Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 08 січня 2002 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Миронівського районного суду Київської області від 15 січня 2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому просила стягнути з нього аліменти на їх утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач не з'явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засідання встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 08 січня 2002 року. Шлюб розірвано рішенням Миронівського районного суду Київської області від 15 січня 2014 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження: серії [NUMBER], виданим 16 жовтня 2002 року Біленською сільською радою Володимирецького району Рівненської області, серії [NUMBER], виданим 01 лютого 2006 року Біленською сільською радою Володимирецького району Рівненської області. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Цей обов'язок закріплений у ст.ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 180-201 Сімейного кодексу України. На підставі положень ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. За ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи із змісту вказаної норми, кожен з батьків зобов'язаний витрачати на утримання дитини не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму. Меншого розміру явно не достатньо для забезпечення фізичного, духовного розвитку. Згоди щодо утримання дітей сторонами не досягнуто. В даний час їх діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою № 863, виданою 27 грудня 2013 року виконавчим комітетом Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області. Оскільки обов'язки по утриманню дітей батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку. Відповідно до частини 1 статті 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачем не зазначено обставин, за яких розмір аліментів, що підлягають стягненню на її користь, має бути визначений в сумі 2000 гривень. За правилами ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідачем заперечень на позов не подано, не повідомлено суд про наявність обставин, передбачених ст. 182 Сімейного Кодексу України, які мають братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину, зокрема щодо його незадовільного стану здоров'я, наявності інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставини, що мають істотне значення З урахуванням вказаних обставин суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень на кожну дитину щомісячно і до їх повноліття. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 80, 84, 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved