Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з Відповідачем перебувала у цивільному шлюбі з квітня 2010 року по вересень 2013 року. Від цивільного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. На теперішній час відносини між позивачем та відповідачем припинені, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Тому просила суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 від всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення позову, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав на адресу суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач і Відповідач перебували у цивільному шлюбі з квітня 2010 року по вересень 2013 року. З вересня 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинились. Від даного цивільного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO] свідоцтво про народження серії І-КИ № 447750. Батьком записано Відповідача у справі (а.с.2). Згідно\~ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач дійсно не утримує дитину, яка знаходяться на утриманні позивачки, тому, відповідно до ч. 2 ст. 180 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає необхідним з відповідача стягувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини і до досягнення ними повноліття у розмірі 1\\4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181 СК України та

Outcome: approved