Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Припинили підтримувати подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, майже не спілкуються, проживають окремо. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач відмовляється надавати добровільно систематичну матеріальну допомогу дитині. Відповідач офіційно не працює, інших осіб на його утриманні немає, стан здоров`я задовільний. Вона має доньку від першого шлюбу. Ухвалою суду від 27 травня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що спільно з відповідачем не проживають з березня 2020 року. Відповідач зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на психічний стан її та дитини. Наміру поновлювати спільне сімейне життя не має та наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач матеріально сім`ю не забезпечує, коштів на утримання сина не надає. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав частково. Не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки дійсно не проживає з позивачем з березня 2020 року та не підтримує подружніх стосунків. Позовні вимоги про стягнення аліментів визнає частково в розмірі 2000 грн, так як постійної роботи не має, лише тимчасові підробітки. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . З пояснень сторін встановлено, що позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо. Наміру поновлювати спільне сімейне життя сторони не мають. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Від подружнього життя сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 8 грудня 2011 року). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів судом враховуються передбачені ст.182 СК України обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 липня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років в розмірі 2318 грн. Обгрунтовуючи необхідність стягнення аліментів в розмірі 3000 грн (більшому ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів), позивач покликається на понесення нею витрат на утримання сина саме в такому розмірі. Однак, в порушення вимог ч.3 ст.12 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, що відповідач отримує дохід, достатній для спроможності сплати останнім аліментів в розмірі 3000 грн щомісячно, як і доказів понесення витрат на утримання сина в розмірі 3000 грн щомісячно. Доказів наявності у відповідача на праві власності, володіння чи користування рухомого та нерухомого майна суду також не надано. Відповідачем, в свою чергу, не надано суду доказів наявності у нього на утриманні непрацездатної матері та наявності захворювання, лікування якого потребує значних витрат, на що він покликався в судовому засіданні. При визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує, що відповідач є працездатним; вік дитини; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька та визначає розмір аліментів в сумі 2000 грн щомісячно. Відтак, позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення частково. Відповідно до положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовна вимога про розірвання шлюбу задоволена, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Також з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: partial