Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування № 522 від 30.03.2016, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Матвієць Н.П., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 56577549 від 04.04.2016 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 168422943 від 29.05.2019. На момент подання позову за вказаною адресою [ADDRESS] зареєстровано 5 осіб, в тому числі колишній чоловік Позивачки - [PERSON] (далі - Відповідач), що підтверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих осіб № 2301/5441 від 22.05.2019. Згідно штампу в паспорті Відповідач останній зареєстрований за вказаною адресою з 24.05.2000. З 19.11.1988 по 28.09.2012 Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем. Однак, згідно Рішення Ірпінського міського суду від 28.09.2012 по справі - №1013/7748/2012 шлюб між сторонами розірвано. У подружжя спільне життя не склалось, Відповідач створив нову сім`ю, зібрав всі свої речі та виїхав з вказаної квартири. З березня 2018 року Відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується Актом депутата Бучанської міської ради [PERSON] № 70/05-19 від 23.05.2019, складеним при сусідах [PERSON] та [PERSON] . Знятись з реєстрації Відповідач добровільно відмовляється. Участі в утриманні будинку не приймає. Позивачка змушена постійно нести додаткові витрати по утриманню своєї квартири у вигляді витрат за надання комунальних послуг, оскільки Відповідач вважається особою, що фактично продовжує користуватись квартирою, хоча там не проживає більше одного року. У зв`язку з вищевказаним просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та публікацією оголошення про виклик на офіційному сайті «Судова влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування № 522 від 30.03.2016, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Матвієць Н.П., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 56577549 від 04.04.2016 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 168422943 від 29.05.2019. На момент подання позову за адресою [ADDRESS] зареєстровано 5 осіб, в тому числі колишній чоловік Позивачки - [PERSON] (далі - Відповідач), що підтверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих осіб № 2301/5441 від 22.05.2019. Згідно штампу в паспорті Відповідач останній зареєстрований за вказаною адресою з 24.05.2000. З 19.11.1988 по 28.09.2012 Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем. Однак, згідно Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 28.09.2012 по справі №1013/7748/2012 шлюб між сторонами розірвано. У подружжя спільне життя не склалось, Відповідач створив нову сім`ю, зібрав всі свої речі та виїхав з вказаної квартири. З березня 2018 року Відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується Актом депутата Бучанської міської ради [PERSON] № 70/05-19 від 23.05.2019, складеним при сусідах [PERSON] та [PERSON] . Оскільки комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих у квартирі осіб, то позивач змушена нести додаткові витрати по її утриманню. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві ( рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства») Відповідно до п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] з березня 2018 року не проживає в квартирі [ADDRESS] , а тому він є таким, котрий втратив право користування та розпорядження зазначеним житлом, що є підставою для задоволення позову. Крім того, стягненню з відповідача на підставі ст.. 141 ЦПК України підлягає судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved