Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, де просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS], згідно договору найму житлового приміщення №881, від 20.03.2009 року. У займаній нею квартирі також зареєстроване місце проживання [PERSON]. Проте, відповідач у зазначеній квартирі фактично не проживає та не проживав. Факт відсутності відповідача у займаній нею квартирі підтверджується актами КП «Житлогосп». Участі у витратах на утримання квартири [PERSON] не приймає, власних інтересів щодо неї не виказує, відмовляючись, проте, зняти з реєстрації місце свого проживання у ній в позасудовому порядку. [PERSON] посилається на ч. 2 ст.65, 1,2 ст.71,72 ЖК України та просить з врахуванням того, що відповідач не користується житлом, визнати його втратившим право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. За таких обставин, з врахуванням думки представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України). Судом встановлено, що згідно договору найму житлового приміщення №881, від 20.03.2009 року, [PERSON] винаймає квартиру [ADDRESS] Відповідно до актів КП «Житлогосп» б.н. від 22.08.2012 року, №164 від 27.09.2012 року, №2432 від 26.12.2014 року, №830 від 22.05.2015 року, та актів про не проживання від 25.03.2009 року, 20.01.2010 року, 24.11.2014 року, 22.12.2014 року, 12.01.2015 року, 02.02.2015 року, 23.03.2015 року, 20.04.2015 року, [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] але за вказаною адресою не проживає більше п'яти років. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач більше п'яти років не проживає в квартирі [ADDRESS] що перешкоджає позивачу вільно, на свій розсуд, користуватися житловим приміщенням. Згідно ч. 2 ст. 65 ЖК Української РСР, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, перелік яких наведений у частині 3 цієї статті. Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад шість місяців, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між наймачем житлового приміщення та відповідачем, суд вважає, що маються підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. Вирішення питання про визнання особи втративши право користування жилим приміщенням, розглядається відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст., ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав наймача жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст.71,72 ЖК Української РСР.

Outcome: approved