Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з первинним позовом до відповідача [PERSON], в якому вона просила визнати за нею, [PERSON] право власності на ? частину грошових вкладів (депозитів) оформлених в Коломийському відділення Ощадного банку України на [PERSON] та на ? частини транспортного засобу марки «ВАЗ 21093» днз 29560 ІВ, 1991 року випуску. Позовні вимоги мотивувала тим, що 31 травня 2016 року [PERSON] померла, про що складено відповідний актовий запис за №285. Померла залишила заповіт, який 07 жовтня 2015 року посвідчено приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] та яким все своє майно, де б таке не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що буде належати і на що за законом матиме право заповіла їй, [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом. Спадкоємцями майна померлої є вона, [PERSON], однак право на обовязкову частку має чоловік померлої, [PERSON]. Крім них спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. 04 липня 2016 року вона подала приватному нотаріусу Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини за заповітом. 30 червня 1981 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №270. Під час перебування в шлюбі [PERSON] відкрив банківський вклад (депозити) в Коломийському відділенні Ощадного банку України та придбав транспортний засіб марки ВАЗ 21093, д.н.з. [NUMBER], 1991 року випуску. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Закон визначає підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та розмір їх часток при поділі майна. Однак відповідач не бажає подати заяву до нотаріуса про згоду на виділ частки в майні подружжя, а також відмовляється надати оригінали документів на майно подружжя, тому вона вимушена звернутися до суду з даними позовними вимогами. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 липня 2016 року за №17/02-31 приватний нотаріус [PERSON] повідомила її, що оскільки виділ частки у спадковому майні не є нотаріальною дією тому нотаріус не може видати їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою нотаріуса підтверджено, що її право порушене і потребує захисту. Відповідно до розяснень, що містяться в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Тобто, після отримання від нотаріуса постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва на частку у спільному сумісному майні спадкоємець може звернутись до суду і просити визначити частку померлого у спільній сумісній власності та відповідно визначити свою частку в такому майні. Вона намагалась врегулювати дане питання мирним шляхом за допомогою укладення договору про поділ спадщини з попереднім виділом частки померлої. Норми цивільного законодавства чітко передбачають право спадкоємців здійснювати поділ спадкового майна за домовленістю та змінювати за домовленістю розмір своїх часток у спадковому майні, однак відповідач відмовився. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на моменту відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Нотаріус може видати свідоцтво про право власності на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого в спільному майні. Пунктом 25 Постанови Пленуму передбачено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4,5 ст. 1 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попередньо внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Ринкова вартість автомобіля [NUMBER] згідно каталогів та оголошень про продаж транспортних засобів в ЗМІ становить 19\~401 грн. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають зі ст. 370 ЦК України, яка визначає, що у разі виділу частками із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду та правовідносини, що випливають з права на спадкування. Після залучення згідно ухвали суду від 22 травня 2017 року правонаступником та відповідачем після смерті [PERSON], [PERSON], 29 червня 2017 року позивач предявила до неї позов про визнання права власності, в якому просила визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER], 1991 року випуску та стягнути на її користь з [PERSON] 1/2 частини грошових вкладів (депозиту) в сумі 35883 грн. Вимоги додатково мотивувала тим, що відповідач [PERSON] в судовому засіданні долучила довідку філії Івано-Франківського ОУ АТ «Ощадбанк» від 03 жовтня 2016 року №03-02/244 про те, що [PERSON] мав у банку відкритий рахунок в сумі 2700 доларів США, а 23 червня 2016 року вкладник закрив рахунок і кошти забрав. Вважає, що відповідач [PERSON] не встиг прийняти спадщину, а тому право на її прийняття у відповідності до ч.1 ст. 1276 ЦК України переходить до його спадкоємців, крім того, право на обовязкову долю переходить до наступної черги спадкоємців за заповітом лише у разі, якщо особа, яка має право на обовязкову долю оформила цю долю спадщини, а [PERSON] право на обовязкову долю після смерті дружини не оформив. Представники позивача позовні вимоги до [PERSON] підтримали та просила задовольнити в повному обсязі, визнати право власності на ? частину автомобіля та стягнути грошовий вклад що по курсу у становить 35883 грн. Вважають, що спірні відносини повинні регулюватися ст. 1278 ЦК України, оскільки померлий не встиг оформити спадщину після смерті дружини. Відповідач позовні вимоги визнала частково в частині визнання права власності на ? частину автомобіля, підтримала заперечення, згідно якого спірна машина була придбана в шлюбі її батьком та [PERSON] і тому була їх спільною сумісною власністю. Її батько мав право на обовязкову частку в спадщині. Зі смертю дружини її батько набув право на обовязкову частку в спадщині і вона йому належала вже з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті дружини. Її батько помер 24 жовтня 2016 року, однак він встиг прийняти спадщину після смерті дружини, отже позивачка успадкувала лише 1/4 частку машини. Їй відомо, що батько після смерті дружини отримав всі кошти з відкритого на його імя грошового вкладу у відділі Ощадбанку. Якщо ці кошти були майном подружжя і позивачка, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] успадкувала 1/4 частину цих коштів з дня відкриття спадщини (дня смерті спадкодавця), то вона вправі була вимагати стягнення їх з її батька, а в нього був обовязок їх віддати. Вважає, що в спірному випадку позивачка не дотрималась вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України, згідно якої кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Позивачка, довідавшись про смерть її батька не предявила до неї в шестимісячний строк після його смерті вимоги щодо сплати боргу її батька перед нею. Позовна заява до неї подана в суд за спливом цього терміну. Відповідно до ст. 10 п.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1241 ч.1 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України\~ часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 1268, та ст. 1270 ЦК України спадкоємець який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має у шестимісячний строк подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1281 ч.2, 4 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляються права вимоги. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 30 червня 1981 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №270, прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НМ №340642. 07 жовтня 2015 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б таке не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що їй буде належати і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON], [INFO] 31 травня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №229023. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], про що подала відповідну заяву 04 липня 2016 року приватному нотаріусу Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] 05 липня 2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про виділ частки в спадковому майні. У даній заяві, вказала про те, що їй відомо, що [PERSON] мала відкритий депозитний вклад в Ощадному банку України. Крім того чоловік [PERSON] [PERSON] також має відкритий депозитний вклад в Ощадному банку України. Враховуючи вимоги чинного законодавства України, просила виділити спадковому майні належну їй частку. Як вбачається із постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 липня 2016 року №17/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі частки в спадковому майні [PERSON], померлої 31 травня 2016 року, оскільки дана дія не є нотаріальною і будь-які дії щодо оформлення спадкових прав вчиняються зі спливом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.1241 ч.1 ЦК України [PERSON] мав право на обовязкову частку у спадщині як непрацездатний вдівець після смерті [PERSON] та у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину, про що 22.06.2016 року подав відповідну заяву приватному нотаріусу Коломийського міського нотаріального округу [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи №1/2016. Згідно довідки комунального підприємства «Житлоіфоцентр» №1574 від 09.06.2016 р. станом на 31.05.2016 р. в м. Коломия по вул. Бетховена, 11 були зареєстровані [PERSON], [INFO], в період з 10.06.1971 р. по день смерті 31.05.2016 р., [PERSON], [INFO], з 27.02.2002 р. 01 липня 2016 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Підгайчиківської сільської ради, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому і на що він за законом матиме право заповів [PERSON], [INFO]. Згідно даних свідоцтва про реєстрацію серії ІВС №197474 транспортний засіб марки ВАЗ 21093, 1991 р.в. належить [PERSON]. Згідно довідки Державного ощадного банку України №03-02/244 від 03.10.2016 року, в ТВБВ №10008/0130 філії Івано-Франківського ОУ АТ «Ощадбанк» [PERSON] мав відкритий рахунок в сумі 2700 доларів США. 23.06.2016 р. вкладником рахунок закрився і кошти були забрані. Суд вважає, що оскільки вказане майно набуте [PERSON] за час шлюбу з [PERSON], воно належало їм у відповідності до ч.1 ст. 60 СК України на праві спільної сумісної власності. [PERSON] помер 24.10.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №2345195. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], про що 28.03.2017 року подала відповідну заяву до Коломийської міської державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи №46/17. Як вбачається із листа Коломийської міської державної нотаріальної контори від 28.04.2017 р. №338/01/16, оскільки у [PERSON] відсутні документи, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус не вправі прийняти заяву про прийняття спадщини, а вона має право звернутись до суду з позовом про встановлення місця відкриття спадщини. Якщо судом буде прийнято відповідне рішення, в тому випадку від неї буде прийнята заява про прийняття спадщини. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20 липня 2017 року задоволено позов [PERSON], заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення та встановлено факт, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер 24 жовтня 2016 року в с. Підгайчики Коломийського району Івано-Франківської області, є село Підгайчики, вул. Шкільна, 36 Коломийського району Івано-Франківської області. Згідно звіту з оцінки ринкової вартості КТЗ для прийняття господарського рішення від 13.07.2016/01, ринкова вартість автомобіля становить 19\~401 грн. На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для часткового задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину транспортного засобу марки «ВАЗ 21093», державний номерний знак [NUMBER], 1991 року випуску, оскільки з вище наведеного вбачається, що позивач успадкувала тільки 1/4 його частку, так як 1/2 частка автомашини частка [PERSON], батька відповідача [PERSON], яка прийняла спадщину після його смерті, знаходилась у спільній сумісній власності подружжя і 1/4 частка автомашини успадкована ним після смерті дружини, як обовязкова частка. Суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що [PERSON] який помер після відкриття спадщини не встиг прийняти обовязкову долю у спадщині, а тому право на її прийняття у відповідності до ч.1 ст. 1276 не переходить до спадкоємців, оскільки він спадщину прийняв, так як у порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України подав нотаріусу відповідну заяву, а чинне законодавство України не передбачає в такому випадку необхідності оформлення права власності. Оскільки [PERSON] зняв кошти з банківського рахунку, ? частина з яких мала б на підставі заповіту його дружини належати позивачу [PERSON], та розпорядився ними на власний розсуд, то він став боржником перед позивачем, і ці борги після його смерті у відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України успадкувала [PERSON]. В задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] 1/2 частини грошових вкладів (депозиту) в сумі 35883 грн. необхідно відмовити, так як позивач довідавшись в судовому засіданні 31 жовтня 2016 року, про смерть [PERSON] із заяви відповідача [PERSON] та доданого свідоцтва про смерть, як кредитор не предявила до боржника [PERSON] в шестимісячний строк, передбачений ч.2 ст. 1281 ЦК України, вимоги щодо сплати боргу її батька перед нею, тобто вказана позовна вимога подана після спливу цього терміну, а тому у відповідності до ч.4 ст. 1281 ЦК України вона є позбавленою права вимоги. Крім того у разі дотримання позивачем вимог ч.2 ст. 1281 вона могла б претендувати тільки на 1/4 а не на 1/2 частину від суми вкладу. Наведеним спростовуються доводи позивача. На підставі наведеного, та

Outcome: partial