Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.02.1989 вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, актовий запис № 6. Від спільного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. У них різні характери, різні погляди на життя та на питання виховання дитини, що призводило до виникнення конфліктних ситуації в сім'ї та сварок, що негативно відображалось на їхніх взаємовідносинах і на розвитку дитини. В даний час вони стали чужими один для одного, їх нічого не поєднує, шлюбні відносини фактично припинені і вони проживають окремо. За таких обставин збереження сім'ї вважає неможливим, а тому бажає шлюб розірвати. Так як син знаходиться на її повному утриманні, проживає разом з нею, тому просить встановити місце проживання дитини разом з нею. В судове засідання позивачка не з'явилася. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує і на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про визнання позову та розгляду справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 5) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 6). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім'ю не має, а відповідач не заперечує, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'зані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, також забов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, миритися сторони не бажають, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно акту фактичного проживання від 15.02.2016, складеного комісією Кирнасівської селищної ради Тульчинського району (а.с.7), за місцем проживання матері [PERSON] створені належні умови для належного проживання, навчання та виховання малолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Приймаючи до уваги, що позивачем створені належні умови для проживання, навчання та виховання малолітньої дитини, відповідач не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина разом з матір'ю вважає доцільним встановити місце проживання дитини біля матері, так як останньою створені належні умови для проживання та виховання малолітньої дитини, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення місця проживання дитини обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст.. 235 п. 8 ЦПК України, після реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачені нею судові витрати з оплати судового збору в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved