Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою 04.05.2016 року, в якій просить суд стягувати з відповідача на її користь аліментів на утримання сина, що продовжує навчання [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 1450 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду та до припинення ним навчання 30.06.2017 року. В обґрунтування предявлених вимог посилається на те, що в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі 14.04.1998 року у них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. Відповідно до рішення суду від 24.03.2011 року з відповідача на її користь стягувались аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Оскільки син досяг 18-річного віку, продовжує навчання в Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету за денною формою навчання, проживає з нею та знаходиться на її утримання, тому потребує матеріальної допомоги батька. Оскільки відповідач має нерегулярний та мінливий дохід, домовленості про добровільне надання ним допомоги на утримання сина між сторонами не досягнуто, позивач вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримала, наполягала на її задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що визначений нею розмір аліментів в твердій грошовій сумі вважає обґрунтованим з урахуванням матеріальних потреб її сина в період навчання та сум коштів, які вона витрачає для їх задоволення. Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі на утримання сина, що продовжує навчання, проте лише в половині розміру, заявленого позивачем, посилаючись на те, що раніше аліменти на утримання сина за рішенням суду від виплачував належним чином. Крім того, дбаючи про матеріальне забезпечення дитини, 01.04.2010 року подарував йому квартиру, яку позивач здає в оренду, від чого також має дохід. Вважав, що витрати на утримання сина батьки повинні нести порівну. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, причини його неявки суду не відомі. З урахуванням згоди сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі 14.04.1998 року у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії І-КИ № 468896, виданого 11.06.1998 року (а.с.7). Як зазначила позивач, що також не оспорював відповідач в ході судового розгляду, після розірвання шлюбу 02.03.2010 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-КИ № 140941 від 01.06.2010 року, а.с.6) та по теперішній час син зареєстрований та проживає разом з матірю [PERSON] позивачем у справі та знаходиться на її утриманні, що також підтверджується довідкою КОМ ДІС «НОВА КОМ» №1 від 28.04.2016 року (а.с.8). Як слідує з довідки № 618/д від 26.04.2016 року (а.с.9), [PERSON] з 01.09.2013 року навчається на денній формі навчання за державним замовленням в Криворізькому коледжі Національного авіаційного університету І-ІІ рівнів акредитації, термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року, та отримує стипендію в середньомісячному розмірі 672,69 грн. (з розрахунку згідно виписки по рахунку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за період з 22.05.2015 року по 29.04.2016 року, а.с.10-13). У звязку з навчанням сина [PERSON], позивач несе матеріальні затрати на задоволення його соціально-побутових потреб, у тому числі повязаних з його навчанням, тому потребує матеріальної допомоги. Судом встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачу на утримання сина, домовленості з цього приводу між сторонами не досягнуто. Твердження відповідача про те, що позивач отримує додатковий дохід від передачі в оренду квартири, подарованої ним синові згідно договору дарування серії ВМР № 742450 від 01.04.2010 року, що розташована за адресою: пр-т Гагаріна 5/43, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область (а.с.21), суд розцінює критично, оскільки всупереч ст. 11, 60 ЦПК України відповідач не надав суду доказів в підтвердження вказаного факту, який позивач в ході судового розгляду заперечила, пояснивши, що надала вказану квартиру у користування виключно для можливості оплати за неї комунальних послуг. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обовязків батьків щодо дитини, в тому числі і рівність обовязків по утриманню, що кореспондується з положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього [PERSON], суд приймає до уваги те, що оскільки він навчається за денною формою навчання, то не має можливості самостійно працювати та забезпечувати собі належні умови життя та розвитку. Відповідачє фізично здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобовязань не має, що визначає його спроможність надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання та за встановлених судом обставин потребує надання йому такої допомоги з боку батька. При визначенні розміру аліментів суд також враховує можливість надання матеріальної допомоги іншим з батьків, тобто матір`ю [PERSON], яка отримує щомісячно пенсію в розмірі 2046,03 грн. (а.с.14). Враховуючи викладене, а також те, що від виконання покладеного на відповідача обовязку по сплаті аліментів [PERSON] не відмовляється, про що вказував в ході судового розгляду, частково визнаючи позовні вимоги, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, до досягнення ним 23-х річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання, щомісячно, в твердій грошовій сумі по 725,00 грн., що відповідатиме принципам рівності та співмірності виконання батьками обовязків. Будь-яких доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено. У зв'язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь держави, відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір у розмірі 275,60 грн. пропорційно частині задоволених вимог.

Outcome: partial