Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 2019 року проживала з відповідачем однією сім`єю, вели спільний побут та господарство. [INFO] у них народився син [PERSON] . Чоловік не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, в зв`язку з цим в неї виникли фінансові труднощі, адже дитина потребує значних витрат. В даний момент вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку і єдиним джерелом її доходу є державна соціальна допомога у розмірі 860 грн. на місяць. Відповідач є здоровою та працездатною особою, офіційно працевлаштований, отримує стабільну заробітну плату. Ухвалою від 11 січня 2021 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що на утримання дитини стягуються аліменти за судовим наказом. До декретної відпустки ніде не працювала, тому отримує тільки державну допомогу. Просить позов задоволити. Відповідач позов визнав частково. Зазначив, що згоден сплачувати на утримання матері його дитини по 1250 грн. щомісяця, оскільки в умовах карантину отримує меншу заробітну плату, має на утриманні матір інваліда ІІ групи. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого серії [NUMBER] відповідач записаний батьком. Малолітній син сторін проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 24999 від 21 липня 2020 року, не заперечується відповідачем. Частиною другою статті 84 Сімейного кодексу України встановлено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). Таким чином, на відміну від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який є безумовним, право дружини, з якою проживає дитина, на утримання до досягнення дитиною трьох років обумовлюється можливістю чоловіка надавати матеріальну допомогу. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за період з 2 по 3 квартал 2020 року позивач отримала 15099,23 грн. державної соціальної допомоги по народженню дитини. Відповідач є працездатною особою, працює менеджером ТОВ «Смарт Тойз» та отримує заробітну плату в розмірі близько 5000 грн щомісячно. Позивач визначила аліменти на своє утримання в розмірі 2000 грн щомісячно, однак не надала доказів на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Відповідно до положень ст.12 та ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи визнання відповідачем розміру аліментів на утримання позивача в сумі 1250 грн щомісячно, який не буде для нього обтяжливим, відсутність доказів спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу в більшому розмірі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір, від оплати якого позивач звільнена. На підставі наведеного та

Outcome: partial