Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 14 лютого 2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . В даному шлюбі у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вони є внутрішньо переміщеними особами та взяті на облік за фактичним місцем проживання в м. Івано-Франківську. На даний час бажає розірвати шлюб з [PERSON] , оскільки протягом спільного сімейного життя їхні стосунки з відповідачем поступово погіршувалися, оскільки кожен з них мали протилежні погляди на шлюб і сім`ю, у зв`язку з чим у них систематично виникали сварки. Відповідач періодично і тривалий час ( пів року, рік) не проживав із нею однією сім`єю (перебував за кордоном або у відрядженні), не приймав участі в матеріальному забезпеченні сім`ї, що є вагомою причиною розірвання шлюбу, оскільки свідчить про невиконання одним із подружжя своїх сімейних обов`язків. Неповнолітня дитина [PERSON] проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні та після розірвання шлюбу бажає, щоб дитина залишилась на її вихованні. Зазначає, що на даний час сторони фактично припинили проживати однією сім`єю і разом не проживають більше року. Відновлювати подружні стосунки з відповідачем не бажає, а тому просить суд про розірвання шлюбу. Позивач подала до суду заяву, за змістом якої, заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2009 року сторони зареєстрували шлюб 14.02.2009 року у виконкомі Олександрівської міської ради Артемівського району міста Луганська, актовий запис № 5. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 02.03.2009 року батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі. Згідно довідки за № 0000445605 від 05.03.2018р., та довідки № 0000445567 від 05.03.2018р. [PERSON] та [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи за фактичним місцем проживання в м. Івано-Франківську. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що малолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю. Дані обставини сторонами не оспорюються та доказуванню не підлягають. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved