Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом у якому просить : встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON], в період з 2006 року по 2012 рік до розірвання шлюбу однією сім'єю. Визнати об'єктами права спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON]: житловий будинок за [ADDRESS], меблі в кухню, вартістю 12000 грн.; меблі в кухню вартістю 7000 грн.; котел опалювальний двоконтурний, вартістю 8000 грн.; унітаз вартістю 1000 грн.; умивальник вартістю 300 грн.; водяну насосну станцію, вартістю 3000 грн., бетономішалку, вартістю 3500 грн.; мотокосарку, вартістю 1800 грн.; дві супутникові антени вартістю 1500 грн.; тюнер до супутникової антени вартістю 900 грн.; тюлі на вікна вартістю 1080 грн.; доріжки килимові, загальною вартістю 900 грн.; швейну машину вартістю 800 грн.; шафу-купе, вартістю 5000 грн., а всього на загальну суму 46780 грн. Поділити майно, що є спільною сумісною власністю [PERSON], [PERSON], в рівних частках та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок за [ADDRESS], меблі в кухню, вартістю 12000 грн.; меблі в кухню вартістю 7000 грн.; котел опалювальний двоконтурний, вартістю 8000 грн.; унітаз вартістю 1000 грн.; умивальник вартістю 250 грн.; водяну насосну станцію, вартістю 3000 грн., бетономішалку, вартістю 3500 грн.; мотокосарку, вартістю 1800 грн.; дві супутникові антени вартістю 1500 грн.; тюнер до супутникової антени вартістю 900 грн.; тюлі на вікна вартістю 1080 грн.; доріжки килимові, загальною вартістю 900 грн.; швейну машину вартістю 800 грн.; шафу-купе, вартістю 5000 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 74 622,5 грн. грошової компенсації за 1/2 частку вартості об'єктів спільної сумісної власності. В обґрунтування позивних вимог позивачем було зазначено, що у липні 2006 року в м. Києві вона познайомилась з відповідачем [PERSON]. З вересня 2006 року вони стали проживати разом у м. Славутич Київської області. 08.09.2007 року вони за спільні кошти придбали житловий будинок за [ADDRESS].. 03.04.2009 року зареєстрували шлюб. За час сумісного проживання вони разом зробили капітальний ремонт у житловому будинку у результаті чого вартість житлового будинку значно збільшилась та придбали необхідні речі для проживання в ньому, зазначені вище. В подальшому сімейне життя не склалося через постійні суперечки та скандали і рішенням Сквирського районного суду Київської області від 11.05.2012 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. На даний час [PERSON] вигнав її із житлового будинку та в добровільному порядку не бажає здійснити розподіл спільного сумісного майна подружжя. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені вище обставини та просили ухвалити рішення по суті позовних вимог. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явились повторно, про його дату, час та місце повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, із заявами про розгляд справи за їх відсутності не зверталися. Зважаючи на викладене, врахувавши думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] за відсутності відповідача та його представника, на підставі даних матеріалів справи. Заслухавши позивача та її представника, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню зважаючи на відсутність відповідача та його представника та відсутність письмових заперечень і доказів на їх підтвердження, суд при вирішенні справи приймає до уваги ті обставини, на які посилається позивач, та докази, що надані на їх підтвердження. Судом встановлено, що з 2006 року сторони проживали однією сім'єю та 03.04.2009 року зареєстрували шлюб, що стверджується показами позивача, довідками виданими Тхорівською сільською радою Сквирського району Київської області, які містяться в матеріалах справи, з яких вбачається, що [PERSON] з вересня 2007 року, не постійно, проживала в [ADDRESS] та свідоцтвом про шлюб. 08.09.2007 року згідно договорів купівлі продажу нерухомого майна вбачається, що відповідач [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та дві земельні ділянки, які розташовані в [ADDRESS]. 15.11.2007 року відповідач [PERSON] продав квартиру за [ADDRESS]. За час спільного проживання сторони,для облаштування сімейного життя сторони придбали вище зазначене нерухоме майно. 11.05.2012 року згідно рішення Сквирського районного суду Київської області шлюб між сторонами по справі було розірвано. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 ЦК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. За змістом статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що за час проживання однією сім'єю з 2006 року по 2012 рік сторонами набуте майно а саме : житловий будинок за [ADDRESS], меблі в кухню, вартістю 12000 грн.; меблі в кухню вартістю 7000 грн.; котел опалювальний двоконтурний, вартістю 8000 грн.; унітаз вартістю 1000 грн.; умивальник вартістю 300 грн.; водяну насосну станцію, вартістю 3000 грн., бетономішалку, вартістю 3500 грн.; мотокосарку, вартістю 1800 грн.; дві супутникові антени вартістю 1500 грн.; тюнер до супутникової антени вартістю 900 грн.; тюлі на вікна вартістю 1080 грн.; доріжки килимові, загальною вартістю 900 грн.; швейну машину вартістю 800 грн.; шафу-купе, вартістю 5000 грн. та вважає визначити частки майна сторін рівними і стягнути з відповідача на користь позивача 74 622, 5 грн. грошової компенсації за 1/2 частку вартості об'єктів спільної сумісної власності.

Outcome: approved