Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі з 21 лютого 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Батько дітей - відповідач по справі, матеріально дітей не забезпечує, угоди про добровільну сплату аліментів з ним не досягнуто, позивачка вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. 09 вересня 2021 року ухвалою суду справу прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позов не надав, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. З 21 лютого 2009 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 21 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 липня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області. Згідно з довідкою виконавчого комітету Переяславської міської ради за №1443 від 12.04.2021 [PERSON] у складі сім`ї має чоловіка [PERSON] , дочку [PERSON] , 2014 року народження, та дочку [PERSON] , 2009 року народження. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 16 серпня 2021 року за №36 [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом з чоловіком та дітьми, але діти знаходяться на її утриманні. Дочка [PERSON] , [INFO] , перебуває на «Д» обліку, як дитина з інвалідністю з діагнозом: бронхіальна астма, персистуюча, неалергічна, з наявністю тяжких нападів. Потребує регулярного лікування, санаторно-курортного лікування, реабілітації в алергологічній лікарні Солотвіно, що підтверджується довідкою КНП «Переяславський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Переяславської міської ради та Циблівської сільської ради. Позивач працює у ТОВ АТБ-маркет на посаді продавця-консультанта та отримує заробітну плату у розмірі 10000 грн на місяць, що підтверджується довідкою з місця роботи. Коштів, які отримує позивач, не вистачає на забезпечення належних умов для утримання дітей, які потребують витрат на догляд, належний розвиток та лікування. З позовної заяви слідує, що відповідач працює у ТОВ «Сільпо-Фуд» на посаді укладальника-пакувальника, але свої доходи витрачає на особисті потреби. Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обо`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч.1, 5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, аналізуючи матеріали справи, вивчивши порядок утримання дітей та спосіб їх життя, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я дітей, матеріальне становище сторін, потребу дітей в одержанні аліментів, беручи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, вважає розмір аліментів, заявлений позивачем таким, що відповідає вимогам розумності та справедливості. За правилами ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. В абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України. Таким чином, враховуючи обставини справи, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 18 серпня 2021 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved