Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача -[PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]., в твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 12 лютого 2010 року зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]. На даний час їх сімейні відносини погіршились, в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. Вони з відповідачем проживають окремо, діти залишилися проживати з нею та перебувають на її утриманні. Вона ж не працює та має змоги самостійно забезпечити дітей всім необхідним. Зазначає, що відповідач працює неофіційно, отримує нерегулярний дохід, а тому вважає найбільш доцільним встановлення аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до змісту позовних вимог, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить в задоволенні позову відмовити. Ствердив суду, що позивач [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні та зустрічах з дітьми. Не заперечує щодо наявності в нього обов'язку з утримання дітей, однак вважає за доцільне виконувати такий в натуральній, а не грошовій формі, оскільки позивач усі грошові кошти витрачає на власні потреби. З врахуванням наведеного, просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 2010 року. В шлюбі мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO] На даний час сторони проживають окремо, діти залишилися проживати з позивачем, яка несе всі витрати по їх утриманню. Відповідач ж працює неофіційно, отримує нерегулярний, мінливий дохід, що сторонами не оспорюється. В добровільному порядку дійти згоди щодо утримання неповнолітніх дітей сторони не можуть. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік, стан здоров'я та матеріальне становище сторін та дітей, те, що стягнення за виконавчими листами з відповідача не проводиться, інших утриманців у нього немає, діти сторін проживають та перебувають на утриманні позивача. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що можливість для відповідача сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн. щомісячно позивачем не доведена, та такі слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі по 583,50грн. на кожну дитину, що на даний час відповідатиме половині мінімальної суми встановленої законом, необхідної для забезпечення потреб неповнолітніх [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]. /половині встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку/, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2015 року і до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 551,20грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, та

Outcome: partial