Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання аліменти до закінчення навчання по досягненню віку 23 років, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, мотивуючи тим, що відповідач таку допомогу надавати має можливість, тобто фізично здоровий, їй відомо, що він працює та отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, її матері одній важко забезпечувати її, а відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється. Позивач в судовому засідання підтримала свої позовні вимоги з підстав, які наведені в її позовній заяві, та просить їх задовольнити. Відповідач, який з'явився в судове засідання позов не визнав в повному обсязі з мотивів, які викладені в його письмовому запереченні на позов, зокрема зазначив, що він є інвалідом 2-ої групи загального захворювання, яка встановлена йому з 01 серпня 2014 року довічно, отримує пенсію в незначному розмірі - 1452 грн. в місяць, яку витрачає на придбання ліків та продуктів харчування, а також на оплату комунальних платежів. Крім того, йому мінімум 1 раз на рік необхідно проходити курс стаціонарного лікування, яке також потребує витрачання додаткових коштів (останнього разу було потрачено близько 7000 гривень). Згідно витягу з історії хвороби №402108/961 від 21.07.2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «розсіяний склероз, прогресуюче-ремитуючий перебіг, цереброспінальна форма з тетрапарезом (помірним в руках, вираженим в ногах), вираженою мозочковою атаксією, грубими порушеннями функції ходи, вираженим церебростенічним синдромом, порушенням функції тазових органів за центральним типом, вираженими когнітивними розладами, інтелектуально-мнестичним зниженням, III ст. важкості». В зв'язку з цим він не в змозі надавати кошти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. У відповідності до ст. 182 СК України суд повинен при розгляді справи про стягнення аліментів при визначенні їх розміру враховувати також стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Так, якщо суд встановить, що той з батьків, з кого стягуються аліменти, є інвалідом певної групи, він повинен цю обставину врахувати як підставу для зменшення їх розміру. Згідно довідки пенсійного фонду на даний час він отримує пенсію в розмірі 1452,00 грн., а в той же час у відповідності до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць складає 1624,00 грн., а тому він не в змозі забезпечити себе у повній мірі продуктами харчування та промисловими товарами, не говорячи вже про сплату аліментів на адресу позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком позивача, що підтверджується копією cвідоцтва про народження серія І-БК № 497310, виданого 17.05.1999 року Володимирівською сільською радою Таращанського району Київської області, актовий запис за № 3. Шлюб між батьками позивача було розірвано 22.12.2004 року. До досягнення позивачем повноліття, позивач сплачував аліменти на її утримання. Як вбачається з довідки № 3162 від 20.04.2017, виданою Академією Державної пенітенціарної служби, позивач [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання за контрактом Академії Державної пенітенціарної служби, виплата стипендії не передбачена. Термін закінчення навчання: липень 2020 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, про що позивач в позовній заяві не зазначила та не надала відповідних доказів. За ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд вважає, що оскільки відповідач є непрацездатним, інвалідом 2-ої групи, отримує пенсію в розмірі 1452,00 грн., яку витрачає на придбання ліків та продуктів харчування, а також на оплату комунальних платежів, крім того, йому мінімум 1 раз на рік необхідно проходити курс стаціонарного лікування, яке також потребує витрачання додаткових коштів (останнього разу було потрачено близько 7000 гривень), згідно витягу з історії хвороби №402108/961 від 21.07.2017 року він перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «розсіяний склероз, прогресуюче-ремитуючий перебіг, цереброспінальна форма з тетрапарезом (помірним в руках, вираженим в ногах), вираженою мозочковою атаксією, грубими порушеннями функції ходи, вираженим церебростенічним синдромом, порушенням функції тазових органів за центральним типом, вираженими когнітивними розладами, інтелектуально-мнестичним зниженням, III ст. важкості», він не має можливості утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed