Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.02.2019. Відповідач, яка є її донькою, зареєстрована за вказаною адресою, але протягом останніх 10 років у зазначеному будинку не проживає, оскільки має постійне місце проживання у Автономній Республіці Крим. В добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстрації, у зв`язку із народженням дитини, а також оскільки Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією України, вона не має можливості приїхати до м.Знам`янки. Так як вказані дії відповідача перешкоджають позивачу, як власнику житлового будинку, вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 22.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем її реєстрації та через опублікування 24.05.2019 та 19.06.2019 оголошень на офіційному веб-сайті Знам`янського міськрайонного суду, причини неявки суду не повідомила, клопотання про розгляд справи з її участю суду не надала, відзив не подала. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Кіровоградської області Поляковим О.О., зареєстрованого в реєстрі за №94, позивач являється власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я відповідача, та наданої суду інформації органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи від 21.05.2019 за №01-25/485/3, відповідач з 17.05.2003 зареєстрована у зазначеному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з актів комісії квартального комітету №25 м.Знам`янка від 02.12.2018, 27.01.2019 та 25.02.2019, а також довідки, виданої головою зазначеного квартального комітету, позивач проживає у вищевказаному будинку, відповідач за зазначеною вище адресою зареєстрована, але не проживає з 2009 року. З 2014 року і по теперішній час до матері жодного разу не приїжджала. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено судом, відповідних угод між сторонами не укладалося. Враховуючи те, що позивач є власником житлового будинку, відповідач понад один рік без поважних причин відсутня за місцем своєї реєстрації, домовленостей між власником та відповідачем щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності відповідача досягнуто не було, а тому пред`явлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений нею при подачі даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved