Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову та до закінчення донькою навчання. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що з 1997 по 2014 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається в Кропивницькому вищому професійному училищі за професією: радіомеханік з обслуговування та ремонту радіотелевізійної апаратури, налагоджувальник контрольно-вимірювальних приладів та автоматики, на денній формі навчання. Термін навчання закінчується 01.06.2021. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Ухвалою судді від 09.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 19-20). Позивач у судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, (а.с. 29). Відповідач у судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення (а.с. 28). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за правилами спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи клопотання відповідача про те, що не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу без участі сторін, за наслідками чого винести рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтовані та не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до довідки виданої Міською радою м. Кропивницького та довідки виданої Кропивницьким інженерним коледжом Центральноукраїнського національного технічного університету № 50-Б від 20.05.2020, [PERSON] , зареєстрована та проживає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 10). Згідно довідки № 173 від 18.05.2020, виданої Кропивницьким вищим професійним училищем, [PERSON] дійсно навчається у Кропивницькому вищому професійному училищі, термін навчання з 01.09.2017 по 06.01.2021 (а.с. 11). Згідно рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2014, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 вересня 2014 року по [INFO] , тобто до повноліття дочки [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 182 СК України визначено перелік обставин, які суд враховує при визначенні розміру аліментів. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов?язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов?язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов?язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу. При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом враховано, що донька позивача на даний час навчається в Кропивницькому вищому професійному училищі, її витрати пов?язані з переїздом до місця навчання, придбанням продуктів харчування, одягу та інших речей, працювати вона не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання, тому суд вважає, що [PERSON] може і зобов?язаний надавати матеріальну допомогу своїй доньці під час її навчання, яка потребує такої допомоги, і, згідно його заяви, не заперечує проти такої допомоги. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved