Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 01 листопада 2008 року до 25 травня 2017 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від обовязку щодо утримання дитини, яка постійно проживає з матірю та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні свого сина, матеріальної допомоги не надає, у звязку з чим, позивачка просила суд стягнути з [PERSON]аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Надала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з [PERSON]аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, справу розглянути за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначив, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом установлено, що сторони у справі з 01 листопада 2008 року до 25 травня 2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЖС №162818, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1189. Дитина проживає разом з позивачкою і перебуває на її повному матеріальному утриманні, так як відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у добровільному порядку не надає. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач уточнені позовні вимоги визнав, не страждає на хронічні захворювання, не має на утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, осіб-інвалідів, а тому на думку суду, має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини у 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів на дитину забезпечить належний рівень її матеріального забезпечення, розвитку і виховання. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved