Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати припиненим договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер №6323986000:01:000:0032, розташованої на території Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області, укладений 23 квітня 2009 року між [PERSON] та ТОВ «Супіна Агро», код ЄДРПОУ 34173581, правонаступником якого є ТОВ «Краєвид Агро», код ЄДРПОУ 34174009, у зв`язку із закінченням 23 квітня 2019 року строку дії договору. Стягнути з ТОВ «Краєвид Агро», код ЄДРПОУ 34174009 на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] за фактичне користування земельної ділянки за 2020 рік грошові кошти у розмірі 6055,23 грн. Свої вимоги мотивує тим, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД 025370, є власником земельної ділянки, кадастровий номер: №6323986000:01:000:0032, розташованої на території Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області. Між нею та ТОВ «Супіна Агро», 23.04.2009 року укладено договір оренди земельної ділянки 159, який 15.12.2010 зареєстрований в Державному реєстрі ДП «Центр ДЗК при ДКУ по ЗР» в Лозівському районному відділі. Додатковою угодою від 01.01.2014 року до договору оренди внесено відповідні зміни в частині терміну дії договору, а саме: договір оренди укладено на 5 (п`ять) років. Таким чином позивач вважає, що дія Договору оренди закінчилась - 23 квітня 2019 року. На теперішній час правонаступником ТОВ «Супіна Агро» є ТОВ «Краєвид Агро». Позивачем 10.05.2018 року було направлено відповідну заяву до ТОВ «Краєвид Агро», про не бажання продовження дії Договору оренди та з проханням здійснити передачу земельної ділянки згідно Акту прийому-передачі. Листом від 04.10.2019 року за №458 позивачу було повідомлено, що передача земельної ділянки буде здійснено за Актом приймання - передачі після закінчення збору урожаю 2019 року. 16.09.2020 року позивачем на адресу відповідача повторно було направлено аналогічну заяву про не бажання продовження дії Договору оренди з проханням здійснити передачу земельної ділянки, однак відповіді не отримано. Але, на момент звернення до суду з даним позовом, передача земельної ділянки не відбулась. У зв`язку з вищевикладеним позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про захист своїх порушених прав. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягали, з наведених у позові, відповіді на відзив та письмових поясненнях, підстав. Зазначили, що земельна ділянка досі їй не повернута. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з відстав викладених у відзиві, згідно якого сторони договору обумовили, що договір укладено до 23 квітня 2019 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Позивачем не надано жодних доказів того, що ТОВ «КРАЄВИД АГРО» в письмовій формі звертався до позивача у визначений договором або законом строк із наміром продовжити (поновити) дію договору оренди землі від 23.04.2009 року, надавав проект додаткової угоди, укладення якої є обов`язковою умовою, та того, що було укладено додаткову угоду про поновлення (продовження) договору оренди землі. Таким чином, на час подачі позовної заяви Договір оренди земельної ділянки №159 від 23 квітня 2009 року припинений. Позивач не наводить жодного обґрунтування порушення відповідачем його прав, в тому числі права власності, більш того відповідач взагалі жодними діями або бездіяльністю не порушив права власності позивача на земельну ділянку. Вважає, що позивач не мав обґрунтованих підстав для звернення до суду, оскільки не довів наявність своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. А також посилався на правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 червня 2020 року (справа № 145/2047/16-ц, провадження №14-499цс19), яка згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права, в зв`язку з чим вважає, що у позові слід відмовити з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту. Також щодо стягнення орендної плати, вважає цю вимогу безпідставною, у зв`язку з тим, що позивачем не наведено будь яких доказів використання земельної ділянки кад.№6323986000:01:000:0032 відповідачем у 2020 році. Після закінчення строку оренди, земельна ділянка відповідачем не використовувалась. Жодних перешкод для позивача в обробітку даної земельної ділянки не вчинялось. Таким чином вважає, що відповідач винив всі необхідні дії щодо своєчасного повернення позивачу належної їй земельної ділянки. Чим повністю виконав взяті на себе зобов`язання. Як на дату подачі позову так і на даний момент позивач жодним чином не позбавлений права та можливості використовувати його земельну ділянки, зокрема проводити її обробіток. Будь-які перешкоди з боку відповідача у використанні позивачем її земельної ділянки відсутні. Як і відсутні порушення прав позивача. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення позивача її представника та представника відповідача, судом було встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД 025370, [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер: №6323986000:01:000:0032, розташованої на території Садівської сільської ради Лозівського району Харківської області, площею 4,8454 га. 23.04.2009 між [PERSON] та ТОВ «Супіна Агро» укладено договір №159 оренди земельної ділянки, кадастровий номер: №6323986000:01:000:0032, яка знаходиться на території Садівської сільської ради Лозівського району, Харківської області, який 15.12.2010 зареєстрований в Державному реєстрі ДП «Центр ДЗК при ДКУ по ЗР» в Лозівському районному відділі. На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування та володіння земельну ділянку. Цільове призначення: Земельна ділянка надається Орендарю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що між сторонами складено та підписано Акт приймання-передачі земельної ділянки. В подальшому, за взаємною згодою, між сторонами до договору 01.01.2014 було складено та підписано Додаткову угоду до Договору оренди землі №159, якою внесено зміни до Договору, та в п.1.1 зазначено, що Договір оренди укладено строком на 5 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. П.4 Додаткової угоди передбачено, що дана угода набирає чинності після підписання Стронами. Зміни до права оренди Земельної ділянки виникають з моменту реєстрації змін відповідно до чинного законодавстваУкраїни. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права Додаткова угода від 01.01.2014 до Договору оренди була зареєстрована 08.09.2014 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Краєвид Агро» код ЄДРПОУ 34174009 є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Супіна Агро» код ЄДРПОУ 34173581. 10.05.2018 року [PERSON] направила лист генеральному директору ТОВ «Краєвид Агро» Заскалкіній О.М. в якому просила після закінчення терміну дії договору і в зв`язку з небажанням в його продовженні, після збору врожаю, не займати її земельну ділянку. Також просила надати відповідний документ - Акт передачі землі. 04.10.2019 року генеральний директор ТОВ «Краєвид Агро» повідомила, що Договір оренди землі №159 від 23.04.2009 закінчився 08.09.2019. На момент закінчення договору на земельній ділянці ТОВ «Краєвид Агро» було посіяно соняшник. Орендар - ТОВ «Краєвид Агро» гарантував повністю сплату орендної плати за договором оренди за 2019 рік на рівні 9% від нормативно-грошової оцінки землі, що складає 16335,95 грн. з урахуванням всіх податків а зборів. Сплата буде проведена у строк до 25 жовтня 2019 року. Передача орендованої земельної ділянки за Актом приймання передачі буде здійснена протягом 5-ти робочих днів, після закінчення збору врожаю 2019 року та вважатиметься вам поверненою. 16.09.2020 року [PERSON] направила ТОВ «Краєвид Агро» лист-повідомлення в якому повторно просила здійснити передачу змельної діляки (кадастровий номер: №6323986000:01:000:0032) шляхом складання Акту приймання-передачі, своєчасно повідомивши про день, час та місце підписання Акту. Додатково повідомила, що не бажає поновлювати дію Договору і має намір самостійно обробляти орендовану земельну ділянку і використовувати її для власних потреб на свій розсуд. Даний Лист був отриманий уповноваженою особою 21.09.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та описом рекомендованого листа. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право приватної власності на земельну ділянку кадастровий номер: №6323986000:01:000:0032, зареєстроване 09.07.2016. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.07.2016. Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки. Строк дії: 5 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою-другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Частиною першою статті 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Статтею 79 вказаного Кодексу визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 90 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків (стаття 152 ЗК України). Частиною першою статті 153 ЗК України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено. По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша статті 33 Закону України «Про оренду землі»). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частини друга та третя статті 33 Закону України «Про оренду землі»). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 Закону України «Про оренду землі»). Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»). У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частини вісім та дев`ять статті 33 Закону України «Про оренду землі»). У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця (частина перша статті 34 Закону України «Про оренду землі»). Судом встановлено, що [PERSON] 10.05.2018 року та 16.09.2020 року направляла листи ТОВ «Краєвид Агро», у якому повідомляла, що не бажає продовжувати термін дії договору оренди та просила надати відповідний документ - Акт передачі землі, що підтверджується поштовими зворотними повідомленнями про отримання відповідачем вказаних листів. Такі листи є достатнім підтвердженням відмови орендодавця від подальшої пролонгації відповідного договору на новий строк. Пунктом 3.1 договору оренди земельної ділянки №159 від 23.04.2009 року передбачено, що даний договір укладено на строк 25 (двадцять п`ять) років з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі земельної ділянки у користування Орендарю згідно з цим Договором, з правом сторін на дострокове розторгнення договору оренди за взаємною згодою, або за рішенням суду. Пунктом 12.1 визначено, що цей Договір підлягає державній реєстрації та вступає в дію після його підписання Сторонами та державної реєстрації. У п.12.2 зазначено, що цей Договір діє до повного виконання кожною Стороною своїх зобов`язань за цим Договором. Дія цього Договору чи будь-якого його положення може бути припинена достроково лише за взаємною згодою Сторін та у випадках прямо передбачених законами України. 01.01.2014 року сторони Договору за взаємною згодою, уклали Додаткову угоду до Договору оренди землі №159, якою внесли зміни до Договору, зазначивши в п.1.1, що Договір оренди укладено строком на 5 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Дана додаткова угода 08.09.2014 року була зареєстрована в реєстраційній службі Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області. Тобто фактично Сторони, за взаємною згодою, змінили строк дії Договору земельної ділянки, вказавши Договір оренди укладено на 5 років, що засвідчили своїми підписами. Дана угода оскаржена ніким не була. Таким чином строк дії Договору оренди земельної ділянки від 01.01.2007 року закінчився 08.09.2019 року, з моменту державної реєстрації Додаткової угоди. Разом з тим, в матеріалах справи міститься відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно яких приватним нотаріусом Жамойда Г.М. було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 09.07.2016 року. Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки. Строк дії: 5 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (положення статті 5 ЦПК України). Положеннями статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою вказаної статті передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів. Серед іншого, вказана норма містить вказівку, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містяться у пункті 2 частини першої статті 412 ЦК України, а частина друга вказаної статті визначає, що право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. З наведеного вбачається, що обраний спосіб захисту порушеного права [PERSON] є найбільш ефективним у даному випадку, оскільки її права порушуються наявністю відомостей про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ «Супіна Агро», що є порушенням права власника розпоряджатися своїм майном з урахуванням того, що власник земельної ділянки не бажає продовжувати дію договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим суд вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Що стосується стягнення грошових коштів за фактичне користування земельною ділянкою за 2020 рік, судом встановлене наступне. Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Аналіз частини першої статті 759 та частини першої статті 785 ЦК України дозволяє дійти висновку, що договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Невиконання наймачем обов`язку щодо поверненні речі є підставою для виникнення права наймодавця на застосування до наймача особливого виду майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, який полягає у сплаті наймачем, який прострочив виконання обов`язку щодо повернення речі, неустойки у вигляді подвійної плати за користування річчю за час прострочення відповідно до частини другої статті 785 ЦК України. Особливий статус зазначеної неустойки обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди виникає після закінчення дії договору оренди, і наймодавець (орендодавець) в цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші засоби стимулювання до виконання, окрім використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном. При здійсненні оцінки правомірності заявлених вимог про стягнення неустойки в порядку частини другої статті 785 ЦК України обов`язковим для суду є врахування обставин невиконання орендарем зобов`язання щодо неповернення майна в контексті його добросовісної поведінки як контрагента за договором оренди, та її впливу на обставини неповернення майна орендодавцеві зі спливом строку дії орендних правовідносин. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.10.2019 у справі №904/3315/18, Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.12.2019 у справі №910/20370/17. Зі змісту статей 610,611,612 ЦК України вбачається, що невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, неустойки згідно з частиною другою статті 785 ЦК України. Законодавцем у частині першій статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 ЦК України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 ЦК України. Тобто судам необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові 02.09.2014 у справі №3-85гс14, а також Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові 11.04.2018 у справі №914/4238/15, постанові 24.04.2018 у справі №910/14032/17 та у постанові 09.09.2019 у справі №910/16362/18. До предмета доказування при вирішенні спорів щодо стягнення неустойки в порядку частини другої статті 785 ЦК України як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди входять обставини, пов`язані невжиттям орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин, за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисним ухиленням орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утриманням орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджанням орендарем у доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутністю з боку орендодавця бездіяльності та невчиненням ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна. Обставини вчинення орендарем дій з повернення орендованого майна та відсутність у нього умислу на ухилення від повернення об`єкта оренди виключають можливість застосування орендодавцем до орендаря відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини другої статті 785 ЦК України. Аналогічну правову позицію викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі №910/1806/17, Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.12.2019 у справі №910/20370/17. Судом встановлено, що [PERSON] вжила всіх необхідних заходів, зі свого боку, а саме 10.05.2018 року направила лист ТОВ «Краєвид Агро» в якому просила після закінчення терміну дії договору і в зв`язку з небажанням в його продовженні, після збору врожаю, не займати її земельну ділянку. Також просила надати відповідний документ - Акт передачі землі. 16.09.2020 року [PERSON] повторно повідомила, що не бажає поновлювати договір оренди землі та просила здійснити передачу змельної діляки (кадастровий номер: 6323986000:01:000:0032) шляхом складання Акту приймання-передачі, своєчасно повідомивши про день, час та місце підписання Акту. Проте ТОВ «Краєвид Агро» не виконало свій обов`язок щодо повернення орендованого майна та оформлення повернення наймачем орендованого майна шляхом підписання акта приймання-передачі нерухомого майна після закінчення дії Договору, як про це зазначав 04.10.2019 року генеральний директор ТОВ «Краєвид Агро», стосовно того, що передача орендованої земельної ділянки за Актом приймання передачі буде здійснена протягом 5-ти робочих днів, після закінчення збору врожаю 2019 року та вважатиметься вам поверненою. Доказів виконання вказаного обов`язку відповідач суду не надав, доказів вчинення орендодавцем ( [PERSON] ) дій, спрямованих на ухилення від прийняття об`єкта оренди від правонаступника орендаря (ТОВ «Краєвид Агро») після закінчення строку дії Договору, або ухилення орендодавця від підписання акта приймання-передачі земельної ділянки, матеріали справи також не містять, і відповідачем такі докази не подавалися. Натомість в матеріалах справи є Акт приймання-передачі земельної ділянки, що підтверджує виконання орендодавцем умов договору оренди землі з передачі її в користування орендаря, однак доказів повернення земельної ділянки орендарем орендодавцю, як вже зазначено вище, до суду надано не було. Крім того, у відзиві ТОВ «Краєвид Агро» посилаючись на правову позицію ВП ВС в постанові від 16.06.2020 року (справа №145/2047/16-ц, провадження № 14-499цс19) вказує, що позивач обрав неефективний спосіб захисту, та позивачу необхідно було звернутись до суд з негаторним позовом, виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки, шляхом заявлення вимоги про повернення такої земельної ділянки. Таку позицію представника відповідача, суд розцінює, як підтвердження того, що земельна ділянка [PERSON] знаходиться в фактичному користуванні ТОВ «Краєвид Агро». За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Краєвид Агро» грошових коштів за несвоєчасне повернення майна та фактичне користування земельною ділянкою за 2020 рік у розмірі 6055,23 грн. На підставі викладеного, враховуючи, що позивач має державний акт на право власності, який засвідчує її виключні права на земельну ділянку відповідно до статті 125 Земельного кодексу України та виключає будь-яке втручання третіх осіб у її власність, що включає в себе право володіти, користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою (ст.78 ЗК України), у зв`язку з чим суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved