Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування майном, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.10.2018 року, є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до Акту виданого в.о. старости Первомайського старостинського округу №1 Іларіонівської селищної ради від 01.11.2019 року - відповідач зареєстрований на адресою: [ADDRESS] , але фактично не проживає за вказаною адресою з 2014 року по теперішній час. Добровільно здійснити зняття з реєстрації місця проживання відповідач відмовляється. Оскільки відповідач за вищевказаною адресою не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об`єктивно порушуються її права. Просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Право приватної власності на будинок [ADDRESS] , за позивачем підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.10.2018 року, видане державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. та зареєстровано в реєстрі за №2-4035. Згідно акту від 01.11.2019 року засвідченого в.о. старости Первомайського старостинського округу №1 Іларіонівської селищної ради, за адресою: [ADDRESS] с [ADDRESS] 117, починаючи з 13.11.2014 року [PERSON] фактично не проживає. Факт реєстрації відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 26.11.2019 року. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання [PERSON] , [INFO] , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , оскільки відповідач не проживає у даному будинку більше одного року без поважної причини. На підставі викладеного та

Outcome: approved