Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що у 1995 році укладала шлюб з [PERSON] Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 27.07.2004 року їх шлюб розірвано. Відповідач проживає окремо, коштів на забезпечення сина не надає. На даний час їх спільний з відповідачем син проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні, однак вона не має можливості належним чином утримувати їхнього сина, внаслідок чого дитина перебуває в скрутному матеріальному становищі. Відповідач знаходиться у працездатному віці, на даний час не працює, зобовязаний та має можливість утримувати свого сина. Будь-які стягнення з відповідача по виконавчим листам з його заробітку не проводяться. Позивач [PERSON] в наданій до суду 06.09.2016 року заяві підтримала позовні вимоги по справі за її позовом та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. В надісланій до суду 22.08.2016 року заяві просив дану справу розглянути у його відсутність. В письмових поясненнях зазначив, що не має змоги приїхати на суд через матеріальний стан, дитина яку народила [PERSON] не являється його. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити враховуючи таке. Згідно ст. 180 СК України - батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ст. 182 ч.1 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення. В судовому засідання встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 27.07.2004 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Жмеринського районного управління юстиції Вінницької області, розірвано (а.с 6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого записаний та є батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с.4). Відповідно до довідки виконавчого комітету Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області від 15.06.2016 року № 1785 син сторін [PERSON], [INFO], проживає біля матері [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Суд не приймає заперечення відповідача [PERSON] про те, що неповнолітній [PERSON], [INFO], не являється його сином, так як жодних підтверджуючих доказів зазначеного ним суду не надано. Суд не приймає в запереченнях відповідача наполягання на тесті ДНК, так як даний тест він міг провести самостійно та надати відповідні докази суду, що ним не було зроблено. Зустрічного позову про оспорювання батьківства відповідач не надавав, клопотання про призначення судово біологічної ( судово - генетичної) експертизи, належно оформленого відповідно до вимог ЦПК України до суду не надав. Крім того, відповідач не надав жодних доказів про неможливість за матеріальним станом чи з інших підстав ( стан здоровя, сімейний стан) сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач [PERSON] зобовязаний та може надавати на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дана сума є обґрунтованою, достатньою, законною та такою, що відповідає потребам дитини на даний час. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, буде гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України). Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю в інтересах дитини. Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved