Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] із вказаною вимогою, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої дитини, неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1000,0 (тисяча) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на наступне. Відповідач, будучи батьком дитини, кошти на її утримання не надає, уникає від надання матеріальної допомоги у добровільному порядку, не виконує будь-яких інших обов'язків з виховання дитини та догляду за нею, хоча, за твердженням позивача, відповідач має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, у зв'язку із чим вона змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач та її представник в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на викладені обставини. Представники відповідача у судове засідання з'явилися, проти задоволення вимог позивача про стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачем, заперечували, вважали за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі в межах 500,0 гривень щомісячно; в якості заперечення проти позову вказували на те, що відповідач хворіє на важку хворобу, його можливості з надання утримання дитині є обмеженими. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, надані документи, суд визнає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних причин. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі починаючи з «12» лютого 2005 року (продовжуючи офіційно перебувати в ньому й нині), фактичні шлюбні відносини між сторонами склалися з 1996 року, вказане не заперечувалося стороною позивача як і те, що вказаних шлюбних відносин між сторонами нині не підтримуються. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO] сторони по справі є батьками цієї дитини. Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує належним чином свої обов'язки щодо надання коштів на утримання дитини, що спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулася до суду. Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти необхідності сплати аліментів на утримання дитини до її повноліття, також не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, але вважає, що вимоги позивачки щодо розміру аліментів є завищеними та певною мірою не є обґрунтованими. Отже, предметом спору є виключно питання про належний та обґрунтований розмір аліментів на утримання спільної дитини сторін. Враховуючи звернення матері повнолітньої дитини - позивача у справі - з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, суд вважає можливим їх стягнути щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення неповнолітньою дитиною вісімнадцятирічного віку. Беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти щомісячно в розмірі 643,0 (шістсот сорок три) гривні на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], починаючи від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При постановленні рішення судом враховані матеріальне становище дитини, її матері; задовольняючи позов суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи відсутність доказів такого, а й його можливості щодо його отримання. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків з догляду та матеріального забезпечення власної дитини. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, з урахуванням викладеного, суд має задовольнити позовні вимоги позивача. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: в розмірі 1286 гривень - відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дитини є обмеженими, дитина потребує додаткових витрат на її утримання. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому, за правилом ст. 182 Сімейного кодексу України, судом враховано, що мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Визначаючи розмір належних до сплати аліментів додатково судом враховані наступні обставини: судом відкидаються як недоведені твердження сторони відповідача про періодичне надання матеріальної допомоги на утримання доньки, оскільки суду не представлено належних доказів цих обставин. При цьому, посилання відповідача на можливе загострення старої хвороби (туберкульозу), належним чином не доведені - суду не представлено переконливих доказів такої обставини, дійсних на час розгляду спору: копія виписки з історії хвороби відповідача від 5 березня 1997 року не може слугувати доказом існування у відповідача такого стану здоров'я й нині. Таким чином, наведені доводи визначають для суду висновок, що для обрахунку належних до сплати аліментів має бути взятий визначений законом прожитковий мінімум, необхідний для особи певного віку та принцип рівності обов'язків обох батьків з надання утримання дитині, які мають виконувати й батько, й мати дитини. Відомості про розмір доходів позивача свідчать про обмеженість можливостей матері дитини щодо надання утримання дитині, при цьому судом враховано, що ця сторона працює прибиральницею службових приміщень в Одеському національному економічному університеті, несе основні видатки з утримання дитини. Визначаючи наведений розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд має не тільки врахувати дійсні доходи відповідача, скільки наявні можливості щодо їх отримання, оскільки відповідач є особою працездатного віку та стану здоров'я. З огляду на наведене, порушувані права неповнолітньої дитини в результаті неналежного виконання відповідачем обов'язків з надання коштів на її утримання підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами відповідача, який повинен бути більш відповідальним в обранні варіанту своєї поведінки в статусі батька неповнолітньої дитини, яка має розраховувати на повноцінне дитинство. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Outcome: partial