Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] у місті Харкові, на 1/3 частину двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] . Свій позов обґрунтовує тим, що вона є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач її рідна сестра. Після смерті матері залишилося спадкове майно, а саме: 2/3 частини двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] . Позивач звернулася у встановлений законом строк до 4-ї ХДНК про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що підтверджують права власності спадкодавця на спадкове майно. Зазначила, що у зв`язку з чим вона не має можливості оформити право власності в порядку спадкування за законом і вимушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 22.04.2019 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 25.09.2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно. Клопотання про відкладення справи від відповідача до суду не надходило. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував позивач. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що [PERSON] належало 2/3 частини квартири [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №157827702. [PERSON] народилась [INFO] , її мати [PERSON] 16.09.2010 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідач є рідною сестрою позивача. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. Згідно з ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1223 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Позивач звернулася до Четвертої ХДНК з заявою про видачу свідоцтва про право спадщини за законом після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.02.2019 року державним нотаріусом Козєлько Т.М. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю документу, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. На запит суду Четверта ХДНК повідомила, що 01.10.2018 року у нотаріальній конторі заведена спадкова справа №721/2018 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 01.10.2018 року поштою до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від доньки спадкодавця, [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 29.01.2019 року з завяою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася донька спадкодавця, [PERSON] . Заяви були подані згідно законодавства, у відповідності до ст. 1270 ЦК України до закінчення шестимісячного строку. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову не надходило, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися. [PERSON] заповітів не залишала. Таким чином, позивач є спадкоємицею першої черги права на спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , проте позбавлена можливості реалізувати спадкові права через відсутність документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, тому суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] , як такого, що ґрунтується на вимогах закону. На підставі викладеного та

Outcome: approved