Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом,в якому зазначила,що 18.12.2005 року померла її мати - [PERSON]. Після її відкрилась спадщина на належне їй майно : на житловий будинок, присадибну земельну ділянку, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по вул.Котовського 49 в с.Івниця Андрушівського району Житомирської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом від 11.08.1986 року,відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом.Позивач прийняла спадщину,оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживала разом з нею. Відповідачі спадщину не прийняли. [PERSON]В через Андрушівську державну нотаріальну контору частково реалізувала своє право на спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.09.2015 року на присадибну земельну ділянку, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по вул. Котовського 49в с. Івниця.Але позивач не може реалізувати своє право на спадщину на будинок № 49 в по вул. Котовського, 49. с. Івниця Андрушівського району, Житомирської області,оскільки за життя спадкодавець не виготовила правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно. Будинок, відповідно довідки Івницької сільської ради Андрушівського району Житомирської області рахується за [PERSON] Любов`ю Адамівною.Просила визнати за нею право власності на жилий будинок,як на спадщину за заповітом. В судове засідання позивач та її представник не зявилися,направили на адресу суду заяви,з проханням розглядати справу в їх відсутність,вказували,що позов підтримують. Відповідачі в судове засідання не зявилися,направили на адресу суду заяву,з проханням розглядати справу в їх відсутність, вказували,що позов визнають,проти задоволення не заперечують. Дослідивши матеріали справи,суд встановив : 18.12.2005 року померла мати позивача - [PERSON]. Після її відкрилась спадщина на належне їй майно : на житловий будинок, присадибну земельну ділянку, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по вул.Котовського 49 в с.Івниця Андрушівського району Житомирської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом від 11.08.1986 року,відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом.Позивач прийняла спадщину,оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживала разом з нею. Відповідачі спадщину не прийняли. [PERSON]В через Андрушівську державну нотаріальну контору частково реалізувала своє право на спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.09.2015 року на присадибну земельну ділянку, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по вул. Котовського 49в с. Івниця.Але позивач не може реалізувати своє право на спадщину на будинок № 49 в по вул. Котовського, 49. с. Івниця Андрушівського району, Житомирської області,оскільки за життя спадкодавець не виготовила правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно. Будинок, відповідно довідки Івницької сільської ради Андрушівського району Житомирської області згідно погосподарської книги рахується за [PERSON] Любов`ю Адамівною. Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.61 ЦПК України. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380,1216,1220,1222,1269 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.120,125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень »,згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Згідно ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від спадщини. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов,визнає за позивачем право власності на житловий будинок за адресою: вул. Котовського, 49 с. Івниця. Андрушівського району, Житомирської області,як спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої 18.12.2005 року,оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину. Відповідно до клопотання позивача понесені нею судові витрати при подачі позову суд на її користь з відповідачів не стягує.

Outcome: approved