Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом 24.07.2014 року мотивуючи тим, що 17.07.2014 року між нею та відповідачем , за участю представника ФОП [PERSON], в письмовій формі була укладена угода, яка за своїм змістом є попереднім договором купівлі продажу нерухомого майна. Відповідно до умов даної угоди сторони зобовязуються в майбутньому в обумовлений строк укласти і належним чином оформити договір купівлі продажу нерухомого майна на умовах і в порядку , визначених цим Договором, укладення основного договору має здійснитись 17.08.2014 року. Згідно п.2.1 Договору, предметом його є нерухоме майно будинок, який знаходиться за адресою: вул. Поповича,133 в м. Узин Білоцерківського району Київської області, вартість майна складає 14500 доларів США. В момент підписання Договору, покупець передав, а продавець отримав завдаток у розмірі 1000 доларів США за курсом, який входить в загальну вартість обєкту, тобто в рахунок належних за укладеним договором в майбутньому Основним договором платежів. В свою чергу, завдаток є способом забезпечення зобов'язання. Таким чином, зі змісту п. 4.1. Договору вбачається, що сума в розмірі 1000 доларів насправді є авансовим платежем, який підлягає поверненню Позивачу. Дізнавшись про те, що угода від 17.07.2014 року мала бути нотаріально завірена, як і майбутній договір купівлі продажу будинку, вона звернулась до відповідача з проханням повернути сплачені кошти в добровільному порядку. Однак відповідач не повертає в добровільному порядку кошти. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 11644,0 грн. що еквівалентно 1000 доларам США та судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. судового збору і 350 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги в звязку з тим, що відповідач їй сплатила 6000 грн. та просила стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 6926 грн. за угодою та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнала, зазначила, що їй не було відомо що договір про завдаток підлягав нотаріальному оформленню, вона повернула частину коштів в розмірі 6000 грн. позивачу в рахунок отриманого авансу, а решту коштів просить розстрочити в рівних частинах на певний період так як не має можливості сплатити всю суму відразу. Суд, заслухавши осіб які приймають участь у справі, покази свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 17.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір завдатку на основі типової угоди наданої приватним підприємцем [PERSON], договір підписано сторонами та виконавцем [PERSON]В.( а.с.41). Відповідно до п.2.1 Договору, передметом його є здійснення купівлі продажу будинку за адресою: Київська область, Білоцерківський район, місто Узин, вулиця Поповича,133, вартістю 14500 доларів США. Відповідно до умов п. 3 Договору, сторони зобовязуються в майбутньому в строк до 17.08.2014 року укласти і належним чином оформити Договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених цим Договором. В момент підписання Договору, відповідно до п. 4.1 даного договору, покупець передав, а продавець отримав завдаток у розмірі 1000 доларів США за курсом, який входить в загальну вартість обєкту, тобто в рахунок належних за укладеним в майбутньому Основним договором платежів. 17.08.2014 року Договір купівлі продажу вищезазначеного будинку між [PERSON] та [PERSON] укладений не був. Суму коштів в розмірі 1000 доларів США відповідач не повернула позивачу, що підтвердили в судовому засіданні сторони та свідок. Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. ( ст. 570 ЦК України). Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.( ст.547 ЦК України). Відповідно до ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 657 ЦК України, Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Як вбачається з Договору завдатку від 17.07.2014 року його предметом є попередня угода про намір укласти договір купівлі продажу будинку, однак вимоги щодо нотаріального посвідчення договору дотримано не було, отже між сторонами не виникло правовідносин які випливають із забезпечення виконання договору купівлі продажу, сума сплачена позивачем не є завдатком, тому зазначений договір в силу ч.1 ст.220 ЦК України є нікчемним, а в силу ч.2 ст. 216 ЦК України відповідач зобовязана повернути позивачу все, що вона отримала на виконання цього правочину. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. В порядку ст.88 ЦПК України за рахунок відповідача компенсуються витрати позивача в разі задоволення його вимог, тому з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 593,60 грн. (сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 243,60 грн. - а.с.15 та витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн. а.с. 34,35). Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Отже, враховуючи визнання відповідачем позову, повернення позивачу частини коштів, те, що вона не має постійного регулярного доходу, суд прийшов до висновку про визначення порядку виконання рішення суду шляхом розстрочення виконання зобовязання [PERSON] щодо сплати коштів в розмірі 7519,60 грн. на користь [PERSON], а саме: сплати даної суми в рівних частинах протягом шести місяців ( по 1253,26 грн. першого числа кожного місяця) з моменту набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved