Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ спільно придбаного майна, в обгрунтування якого зазначила, що вона з квітня 2007р. по січень 2014р. приживала разом з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та мали взаємні права та обовязки. Під час спільного проживання придбали майно: електровентилятор, електропилу, шуруповерт, набір автоключів, скутер, пральну машину, телевізор, відеомагнітофон, виплачували кредит, який був отриманий для придбання автомобіля Джиллі MR 7151А 2007р. випуску. Кредит виплачували разом щомісяця, а з 06.02.2012р. по 23.08.2012р. позивач виплачувала його самостійно, оскільки в цей період відповідач перебував на лікарняному, не працював. На даний час позивач з відповідачем не проживає, тому просить суд встановити факт проживання позивача з відповідачем [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01.04.2007р. по 01.01.2014р., визнати спільне придбане майно під час проживання однією сімєю автомобіль Джиллі MR 7151А 2007р. випуску обєктом спільної сумісної власності та стягнути з відповідача на користь позивача 61950 грн. в якості ? частки компенсації коштів за придбаний автомобіль. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з викладених в ньому підстав, просить суд його задовольнити. В подальшому подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує. Відповідач на виклики суду в судове засідання не зявлявся, у встановленому порядку про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи є повідомлення, заяви про відкладення судового засідання, або заяви про судовий розгляд справи у її відсутність суду не подав, а тому суд, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що починаючи з квітня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали спільно однією сімєю без реєстрації шлюбу, в іншому шлюбі не перебували, були повязані спільним побутом, однаковою мірою дбали про матеріальне забезпечення сімї. За спільні кошти придбавали предмети домашнього побуту та обстановки, тобто взаємно опікувалися один одним. Окрім спільного придбання необхідних речей, купувалося інше майно, тобто сторони мали взаємні права та обовязки як чоловік та жінка, що дає підстави суду встановити факт проживання сторін однією сімєю чоловіка та дружини без шлюбу. В період спільного проживання [PERSON] був укладений строковий кредитний договір від 14.09.2007р., поручителем в якому виступила [PERSON], що підтверджується копією вказаного договору (а.с.7). За вказані кошти був придбаний автомобіль Джиллі MR 7151А 2007р. випуску. 23.08.2012р. кредит був повністю погашено, що пітверджується довідкою з Ощадного банку ТВБВ № 190 від 25.04.2014р. На даний час автомобіль знаходиться у відповідача, який ним користується одноособово. Згідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті групи компанії АІС офіційного імпортера в Україні вартість автомобіля Джиллі MR 7151А 2007р. випуску становить 123 900 грн., на ? частку вартості якого претендує позивач (а.с.23). Згідно акту депутата Коростишівської міської ради № 768 від 14.10.2014р. [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO], проживала в громадянському шлюбі з [PERSON] з квітня 2007 року по січень 2014 року за адресою: м.Коростишів вул.Добролюбова,15, вели спільне господарство, за час спільного проживання придбали майно - автомобіль Джиллі та інше (а.с.17). За приписами ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Для визначення осіб як такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Разом з тим, згідно з ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Як розяснено в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до змісту ст.ст.60, 61,71 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі і такий спір може бути вирішений судом. Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України п.п.23,24 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, така норма закріплена також ст.60 ЦПК України, проте виключає випадки встановлені ст.61 ЦПК України. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved