Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина. Батьки померлого [PERSON] і [PERSON] в установленому законом порядку прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по ј частці земельної ділянки загальною площею 2,72 га, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району. Проте, коли позивач звернулася до державного нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/4 частки вказаної земельної ділянки, то їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що з поданих документів неможливо безспірно встановити склад спадкового майна. А тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3594 га, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району, Сумської області. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та провести розгляд справи без їх участі. Від відповідача по справі - Косівщинської сільської ради Сумського району надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, покладаються на розсуд суду. Від співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що виконкомом Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області внесено актовий запис № 47 від 03 грудня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Як вбачається з копії спадкової справи після померлого [PERSON] (а.с. 38-54), спадщину після його смерті прийняли мати [PERSON] , батько [PERSON] по ј частці кожний, донька [PERSON] 2/4 частки, так як донька померлого [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на її користь. [PERSON] та [PERSON] 23.12.2008 року за р. №№4891,4893 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по ј частці (тобто Ѕ частка) земельної ділянки загальною площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Косівщинської сільської ради Сумського району, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту серії IV-СМ № 009593, виданого 24.01.2000 року Косівщинською сільською радою народних депутатів (а.с. 11-12). Після смерті [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22.08.2011 року, відповідно до якого за [PERSON] було визнано право власності на ј частину земельної ділянки площею 2,72 га, яка розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 72) та рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18.09.2017 року і додатковим рішенням від 15.12.2017 року, відповідно до якого за [PERSON] було визнано право власності на ј частину земельної ділянки площею 2,72 га, а саме 0,6797 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 73,74). При зверненні позивача [PERSON] до державного нотаріуса Блошенко В.І. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 2/4 частки земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, розташованої на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, після смерті батька [PERSON] , зважаючи на те, що інші спадкоємці вже виділили належну їм частку в натурі, в результаті чого було утворено нові земельні ділянки з новими межами, розмірами та присвоєно нові кадастрові номери, а земельна ділянка, право власності на яку було підтверджено Державним актом серії IV-СМ № 009593, виданого 24.01.2000 року Косівщинською сільською радою народних депутатів, на даний час не існує (а.с. 19-20). Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Отже, судом встановлено, спадкодавець [PERSON] володів спадковим майном на законних підставах. А тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за нею права на дану земельну ділянку.

Outcome: approved