Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить стягнути з останнього реальні збитки, що є наслідком інфляційних витрат у розмір 4 592,42 грн, 3% річних в розмірі 717,27 грн та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.01.2014 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20 818,80 грн та 208,18 грн судових витрат. Рішення набрало законної сили 13 березня 2014 року. Станом на 01 березня 2015 року відповідач не виконав рішення суду і повернув на користь позивача лише 827,42. Оскільки відповідачем рішення не виконано, з нього має бути стягнуто 3% річних в сумі 717,27 та інфляційне збільшення в розмірі 4 592,42 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про перенесення судового засідання у зв'язку з неможливістю явки його представника, проте жодних належних доказів причини своєї неявки та свого представника не надав. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.01.2014 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 20 818,80 грн та 208,18 грн судових витрат. Вищезазначене рішення набрало законної сили 13 березня 2014 року (а.с.11). Відповідно до виконавчого листа, постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.04.2014 та виправлення помилки до неї від 21.05.2014 загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 21 026,98 грн (а.с.10-12). Судом було встановлено, що відповідач сплатив на користь позивача 06 травня 2014 року тільки грошові кошти у розмірі 827,42 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку суду інфляційні втрати позивача від суми боргу за період з 14 березня 2014 року по 17 березня 2015 року становлять 9 482,93 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. У даному випадку суд не вбачає можливим вийти за межі позовних вимог, тому вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати (в межах заявлених позивачем вимог) у розмірі 4 592,42 грн. Згідно розрахунку суду 3 % річних від суми боргу за період з 14 березня 2014 року по 17 березня 2015 року становить 616,24 грн, тому суд вважає необхідним у даній частині позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 616,24 грн. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 238,75 грн, які підтверджуються долученою до справи квитанцією про їх оплату (а.с.1). На підставі викладеного, ст. ст. 625 ЦК України,

Outcome: partial