overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 06.08.2011 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини за місцем її проживання для подальшого виховання. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимог підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. В судовому засіданні встановлено, що сторони 06.08.2011 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Олевського районного управління юстиції в Житомирській області за актовим записом № 59, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], яка проживає разом з позивачем, згідно довідки Олевської міської ради №4563(а.с.7). Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть та на примирення не згодні. Позивач не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року (а.с.6). Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивача для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 06.09.2011 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини за місцем її проживання для подальшого виховання. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. В судовому засіданні встановлено, що сторони 06.09.2011 року зареєстрували шлюб у виконкомі Жубровицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 6, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] який проживає разом з позивачем згідно довідки Жубровицької сільської ради №3140(а.с.5,6) Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть та на примирення не згодні. Позивач не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року (а.с.17). Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивача для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 06.09.2013 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини за місцем її проживання для подальшого виховання. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. В судовому засіданні встановлено, що сторони 06.09.2013 року зареєстрували шлюб у виконкомі Радовельської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 4, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] яка проживає разом з позивачем згідно довідки Радовельської сільської ради (а.с.5,6). Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть та на примирення не згодні. Позивач не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року (а.с.7). Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивача для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 06.11.1999 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 73. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 06.11.1999 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 73, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини більше шести місяців, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ №196, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 11.10.2008 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини за місцем її проживання для подальшого виховання. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. В судовому засіданні встановлено, що сторони 11.10.2008 року зареєстрували шлюб у виконкомі Теньківської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області за актовим записом № 03, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження №[NUMBER] яка проживає разом з позивачем згідно довідки Жовтневої сільської ради №447(а.с.6,7) Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть та на примирення не згодні. Позивач не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року (а.с.8). Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивача для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 12.06.2010 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції за актовим записом № 647. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 12.06.2010 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції за актовим записом № 647, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сім'ї є неможливим, і у зв'язку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини близько двох років, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ №160, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 17.02.1995 року вони перебувають в шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Камянської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 02. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони близько десяти років проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому позивач \~вважає, що шлюб між \~ними слід розірвати. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем на даний час неповнолітніх дітей не мають. Позивач в судове засідання не зявилася, згідно заявлених позовних вимог просить розглядати справу без її участі. Відповідач надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 17.02.1995 року уклали шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Камянської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 02, що стверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.16) Наданий час сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачем та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, понад десять років проживають окремо. Позивач \~не перебуває на обліку з приводу вагітності в Баришівській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Баришивської ЦРЛ від 18.12.2015 року (а.с.7), а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між \~сторонами виникли \~правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше \~спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. \~ Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України слідує, що\~ стороні\~ на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 18.07.1987 року вони перебувають в шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів громадського стану реєстраційної служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 44. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивач надала до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони 18.07.1987 року уклали шлюб, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів громадського стану реєстраційної служби Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом № 44, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачем та відповідачем виникли неприязні відносини через які вони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, близько семи років проживають окремо. Припинити шлюб внаслідок його розірвання через державний орган реєстрації актів цивільного стану відповідач не бажає. Позивач не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ від 19.05.2015 року №116, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у поданій до суду позовній заяві стверджує, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати.

Outcome: approved