Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що 08.08.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який 16.11.2015 року було розірвано. Від вказаного шлюбу в них з відповідачем народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання з відповідачем шлюбу син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач починаючи з 2010 року у вихованні та догляді дитини участі не приймає, не займається її духовним та моральним розвитком, матеріальної допомоги не надає. Позивачка з метою оздоровлення, відпочинку, культурного та духовного розвитку дитини має намір у період з 01.09.2016 року по 31.10.2016 рік тимчасово виїхати за кордон, а саме до Республіки Туреччини, однак на даний час відповідач [PERSON] перебуває у розшуку за скоєння злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, що підтверджується довідкою від 22.08.2016 року № 146 а.с. 11, що унеможливлює отримання його згоди на виїзд дитини за межі державного кордону України. Позивачка просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України без дозволу та супроводу батька. У судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували у шлюбі з 08.08.2007 року по 16.11.2015 рік. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні. Зазначені обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5), копією рішення про розірвання шлюбу. (а.с.6). Позивачка бажає разом зі своїм малолітнім сином тимчасово виїхати за кордон до Туреччини, однак на даний час відповідач [PERSON] перебуває у розшуку за скоєння злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, що підтверджується довідкою від 22.08.2016 року № 146 а.с. 11, що унеможливлює отримання його згоди на виїзд дитини за межі державного кордону України. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 цього ж кодексубатьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що бажання позивачки отримати тимчасовий дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками покладеними на неї Сімейним кодексом України, тому суд не вбачає жодних обставин, що обмежують згідно із законодавством право виїзду сина сторін за кордон і вважає, що надання тимчасового дозволу на виїзд за кордон без згоди батька, буде відповідати її інтересам. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved