Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,\~мотивуючи позовну\~заяву тим,\~що сторони\~мають двох\~спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітніх дітей в достатній кількості не надає, що свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків, хоча він є особою працездатного віку, має змогу надавати допомогу своїм дітям, інших неповнолітніх дітей немає. Оскільки [PERSON] не бажає добровільно, систематично надавати матеріальну допомогу дітям, [PERSON] змушена була звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 5000,00 грн. заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В судовому\~засіданні позивач\~та її\~представник позовні\~вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково позивач зазначила, що відповідач останні роки забезпечує дітей не так, як має бути. Існують нетривалі проміжки часу, коли відповідач забезпечував дітей не в достатньому обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він забезпечує дітей всім необхідним. При цьому, його не задовольняє саме звернення позивача до суду з цим позовом. Наразі він безробітній, тому його доходи є не стабільними. Також зазначив, що він доглядає дітей, коли позивач ходить на роботу, йогу та до психотерапевта. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого Вінницьким\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі (а.с. 4). Відповідно до\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого Вінницьким\~міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління юстиції у Вінницькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що позивач по даній справі з дітьми: [PERSON] та [PERSON] проживають за\~адресою:\~ [ADDRESS] (а.с. 6). Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що він є безробітнім, оскільки воно не підтверджено жодними належними доказами. Відповідач не\~в повному\~обсязі надає\~матеріальну допомогу\~своїм малолітнім дітям. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючись щодо\~розміру аліментів,\~які підлягають\~стягненню на\~користь позивача,\~суд враховує\~те,\~що спільні діти проживають разом з позивачем, перебувають на її частковому утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, суд вважає можливим встановити аліменти у твердій грошовій сумі розміром 4000,00 грн. щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 840,80 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial