Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 09.04.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що діти після розірвання шлюбу будуть мешкати з нею, аліменти на утримання дітей з відповідача на її користь не стягуються. На протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно відбуваються сварки, свідками яких нерідко стають їхні діти. Відповідач не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї. Шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2017 року, спільного господарства не ведуть, за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам, що робить неможливим примирення з відповідачем та подружнє життя з ним. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 09.04.2011 року та залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, спір про поділ майна подружжя відсутній, діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], судовий збір залишити за нею (а.с. 23). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову, діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з позивачем, спір про поділ майна відсутній, просить розглянути справу без його участі (а.с. 24). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09 квітня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 09 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 29 (а.с. 7, 22). Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 05 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5). Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, сторони до примирення не спрямовані, з грудня 2017 року мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У батьків малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу, а тому суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дітей разом з матір'ю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved