Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28 вересня 2013 року вона вступила у шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №142. Мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні обов'язки з ведення спільного господарства і виховання дитини. Постійні суперечки, що між ними виникали, ображали її гідність і честь. Необґрунтовані претензії одне до одного зробили їхнє життя нестерпним. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними, а з грудня 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивачка фактично має іншу сім'ю з іншим чоловіком. Позивачка вважає, що подальше збереження сім'ї з відповідачем є неможливим і не відповідає її інтересам. Спір про щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна немає. Позивач [PERSON] та її представник - [PERSON], який діє на підставі договору на представництво інтересів, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [NUMBER] (а.с.6,7), у судове засідання 07 червня 2016 року не з'явилися, заявою просили розглянути справу за їх відсутності, позов підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити (а.с.25). Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, згідно поштового повідомлення про вручення судової повістки (а.с.23), в судове засідання 07 червня 2016 року не з'явився. Представник відповідача - [PERSON], яка діє на підставі договору на представництво інтересів від 27 травня 2016 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2194 від 25 жовтня 2010 року (а.с.27,28), заявою просила розглянути справу за відсутності відповідача та його представника, позов визнала не заперечувала проти розірвання шлюбу (а.с.26). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 вересня 2013 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №142 (а.с.9), в період якого у них народилася спільна дитина - донька [PERSON], [INFO] (а.с.10). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні обов'язки із ведення спільного господарства і виховання дитини, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з грудня 2015 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спір про розподіл спільного майна, місце проживання дитини на час розгляду справи відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з грудня 2015 року та до цього часу не поновили їх, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с.26). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved