Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що нею 02.10.1985 р. в складі - магазині м. Суми був придбаний залізно - розбірний гараж розмірами: довжина - 5490 мм., ширина - 3200 мм., висота - 2305 мм., вага - 1030 кг. Відповідно до артикуля ХН-086-02-9 вартість даного гаражу складала 700 рублів. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів № 723 від 16.12.1993 р. їй було передано в приватну власність земельну ділянку під номером 16 для гаражного будівництва в межах норм, громадянам - членам гаражних кооперативів. На вказаній земельній ділянці у 1994 р. був збудований автомобільний гараж [NUMBER] з підвалом. Земельна ділянка з кадастровим [NUMBER] площею 0,0028 га. нею приватизована для будівництва індивідуального гаражу [NUMBER]. Згідно з довідки № 56 від 07.06.2016 р. вона є членом Громадської організації «Об'єднання автовласників «Газовик» та власникам гаражу [NUMBER]. Оскільки вона придбала вказаний гараж за власні кошти, користується ним протягом тривалого терміну в особистих цілях, має намір у подальшому на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним як особистим нерухомим майном, вона звернулася до виконавчого комітету Сумської міської ради з клопотанням про оформлення права власності на вказану споруду. Просить суд визнати за нею право власності на капітальний гараж [NUMBER], площею 23,20 кв.м., розташований на приватизованій земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], «Газовик» Об'єднання автовласників» громадська організація. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Сумської міської ради у судове засідання не з'явився, надіслали відгук на позовну заяву, згідно якого проти задоволення позову заперечували. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] 02.10.1985 р. в складі-магазині м. Суми був придбаний залізно-розбірний гараж розмірами: довжина - 5490 мм., ширина - 3200 мм., висота - 2305 мм., вага - 1030 кг., що підтверджується відповідним паспортом /а.с.9/. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів № 723 від 16.12.1993 р. згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 25.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок» позивачу було передано в приватну власність земельну ділянку під номером 16 для гаражного будівництва в межах норм, громадянам - членам гаражних кооперативів /а.с.8/. На виконання рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради народних депутатів № 723 від 16.12.1993 р. на вказаній земельній ділянці [NUMBER] позивачем був збудований автомобільний гараж [NUMBER] з підвалом, що підтверджується технічним паспортом на гараж, що розроблений Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради від 01.06.2016 р. /а.с.14-15/. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 59506466 від 20.05.2016 р. земельна ділянка з кадастровим [NUMBER] площею 0,0028 га. позивачем [PERSON] приватизована для будівництва індивідуального гаражу [NUMBER] /а.с.10-12/. Вказана земельна ділянка із збудованим гаражем [NUMBER] знаходиться за адресою: м. Суми, «Газовик» Об'єднання автовласників», громадська організація. Згідно довідки № 56 від 07.06.2016 р. позивач [PERSON] є членом Громадської організації «Об'єднання автовласників «Газовик» та власником гаражу [NUMBER] /а.с.13/. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що перелік документів необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації прав визначається постановою Кабінетом Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 р. (далі Порядок). Пунктом 18 Порядку передбачено, що за результатом розгляду заяви та документів поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вказані норми взаємодіють і з пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема, чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. У матеріалах позовної заяви відсутні документи, що підтверджують факт звернення позивача до відповідного органу з заявою про оформлення права власності на нерухоме майно і відповідно відмову уповноваженого органу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки матеріали справи не містять доказів, що позивач зверталася до уповноваженого органу щодо реєстрації права власності на гараж, суд в даному випадку не має права заміняти органи, до компетенції яких віднесено реєстрація права власності на нерухоме майно, якщо рішення про відмову в позасудовому порядку не приймалось, тобто в даному випадку позивачем не доведений факт порушення, невизнання або оспорювання її права.

Outcome: dismissed