Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки, виданої 24.05.2018 року ЖЕК № 1, у даній квартирі зареєстровано троє людей, а саме : вона, донька [PERSON] та відповідач [PERSON] Однак відповідач на даний час зареєстрований за вищезазначеною адресою, хоча фактично з 2015 року по даний час в ній не проживав та не зявляється. Оскільки, відповідач не проживає в її квартирі, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим обєктивно порушують її права. \~ \~ \~ \~У звязку з цим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 66 в будинку № 181 по вул. Центральна м. Синельникове та примусово зняти його з реєстраційного обліку в її квартирі. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.12.2014 року [PERSON] є власником 7/8 частки квартири, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. Згідно копії акту обстеження від 24.05.2018 року, складеного комісією СМКП «ЖЕК-1», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Також з даного акту вбачається, що [PERSON] за даною адресою не проживає з 2015 року. Згідно довідки Синельниківського МКП «ЖЕК-1» № 479 від 25.05.2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою : [INFO], але не проживає за даною адресою з 2015 року по теперішній час. \~ \~ \~ \~Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності. Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З норми ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Так, матеріалами справи встановлено, що дійсно відповідач по справі дійсно зареєстрований за адресою : [INFO], але не проживає за даною адресою з 2015 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved