Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами № 2-а по вулиці Східна в місті Миколаєві в порядку спадкування за заповітом; визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 1000 кв. м., яка перебуває у обслуговуванні житлового будинку, господарських будівель та споруд по вулиці Східна, 2-а в місті Миколаєві, кадастровий номер 4810136900:03:062:0005, після смерті [PERSON], який помер 20.11.2015 р. Позивачка вказує, що вона є спадкоємицею після смерті її батька. На даний час не може оформити свої спадкові права на житловий будинок, оскільки належним чином воно не оформлено. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його та позивача. На позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить рішення прийняти за наявними матеріалами у справі та відповідно до норм чинного законодавства. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок № 2-а по вулиці Східна в місті Миколаєві, на підставі свідоцтва про право власності серії САЕ 837368, виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради від 12.11.2012 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованого 03.11.2016 року. [PERSON] є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Східна, 2-а площею 0,1000 га., на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 931130. 19 листопада 2015 року [PERSON] помер, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії І-ФП № 236543. 17 березня 2008 року [PERSON], складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], який заповідав належний йому на праві власності житловий будинок № 2-а по вулиці Східна в місті Миколаєві Овод [PERSON]. [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON]А, свідченням чого є свідоцтво про народження серії І-ФП № 341459. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], свідченням чого є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 04.03.2016 р. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], свідченням чого є витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 04.03.2016 р. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], свідчення чого є свідоцтво про одруження, серії І-ФП № 030615. У звязку із наміром прийняти спадщину позивачка звернулася 25 березня 2016 року з заявою до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті [PERSON], який помер 19.11.2015 р. Однак, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] 01.11.2016 року за № 163/02-31 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки було виявлено відсутність оригіналів документів, що посвідчують право власності на майно, оскільки ймовірно були втрачені, а тому свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом видати немає можливості. Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 18/2016 до майна померлого 19 листопада 2015 року [PERSON]. Положеннями статті 1216\~Цивільного кодексу\~України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.1\~ст.328 ЦК України). Відповідно до пункту «г» частини 1\~статті 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, №2768-ІІІ\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У пункті «а» статті 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~зазначається, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку,суди мають виходити з того,що згідно з частиною першою статей\~81,\~82 ЗК України\~право власності на земельну ділянку набувають громадяни України та юридичні особи, створені громадянами або юридичними особами України. Спадкодавець за життя набув право власності у встановленому законодавством порядку, на земельну ділянку та будинок за адресою: м. Миколаїв вул. Східна 2-а. Це підтверджується витягом з реєстру речових право на нерухоме майно, витягом з рішення ММР від 05.07.2012 року, відповіддю Управління держгеокадастру від 19.12.2016 року., копією державного акту на земельну ділянку з планом та кадастровим номером ділянки. Статтею 1217 ЦК України\~встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст.1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Частиною 1\~статті 1225 ЦК України\~встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Частиною 5\~статті 1268 ЦК України\~встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1\~статті 1297 ЦК України\~встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 12 та ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1\~ст.81 ЦПК України\~належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд з метою захисту майнових прав [PERSON] приходить до висновку про задоволення її позовних вимог.

Outcome: approved