Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що 25.12.2009 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].\~ Зазначає, що їх спільне життя не склалося, оскільки вони мають різні типи характерів і відносини між ними постійно напружені. Все це призвело до конфліктів і непорозумінь з питань ведення спільного господарства, укладу сімї. Внаслідок чого їх подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, тому вони з березня 2013 року припинили шлюбні стосунки. Спільного господарства не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини немає.\~Спір про поділ майна відсутній. Позивачка та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, де вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі; відповідач також подав заяву, де просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від\~ спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). З позовної заяви вбачається, що підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що вони мають різні характери, які призвели до розпаду сімї, припинення шлюбних стосунків. Внаслідок чого їх подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, тому вони з березня 2013 року припинили шлюбні стосунки. Спільного господарства не ведуть. Відповідач подав заяву, де вказав, що позов визнає, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони просять заходів щодо збереження шлюбу не вживати, зазначаючи, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини, проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved