Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON]\~про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтувала тим, що з 27 жовтня 2012 року з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні взаємини між ними припиненні, через різні погляди на життя, в результаті чого виникали сварки. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що за вказаних обставин їх шлюб існує формально і його збереження неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу, просив суд справу розглянути у його відсутність. Згідно ч.2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 4 ст. 3, ч. 1 ст. 24 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 27 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам'янка Знам'янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, за актовим записом №99. Від спільного життя мають дитину - [PERSON], [INFO], батьками якої згідно свідоцтва про народження серії І-ОЛ №153743 від 05.11.2013 року, являються сторони по справі. Подружні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вказує на відсутність з її сторони зацікавленості у його збереженні. Відповідач також вказав, що разом сторони не проживають, примирення не бажає. Спору про поділ майна та місце проживання дитини між сторонами не має. Таким чином, суд зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112, 113СК України,

Outcome: approved