Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 71046,11 грн. Позов обґрунтовує наступним. На підставі рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя №333/4392/13-ц від 09.09.2013 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.06.2013 року та до його повноліття. Відповідач ухиляється від сплати аліментів у повному обсязі та відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментах від 22.09.2020 року №35473/18.16 виданого Токмацьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), має заборгованість по сплаті аліментів з урахуванням сплачених у добровільному порядку сум - 71046,11 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості боржника по аліментах від 22.09.2020 року вих. № 35473/18.16. Таким чином, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 06.06.2013 р. по 13.05.2019 р. згідно розрахунку, складає 938775, 45 грн., але у відповідності до вимог ч.1 ст.196 СК України стягненню підлягає сума пені у розмірі 71046,11 грн. Ухвалою судді від 28.10.2020 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково, просив суд зменшити суму заборгованості за прострочення сплати аліментів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що на\~підставі рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя №333/4392/13-ц від 09.09.2013 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.06.2013 року та до його повноліття. Так, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. (ч. 5\~ст. 124 Конституції України, ч. 1\~ст. 18 ЦПК України). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого начальником Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відповідач має заборгованість по сплаті аліментів з урахуванням сплачених у добровільному порядку сум - 71046,11 грн. В силу\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки (а не лише мати) зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу\~ст. 181 СК України\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Так, відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину. Відповідно до ч. 1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст.196\~СК України суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст.\~196\~Сімейного кодексу\~України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Що стосується вимог відповідача про зменшення стягнення неустойки, суд не вбачає підстав для зменшення, оскільки відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідачем не надано доказів підтвердження скрутного матеріального та сімейного стану. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає, що він відповідає вищевказаній правовій позиції і загальний розмір пені становить 71046,11 грн. Суд вважає, що вказана заборгованість виникла з вини платника аліментів, оскільки відповідач будучи працездатним, не в повній мірі сплачує заборгованість по аліментам, тому у нього утворилася неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 71046,11 грн., яка підлягає стягненню. Згідно ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved