Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона з 04 квітня 2009 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Даний шлюб було розірвано 11 липня 2013 року на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Від даного шлюбу є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, інвалідом не є, інших утриманців не має. В звязку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. 30 листопада 2015 року відповідач за первісним позовом подав до суду зустрічну позовну заяву про оспорювання батьківства і виключення з актового запису про народження дитини запису про батьківство. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з 04 квітня 2009 року знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Даний шлюб було розірвано 11 липня 2013 року на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Від даного шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Починаючи з червня 2012 року вони з відповідачем по справі разом не проживали, а 31 серпня 2013 року відповідач народила дитину, [PERSON], якого записала на його імя. Позивач вважає, що [PERSON] не його дитина, тому вважає за необхідне звернутися до суду з даним позовом. В звязку з чим просить виключити відомості про його батьківство з актового запису № 358 від 06.09.2013 року про народження [PERSON], [INFO]. Позивач за первісним позовом та відповідач по зустрічному позову в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності. При цьому уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача по справі на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно. Також вказала, що не заперечує проти задоволення зустрічної позовної заяви, оскільки дійсно [PERSON] не є батьком [PERSON]. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судове засідання не зявився, але надав суду свою заяву в якій просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. При цьому зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 500 гривень щомісячно, в іншій частині позовних вимог заперечував та просив відмовити, враховуючи обставини, викладені ним в зустрічній позовній заяві. Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, але надав суду свої пояснення в яких зазначив, що не заперечує проти задоволення зустрічної позовної заяви та просить розглянути справи за відсутності представника. Згідно ст. 174ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом позовних вимог суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовів. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що уточнені первісні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 04 квітня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб було розірвано 11 липня 2013 року, що підтверджується рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.07.2013 року. Від даного шлюбу в них є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-ВЛ № 163005, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 29.04.2009 року. З даного свідоцтва вбачається, що відповідач по справі є батьком дитини, оскільки в свідоцтві про її народження він записаний батьком. В теперішній час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Сторонами не надано доказів того, що батьками досягнута угода про утримання дитини. Також сторонами не надано доказів щодо добровільного виконання відповідачем своїх обовязків по утриманню доньки. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач є працездатним, інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців не має, не працює. Відповідач зі своєї сторони належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на свого неповнолітньої доньки в розмірі 500 гривень щомісячно, суду не надав, не заперечував проти стягнення з нього цієї суми. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дитині. Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства діти мають право на рівень життя, необхідні для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідач є працездатним та зобовязаний утримувати свою дитину. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 184 Сімейного кодексу України в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Також суд вважає за необхідне задовольнити зустрічні позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно з розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про оспорювання батьківства, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу, зокрема ст. 136 Сімейного кодексу України на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на вищевикладене, суд вважає зустрічний позов таким, що підлягає задоволенню оскільки позивачем належним чином представлені докази в обґрунтування своїх вимог, а також, як свідчать матеріали справи, сторони по справі проживають окремо з червня 2012 року, тобто суд вважає, що кровне споріднення між позивачем та дитиною відсутнє. Згідно зі ст.134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, визнання сторонами позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача за первісним позовом.

Outcome: approved