Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить: стягнути на її користь 50% витрат на відвідування дитячого садка №300 малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4546,69 грн. за період з лютого 2017 року по липень 2019 року включно. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З грудня 2017 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені . Витрати на утримання сина відповідач не несе , веде асоціальний спосіб життя . Позивач самостійно сплачувала за харчування дитини в дитячому садку №300 з лютого 2017 року по липень 2019 року ,сума витрат складає 9093,38 грн., тому стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 50% вищевказаних витрат у розмірі 4546,69 грн. Ухвалою судді від 17 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду , відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та справу призначено у підготовче судове засідання . 12 грудня 2019 року ухвалою суду підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з,явилася , надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з,явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Зі згоди позивача ,суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи , з,ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності , прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 22 вересня 2012 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкові від 16.10.2019 року позивач [PERSON] та неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з позовної заяви та копій квитанції наданих до суду позивач [PERSON] сплатила грошові кошти за відвідування дитячого садка дитиною [PERSON] , [INFO] , за період з лютого 2017 року по липень 2019 року . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 185 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи , що позивач [PERSON] просить стягнути додаткові витрати, які вона несе у зв`язку з відвідуванням дитиною дитячого садка. Однак, вказані позивачем витрати не є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України, оскільки вони не викликані особливими обставинами. Вказані витрати позивач несе на відвідування дитиною дошкільного навчального закладу і вони відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дітей, а тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed