Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй на праві спільної (сумісної) власності належить житлова квартира [ADDRESS]. У вказаному приміщенні зареєстровані позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач у справі - [PERSON] (онук). Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі та визнано [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у належному на праві приватної власності [PERSON] житловому будинку [ADDRESS] Пунктом 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення повинно бути зазначено про розподіл судових витрат, проте в резолютивній частині заочного рішення суду від 26 лютого 2016 року не було вирішено питання про їх розподіл. Пунктом 4 ч.1 ст.220 ЦПК України передбачено, що суд який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі в разі якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Позивач [PERSON], відповідач [PERSON], третя особа, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, в судове засідання не з'явились. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, оскільки відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України присутність сторін під час ухвалення додаткового рішення не є обов'язковою та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі в разі якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що в провадженні суду знаходилась цивільна справа № 192/2092/15-ц, провадження № 2/192/90/16 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції на час звернення з позовом до суду, розмір судового збору за вимогами не майнового характеру становив 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки судом під час ухвалення рішення було задоволено позовні вимоги, то з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення з позовом до суду.

Outcome: approved