Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому, посилаючись на те, що вона є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] просить визнати відповідача таким, що втратив право користування означеною квартирою. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідач, шлюб з яким розірвано 29 жовтня 2012 року у вказаному приміщенні не мешкає з серпня 2010 року, особистих речей в будинку не має. Позивач надала заяву згідно якої просить розглядати позов за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який згідно заяви не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що позивач є наймачем житлового приміщення - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] згідно ордеру № 116 від 12 грудня 2005 року /а.с.7/, виданого Гвардійською КЕЧ району МО України. У відповідності до довідки ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 13 березня 2015 року, в означеному приміщенні також зареєстровані з 14 квітня 2007 року [PERSON], [INFO] - відповідач у справі, який на момент реєстрації в будинку був чоловіком позивача. Шлюб розірвано 29 жовтня 2012 року /а.с.11/. Як вбачається з актів комісії у складі Головного інженера БУ №1, техніків, бухгалтера паспортиста, сусідів, депутата Гвардійської селищної ради від 17 січня 2012 року, 23 січня 2015 року, [PERSON] в приміщенні за адресою: [ADDRESS] не проживає з серпня 2010 року /а.с.9, 10/. Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] відповідач не проживає більше 6 місяців, а лише зареєстрований в ній. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. За таких обставин, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 гривень, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved