Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що [INFO] року помер її брат [PERSON], який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На день його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі та земельну частку (пай). За життя [PERSON] заповіту не складав. Позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті брата [PERSON] Інших спадкоємців за законом чи заповітом у [PERSON] немає. З метою оформлення права власності на спадкове майно позивач звернувся до нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] із заявою з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «ім. Чапаєва» розміром 2,6 в умовних кадастрових гектарах, що належала [PERSON] відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 10 липня 1997 року та зареєстрованого 11 липня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 358. Однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки оригінал Сертифіката на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] був втрачений, та видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 685/02-14-16/2018 від 20 червня 2018 року. Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку, судові витрати залишити за ним. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належно. Представник позивача надала заяву в якій просить суд розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги задовольнити, судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не складав. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається: із права на земельну частку (пай) площею 2,6 в умовних кадастрових гектарів, яка перебувала в колективній власності КСП «ім. Чапаєва», що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10 липня 1997 року та зареєстрованого 11 липня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 358. Оригінал вище зазначеного Сертифіката на право на земельну частку (пай) - втрачений. Спадкоємцем другої черги за законом відповідно до вимог ст. 1262 ЦК України є позивач в справі. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Позивач спадщину у встановлений законодавством строк прийняла, проте документально не оформила. Будучи спадкоємцем за законом, позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, у видачі вказаного свідоцтва постановою від 20.06.2018 року приватним нотаріусом Таращанського районного округу Київської області [PERSON] було відмовлено в зв'язку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України», видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом. Суд вважає, що позивач, як спадкоємець за законом своєчасно, відповідно до ст. 1269 ЦК України, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а саме земельної ділянки (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чапаєва Калиновецької (Чапаєвської) сільської ради Таращанського району Київської області, розміром 2,6 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлому [PERSON] Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Факт належності [PERSON], який помер [INFO] року, земельної ділянки (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Чапаєва Калиновецької (Чапаєвської) сільської ради Таращанського району Київської області, розміром 2,6 в умовних кадастрових гектарах, підтверджується копією сертифіката на дану земельну ділянку серії КВ №0238490, який знаходиться у володінні позивача, довідкою Калиновецької сільської ради №1141 від 25.09.2018 про те, що дійсно земельна ділянка №650 згідно схеми поділу земельних ділянок КСП ім.Чапаєва дійсно належала [PERSON] розміром 2,6 га в тому числі ріллі 2,6 га. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Судові витрати по оплаті судового збору суд, за проханням позивача, залишає за нею. За таких обставин,

Outcome: approved