Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права на спадкування, а потім з уточненим позовом, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 січня 2013 року померла [PERSON] та 27 лютого 2013 року помер [PERSON], з якими вона проживала однією сімєю з листопада 2007 року. Після їх смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Вона проживала з [PERSON] і [PERSON] до їхньої смерті, за власні кошти організовувала їх похорони. Після смерті [PERSON] і [PERSON] вона звернулася до державного нотаріуса другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Постановою під 29.11.2013 року та 18.02.2014 року державний нотаріус Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право па спадщину за законом у звязку з відсутністю доказів проживання однією сімєю разом зі спадкоємцями. Встановлення факту проживання однією сімєю необхідно їй для оформлення та прийняття спадщини і встановлення того, що вона є спадкоємцем 4 черги на квартиру [ADDRESS]. Факт проживання однією сімєю підтверджується актом від 30.04.2014 року, складеним зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] про проживання однією сімєю. Таким чином, вона вимушена звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права на спадкування в якому просить встановити факт, що вона проживала однією сімєю разом із померлою 14 січня 2013 року [PERSON] та померлим 27 лютого 2013 року [PERSON], з 2007 року до моменту їх смерті, а також визнати за нею право на спадкування, як спадкоємицею четвертої черги після смерті [PERSON] та смерті [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала доводи викладені в позові, просила суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснила, що померла [PERSON] є її двоюрідною сестрою, а померлий [PERSON] є сином її іншої двоюрідної сестри. Прописана вона за іншою адресою по вул.Гагаріна, але проживала разом з [PERSON] та [PERSON] до їх смерті та організовувала їх поховання. Під час спільного проживання із вказаними особами з березня 2007 року та до їх смерті вона вела з ними спільне господарство, був спільний бюджет разом складали пенсії. Те, що вона може офіційно оформити догляд за померлими не знала. На свою квартиру періодично навідувалася. Зараз проживає за місцем реєстрації у своїй квартирі. У квартирі померлих не проживає, оскільки було викрадено колонку. Не реєструвалась разом з [PERSON] та [PERSON] оскільки мала інше місце реєстрації. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав доводи викладені в позові, просив суд заявлені вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, про судове засідання повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні заявлених вимог відмовити з мотивів недоведеності обґрунтувань викладених в позовній заяві, ненаданні неналежних доказів та суттєвих розбіжностей в викладених свідченнях свідків. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що за адресою: [ADDRESS], проживали [PERSON] та її племінник [PERSON] [PERSON] знає з 2002 року. Вона носить їм сумки, з 2006 року у [PERSON] та [PERSON] погіршилось здоровя. Навесні 2007 року позивач почала їх годувати, допомагала вести господарство, жила в квартирі разом із [PERSON] та [PERSON] Мала з ними спільний бюджет, про це говорила [PERSON], яку вона провідувала раз на місяць. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою: [INFO]. за адресою: м.Сєвєродонецьк, Першотравнева[ADDRESS], проживала [PERSON], племінник [PERSON] [PERSON] [PERSON] знає з 2006 року. Вона приходила до [PERSON] та [PERSON] два рази на місяць. Стала проживала разом із вказаними особами з 2007 року, після святкування семидесятиріччя [PERSON], допомагала їм вести господарство, прала речі, прибирала. Бачила коли позивач, зранку йшла на роботу, ввечері кликала на вечерю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він як представник Сєвєродонецької міської ради виходив за адресою: вул.Першотравнева, б.1. В будинку нікого не було, заходили до 1, 2, 3, 4 квартири, опитували сусідів з іншого будинку, де спільний двір. Сусіди пояснили, що в квартирі [ADDRESS] окрім померлих не мешкав, казали, що багато мешканців виїхало з будинку. До квартири № 5 вони не заходили. Наданий позивачем акт в підтвердження спільного проживання, не має юридичної сили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони разом з [PERSON] приходили за адресою вул.Першотравнева, 1/7, двері їм ніхто не відкрив, стукали по всіх квартирах, потім пішли до сусіднього дому, там спільний двір. Бачили сусідів, що власними ключами відкривали двері квартир, вони підтвердили, що разом з померлими [PERSON] та [PERSON] ніхто спільно не мешкав. Завдання на складання акту в них не було, при складанні обовязково зазначаються сусіди. Ходити ще раз за вищезазначеною адресою, їх ніхто не просив. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому суд, з урахуванням положень частини другої статті 3 СК України, зазначає, що право на встановлення факту проживання однією сімєю мають не лише чоловік та жінка, які проживали без шлюбу, а мають також інші особи, якщо вони спільно проживали, були повязані спільним побутом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі коли є спір про право він розглядається в порядку позовного провадження. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 350468, виданого 16.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла 14 січня 2013 року. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 356364, виданого 28.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер 27 лютого 2013 року. Як вбачається з пояснень позивача, вона проживала з померлою 14 січня 2013 року [PERSON] та померлим 27 лютого 2013 року [PERSON] з листопада 2007 року до часу їх смерті, тобто до січня та лютого 2013 року відповідно. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] з цього приводу дуже суперечливі, не узгоджуються між собою, з чого суд не має можливості достовірно встановити дату, з якої померлі [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сімєю із [PERSON], тобто, що вони проживали саме з лютого 2007 року по січень та лютий 2013 року. Так, свідок [PERSON] стверджує, що заявник проживала спільно з [PERSON] та [PERSON] протягом 4 років до дня смерті [PERSON], та водночас стверджує, що вказані особи проживали разом із заявником з 2007 чи 2008 року. В той же час, свідок [PERSON] стверджує, що заявник проживала разом із вказаними особами з 2007 року, а також стверджує, що приблизно з 2010 року заявник стала проживати разом з ними постійно. З копії паспорту громадянина України серії ЕМ № 1460273, виданого 25.11.1999 року [PERSON] вбачається, що заявник з 26.07.1990 року зареєстрована за адресою: [INFO], а померлі [PERSON] та [PERSON] до часу своєї смерті проживали за адресою: [INFO]. Проте, факт проживання осіб за різними адресами також не є єдиною ознакою недоведеності наявності між заявником та померлими особами сімейних відносин. В судовому засіданні судом не встановлено, а заявником не доведено, що між нею, з одного боку, та покійними [PERSON] і [PERSON], з іншого боку, склалися та/або існували сімейні відносини. Суд не приймає до уваги посилання заявника в частині того, що доказом сумісного проживання є наявність у неї свідоцтва про право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], свідоцтв про смерть [PERSON] і [PERSON], копій квитанцій про оплату нею ритуальних послуг та атрибутів для похорон [PERSON] і [PERSON], копій рахунків про придбання нею продуктів харчування для проведення поминок [PERSON] і [PERSON], у звязку з тим, що по-перше, це лише підтверджує право покійних [PERSON] і [PERSON] на сумісне проживання, яке виникло у них як у власників вищевказаної квартири, а по-друге, факт здійснення заявником організації поховання та поминок [PERSON] і [PERSON] не є підставою для визнання факту проживання однією сімєю. Окрім того надані документи датовані 14.01.2014 роком, тобто через рік після смерті [PERSON] і [PERSON] Акт підтвердження поживання позивача разом з померлими складено та підписано лише сусідами, жодною житловою чи комунальною організацією не завірено. Побутову характеристику складено зі слів самого позивача, інших будь-яких офіційних документів в підтвердження проживання позивача за адресою вул.Першотравнева, 1/7 разом з померлими суду не надано, як і доказів проживання однією сімєю. Ознакою сімї є не тільки проживання разом, а й повязаність спільним побутом, взаємними правами та обовязками, отже, факт проживання осіб в одному житловому приміщенні не свідчить про виникнення між особами сімейних відносин. Крім того, позивач не надала доказів про те, що протягом тривалого часу вона опікувалася та матеріально забезпечувала померлих. За таких обставин, суд доходить висновку, що позов [PERSON] в частині встановлення факту проживання однією сімєю разом з померлими з 2007 року, задоволенню не підлягає. Щодо вимоги позивача відносно визнання права на спадкування, суд виходить з того, що в даному контексті заявлені вимоги взаємоповязані та похідні, і оскільки суд дійшов висновку про відмову у встановленні факту проживання однією сімєю то і в задоволенні визнання права на спадкування в даному випадку, за вказаних обставин і наданих сторонами доказів також слід відмовити. Доказів в підтвердження родинних відносин, суду надано не було. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст.88 ЦПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються, відповідачем не заявлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed