Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить поділити майно подружжя, а саме стягнути з відповідача 1/2 частину вартості, спільно придбаного в період шлюбу легкового автомобіля MERSEDES -BENZ 212 D , 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Позивач суду пояснила, що вона знаходилась у шлюбі з відповідачем з 1994 року і ним, за спільні кошти, було придбано в 2011 році спірний автомобіль для потреб сім'ї. Відповідач їздив в м. Чернівці подивитися на автомобіль, а потім по телефону попросив її привезти йому гроші, що вона і зробила. Шлюб між ними було розірвано в серпні 2012 року. В судовому засіданні 31 липня 2012 року року вона дізналася, що відповідач продав автомобіль. Про наявність боргів у відповідача вона теж нічого не знає. Оскільки автомобіль був спільною власністю подружжя, тому вона просить стягнути з відповідача ? частину його вартості, так як відповідач, без її згоди, продав його третій особі , а кошти витратив на свій розсуд, не в інтересах сім'ї. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на оплату вартості експертизи та за правову допомогу. Представник позивача також суду пояснила, що сторони жили спільно до серпня 2012 року, харчувалися спільно, тобто були сім'єю. Господарства вони - не утримували. Автомобіль було придбано відповідачем в серпні 2011 році за спільні кошти, які позивач привезла відповідачу в м . Чернівці, де купувався автомобіль. Продаючи автомобіль, відповідач не питав згоди позивача на його відчудження. Просить задовольнити позов. Відповідач та його пердставник, в судовому засіданні, позовні вимоги не визнали. Позивач суду пояснив, що він придбав автомобіль за кошти, які він взяв у борг. Ним автомобіль було придбано для ведення підприємницької діяльності. 31 липян 2012 року він продав спірний автомобіль та розрахувався з богами. Про те, що він має намір продати автомобіль позивач знала, а також вона знала про його борги. Також відповідач суду пояснив, що автомобіль було придбано в той час, коли вони жили спільно, але сімейних стосунків уже фактично не було. Представник відповідача, крім того, суду пояснив, що відповідач купив автомобіль за позичені кошти для ведення своєї господарської діяльності. Позивач знала, що відповідач мав намір продати автомобіль і не заперечувала проти цього, не оспорила купівлю-продаж автомобіля іншій особі. Виручені кошти за автомобіль відповідач віддав на погашення своїх боргів. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що відповідач брав гроші у борг взимку 2011 року. Також свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач віддав йому борг в липні 2012 року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач та відповідач, коли в 2011 році було придбано ними спірний автомобіль, жили однією сім'єю. Вона впевнена , що вони жили однією сім'єю, так як [INFO] було день народження позивача, то відповідач теж з ними був. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в 2011 році сторони жили спільно. Вони разом зустрічали новий 2012 рік де був і відповідач. Спірний автомобіль було придбано, коли вони жили разом. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона добре знає їх сім'ю. Позивач вела домашнє господарство, а відповідач займався тогівлею, також і позивач торгувла на базарі овочами та розсадою. У них був автомобіль «Форд», який вони продали, а потім купили спірний автомобіль. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 1994 року (а.с.7). Згідно довідки №612 від 27 липня 2012 року сторони проживали спільно (а.с.6). Згідно Акту від 22 серпня 2012 року сторони з 2010 року по серпень 2012 року проживали в [ADDRESS] (а.с.25). Згідно довідки №810 від 08 жовтня 2012 року відповідач проживає в [ADDRESS] разом з сином [PERSON] (а.с.31). З облікової картки приватного АМТ видно, що 31 липня 2012 року було знято з обліку автомобіль MERSEDES -BENZ 212 D , 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], власником якого був [PERSON] (а.с.40). Згідно повідомлення начальника ВРЕР ДАІ автомобіль MERSEDES -BENZ 212 D , 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], власником якого був [PERSON], був знятий з обліку 31 липня 2012 року для реалізації в межах України та перереєстрований на громадянина [PERSON] (а.с.58). Згідно висновку експерта середня ринкова вартість автомобіля MERSEDES -BENZ 212 D складає 66182 грн. 04 коп. (а.с.63-65). Згідно рішення Олександрівського районного суду від 17 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб (а.с.80). Згідно повідомлення начальника УДАІ УМВС України в Кіровоградській області на вимогу суду (а.с.223) та копії облікової картки (а.с.224) автомобіль MERSEDES -BENZ 212 D , 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] з 28 травня 2011 року по 31 липня 2012 року. Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно , набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.ч.1-3 ст. 65 СК України дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення договору стосовно цінного майна, згода другого подружжя має бути подана письмово. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно ч.ч.1-3 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.2 та ч.3 ст. 10 ЦК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1994 року (а.с.7) по 28 серпеня 2012 року (а.с.80) та проживали спільно, що підтверджено як показами самих сторін так і показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] . Спірний автомобіль MERSEDES -BENZ 212 D , 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] був придбаний 28 травня 2011 року та проданий 31 липня 2012 року (а.с.223-224), тобто в період коли сторони перебували у шлюбі. Таким чином автомобіль MERSEDES -BENZ 212 D , 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], згідно ст. 60 СК України, є спільним сумісним майном подружжя. В судовому засіданні позивач та його представник суду пояснили, що відповідач, продаючи спірний автомобіль, не повідомив про це позивача та не отримав від неї згоди на відчудження майна. Відповідач та його представник в судовому засіданні не спростували твердження позивача і його представника та не надали суду достатніх і достовірних доказів, які б підтвердили їх твердження про те, що позивач знала про відчудження автомобіля та давала згоду на його відчудження. Твердження відповідача та його представника в судовому засіданні про те, що позивач знала про наміри відповідача продати спірний автомобіль та не заперечувала його відчудження суд до уваги взяти не може. В судовому засіданні було встановлено, що згідно рішення Олександрівського районного суду від 17 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб. Отже на момент вчинення правочину, 31 липня 2012 року, у подружжя склалися стосунки, які перешкоджали подальшому їх спільному проживанню. Тому суд вважає, що в даній ситуації відповідач повинен був узгодити продаж автомобіля , взявши письмову згоду позивача на відчудження майна. Так як відповідач та його представник не надали суду достовірних доказів отримання від позивача згоди на відчудження автомобіля, тому суд вважає, що відповідач здійснив відчудження автомобіля помимо волі позивача та не в інтересах сім'ї і, продавши автомобіль без згоди позивача, порушив вимоги ст. 65 СК України, ст. 13, ст. 369 ЦК України. Твердження відповідача та його представника про те, що даний позов не може бути задоволенний через те, що відповідач, будучи приватним підприємцем, придбав спірний автомобіль для виконання своєї підприємницької діяльності, є особистою власністю відповідача і тому він поділу не підлягає суд до уваги взяти не може, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, який було надано в судовому засіданні, відповідач займався таким видом діяльності як роздрібна торгівля з лотків та на ринках. Згідно облікової картки автомобіль MERSEDES -BENZ 212 D , 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER] є легковим автомобілем, тип кузова- пасажирський, тип власника- фізична особа. Таким чином даний автомобіль придатний для перевезення пасажирів, а не товарів. Відповідач, придбав його як фізична особа і не мав права займатися пасажирськими перевезеннями, так як у нього було право лише на зайняття роздрібною торгівлею. Отже, суд ставить під сумнів твердження відповідача та його пердставника про те, що спірний автомобіль був придбаний не для задоволення потреб сім'ї, а для ведення підприємницької діяльності відповідача. Твердження відповідача та його представника про те, що спірний автомобіль було придбано саме за кошти , які відповідач взяв в борг у гр. [PERSON] суд також до уваги взяти не може, оскільки свідок [PERSON] давав гроші в борг відповідачу взимку 2011 року, а автомобіль було придбано 28 травня 2011 року, тобто через значний проміжок часу, що давало можливість відповідачу витрати кошти, отримані в борг, на інші цілі. Крім показів відповідача, інших достовірних доказів того, що автомобіль було придбано за гроші, які були взяті в борг, відповідач суду не надав. Крім того в судовому засіданні було встановлено, що відповідач кошти, виручені від продажу спірного автомобіля, спрямував на погашення своїх боргів, що підтверджено як поясненнями самого відповідача так і показами свідка [PERSON]. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна є рівними, якщо інше не визначено домовленністю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні не було встановлено, що у подружжя були будь-які домовленності щодо порядку поділу спільного сумісного майна, а також відсутній шлюбний договір, тому суд ввважає правомірною вимогу позивача про стягнення з відповідача 12 частину вартості спірного автомобіля. Згідно п.30 Постанови Пленуму ВС України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідним задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача ? частину вартості спірного автомобіля в сумі 33091 грн. 02 коп. (вартість автомобіля 66182 грн. 04 коп.: 2 = 33091 грн. 02 коп.). Так як позов підлягає задоволенню, тому , в силу вимог ст. 88 ЦПК України , з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати в сумі 353 грн. 52 коп.- оплата вартості за проведення експертизи.(а.с.67). Позивач також просила про стягнення з відповідача витрат, понесених нею за надання їй правової допомоги, в підтвердження чого в судовому засіданні було надано додатковий договір від 31 жовтня 2012 року, де вказано, що замовник сплачує за послуги адвоката 3000 грн. при укладенні даного документу. Але позивачем не надано достовірних доказів того, що дійсно нею було виконано умови договору та сплачено адвокату 3000 грн.. Так як, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, присуджуються документально підтвердженні судові витрати, тому суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3000 грн. за надання правової допомоги задоволенню не підлягає. З відповідача також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 330 грн.91 коп. - 1% від задоволеної суми позову.

Outcome: approved