Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить визнати недійсною довіреність на представлення інтересів [PERSON] [PERSON] від 29 грудня 2005 року, посвідченої приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Сорокою В.О. (запис у реєстрі №1602); визнати недійсною довіреність від 01 березня 2006 року на представлення інтересів [PERSON], надану [PERSON] у порядку передоручення [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. (запис у реєстрі №1521); визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1, 7035 га, кадастровий номер: [NUMBER] між продавцем [PERSON], інтереси якої представляв [PERSON], та покупцем [PERSON], посвідчений 31 березня 2006 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. (запис у реєстрі №3251) та визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2932 га, кадастровий номер: [NUMBER] між продавцем [PERSON], інтереси якої представляв [PERSON], та покупцем [PERSON], посвідчений 31 березня 2006 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. (запис у реєстрі №3202). Свої вимоги мотивувала тим, що вказані правочини вчинені всупереч чинної на той час редакції п. 15 Перехідних положень ЗК України, тобто у період дії заборони на відчуження земельних паїв та пайових земель. Крім того позивач зазначає, що вона не мала наміру відчужувати земельну ділянку, яку вона мала на підставу Сертифікату на земельний пай площею 2,8 умовних кадастрових га. Вказаний Сертифікат вона передала представникам агрофірми «Колос» в 2005 році , взамін на те, що вони з нею укладуть договір оренди на вказану земельну ділянку, за що позивач отримала 12 000 грн. та підписала три чисті аркуша паперу. Однак договір оренди не було укладено, а земельна ділянка всупереч її волі відчужена третім особам. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених в заяві підстав та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, надавши свої письмові заперечення , в яких зазначили, що п.15 Перехідних положень ЗК України на момент видачі довіреностей не діяв, а набрав чинності 02.03.2006 року і зворотної сили до спірних правовідносин немає. Крім того, відчужені земельні ділянки, що виділені [PERSON] в натурі (на місцевості) , згідно державних актів на право власності від 24.03.2006 року не є земельними ділянками для ведення фермерського господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та просили відмовити у задоволенні позову. Третя особа - приватний нотаріус Сорока В.О. позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що під час підписання довіреності на представлення інтересів [PERSON] надану [PERSON] , [PERSON] була присутня особисто, вона ознайомилася з текстом довіреності та підписала його за її вольної згоди. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та третя особа- приватний нотаріус Голуб Л.А. до суду не з'явилися, про розгляд справи повідомлені за місцем своєї реєстрації, причини неявки суду невідомі. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути у відсутність відповідачів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 29 грудня 2005 року [PERSON] видано довіреність на представлення її інтересів [PERSON] при оформленні державних актів на земельні ділянки, виділення їх в натурі, виданих взамін сертифікату про право на земельну ділянку (пай) та при оформленні договорів купівлі-продажу земельної ділянки. Дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Сорокою В.О. (запис у реєстрі №1602) (а.с.77). 01 березня 2006 року в порядку передоручення [PERSON] видано довіреність на представлення інтересів [PERSON] [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. (запис у реєстрі №1521) (а.с.76). На підставі вказаної довіреності 31 березня 2006 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1, 7035 га, кадастровий номер: [NUMBER] між продавцем [PERSON], інтереси якої представляв [PERSON] та покупцем [PERSON].(а.с.81), та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2932 га, кадастровий номер: [NUMBER] між продавцем [PERSON] інтереси якої представляв [PERSON] та покупцем [PERSON].(а.с.73). Пунктом 15 Перехідних положень ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2007 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб. Відповідно до п. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Разом з тим Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. За змістом цих Законів та Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є самостійним об'єктом права власності особи і являє собою певну частку у земельному пайовому фонді, що визначається в умовних кадастрових одиницях. Після виділення земельної частики в натурі на місцевості, особа стає власником земельної ділянки, як самостійного об'єкта цивільно-правових відносин, і перестає бути власником частки (паю). З огляду на зазначене в суді не доведено, що при вчиненні оспорюваних правочинів сторонами не дотримано вимог п. 15 Перехідних положень ЗК України. Так, продаж саме земельної частики (паю) в даному випадку не вчинювався. Тоді як відчужена земельна ділянка, що виділена [PERSON] в натурі (на місцевості), згідно державного акту від 26 березня 2006 року не є земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, як це передбачено п. 15 Перехідних положень ЗК України. Підстав для визнання довіреностей від 29 грудня 2005 року та від 01 березня 2006 року недійсними згідно п. 15 Перехідних положень ЗК України у суду немає. Абзац 2 п. 15 Перехідних положень ЗК України в редакції від 09 лютого 2006 року («Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), встановленої абзацом першим цього пункту, в частині відчуження зазначених ділянок та земельних часток (паїв), а так само в частині передачі прав на відчуження зазначених ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення)») на момент видачі довіреностей не діяв, набрав чинності 02 березня 2006 року (Закон України №3415-V) і зворотної сили до спірних правовідносин згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України не має. Що стосується посилання на недотримання вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України, в частині укладання договору купівлі-продажу [PERSON], як представником [PERSON] , то в справі не доведено того, що [PERSON] на той час виступав також представником останньої або діяв одночасно в своїх інтересах. Твердження позивача щодо підписання чистих аркушів паперу без наміру відчуження земельної ділянки, як спосіб сфабрикування спірних довіреностей, та підпис на вказаних довіреностях [PERSON] не її є необґрунтованими та недоведеними позивачем в силу ст.58 ЦПК України належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Крім того, судом звертається увага на те, що позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між продавцем [PERSON] інтереси якої представляв [PERSON] та покупцем [PERSON], однак позивачем не вказано відповідача по даній справі [PERSON], який є стороною оспорюваного правочину, (тобто позовні вимоги в цій частині пред»явлено до неналежного відповідача). В судовому засіданні представнику позивача [PERSON] роз'яснено його право у відповідності до ч.4 ст.10 ЦПК України заявити клопотання про залучення співвідповідача , який має відповідати за даним позовом, однак останній не скористався наданим йому правом. За таких обставин, порушених прав позивача, які б підлягали захистові в цій справі, в суді не встановлено, а тому підстав для задоволення позову не вбачається. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed