overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист права власності, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] з жовтня 2011 року в спірній квартирі [ADDRESS] не мешкає, а лише зареєстрований за зазначеною адресою. Оскільки квартира [ADDRESS] , належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.03.1993 року, просить захистити її право власності та усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся за місцем реєстрації належно, відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26.03.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за номером 881 Малинська паперова фабрика продала, а [PERSON] купила [ADDRESS] За цією ж адресою, відповідно до довідки Малинського ВК ЖРЕП №2872 від 07.08.2018 року зареєстрований її син, [PERSON] [INFO], який відповідно до довідки депутата Малинської міської ради №1720 від 07.08.2018 року фактично не проживає з жовтня 2011року. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою, другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивач реалізував своє право на захист власного майна, а відповідач із припиненням права власності на майно втратив право користування жилим приміщенням Відповідач не надав суду належних доказів поважності своєї відсутності у спірній квартирі, чим не виконав вимоги ст. 83 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист права власності, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що з 13 грудня 2000 року відповідач в спірному будинку [ADDRESS] не мешкає, а лише зареєстрований за зазначеною адресою. Оскільки позивач являється власником будинку на підставі договору дарування житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, спорудами від 08.10.2011 року, просить захистити її право власності та усунути перешкоди у користуванні житлом, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити відповідно до обставин, зазначених у позовній заяві. Відповідач до суду не з'явився, повідомлявся належно, будь- яких заяв по суті позову до суду не подав. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечував позивач. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, спорудами від 08.10.2011 року позивач, [PERSON] на користь якої укладено договір дарування, отримала у власність від своїх батьків: [PERSON] та [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. За цією ж адресою, відповідно до довідки депутата Малинської міської ради про зареєстрованих у житловому будинку осіб від 09.12.2015 року, зареєстроване місце проживання відповідача, який є батьком обдаровуваної [PERSON] та який з 2004 року у будинку [ADDRESS] з 2004 року не проживає. Позивач реалізував своє право на захист власного майна, а відповідач мав похідне право користування житлом від наявності такого права у особи, членом сім'ї якого він був. Із припиненням такого права, втратилось і його право на користування житлом. Такий висновок відповідає постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року № 6-158цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Відповідач не надав суду належних доказів поважності своєї відсутності у спірному будинку, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист права власності, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що з 24.01.2013 року відповідач в спірному будинку [ADDRESS] не мешкає, а лише зареєстрована за зазначеною адресою. Оскільки позивач являється власником будинку на підставі договору дарування житлового будинку від 10.10.1991 року, просить захистити її право власності та усунути перешкоди у користуванні житлом, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити відповідно до обставин, зазначених у позовній заяві. Відповідач до суду не з'явилася, повідомлялася за місцем реєстрації належно, будь- яких заяв по суті позову до суду не подав. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечував позивач. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування житлового будинку від 10.10.1991 року позивач [PERSON] на користь якої укладено договір дарування, отримала у власність від [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] За цією ж адресою, відповідно до довідки депутата Малинської міської ради про зареєстрованих у житловому будинку осіб від 17.08.2016 року, зареєстроване місце проживання відповідача, яка є колишньою дружиною сина [PERSON] та яка фактично у будинку [ADDRESS] не проживає. Позивач реалізував своє право на захист власного майна, а відповідач мав похідне право користування житлом від наявності такого права у особи, членом сім'ї якого він був. Із припиненням такого права, втратилось і його право на користування житлом. Такий висновок відповідає постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року № 6-158цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Відповідач не надав суду належних доказів поважності своєї відсутності у спірному будинку, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист права власності, усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що з жовтня 2014 року відповідач в спірній квартирі [ADDRESS] не мешкає, а лише зареєстрований за зазначеною адресою. Оскільки позивач являється власником будинку на підставі договору дарування квартири від 06.11.2014 року, просить захистити її право власності та усунути перешкоди у користуванні житлом, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. \~ Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити відповідно до обставин, зазначених у позовній заяві. \~ Відповідач до суду не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечував позивач. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Згідно договору дарування квартири від 06.11.2014 року позивач, [PERSON] є законним представником своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], на користь яких укладено договір дарування та передано у власність квартиру [ADDRESS] по 1/2 частині кожному. За цією ж адресою, відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 03.11.2015 року, зареєстроване місце проживання відповідача, який є батьком обдаровуваних [PERSON] та [PERSON]. З акту обстеження домогосподарства звід 27.10.2015 року складеного комісією в складі депутата Малинської міської ради [PERSON] та сусідів: [PERSON] та [PERSON] слідує, що відповідач з жовтня 2014 року в квартирі [ADDRESS] не проживає. Позивач реалізував своє право на захист власного майна, а відповідач мав похідне право користування житлом від наявності такого права у особи, членом сім'ї якого він був. Із припиненням такого права, втратилось і його право на користування житлом. Такий висновок відповідає постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року № 6-158цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Відповідач не надав суду належних доказів поважності своєї відсутності у спірному будинку, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Визнання позову відповідачем в порядку вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України не суперечить правам та інтересам третіх осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача та стягнення депозитних коштів. В своїй позовній заяві з посилається на те, що 30.05.2014 року вона уклала договір з АТ «Дельта Банк» банківського вкладу №016-16537-300514. Відповідно до умов договору позивач передав відповідачу кошти у розмірі 20 000 грн. сплатою відсотків у розмірі 24% річних щомісяця шляхом зарахування на поточний банківський рахунок. 23.09.2014 року даний договір достроково припиненений. 31.05.2014 року позивач уклала із відповідачем договір банківського вкладу №10004007455579 у розмірі 10\~000 грн. на строк з 31.05.2014 року по 27.11.2014 року включно із сплатою процентів. Відповідно до умов договору позивач передав відповідачу кошти у розмірі 10 000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 26% річних щомісяця шляхом зарахування на поточний банківський рахунок. 27.11.2014 року дія даного договору закінчилася. Позивач не одноразово зверталася до банку із вимогами повернути їй суму вкладу, але кошти так повернуті не були. Тому [PERSON], вимушена була звернутися до суду та просить стягнути з АТ «Дельта Банк» на її користь суму заборгованості по депозиту з нарахованими відсотками у розмірі 32\~725, 90 грн., суму пенсійних коштів в розмірі 953,03 грн., та 5000 грн., моральної шкоди, а всього 38\~678, 93 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн., щодо стягнення депозитних коштів, то у цій частині позовні вимоги залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання\~не з`явився, хоча належним чином був повідомлений і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 02.06.2016 року у справі № 649/273/16-ц з відповідача на її користь стягнено аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно. У звязку з тим, що на даний час згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року до СК України внесені зміни щодо розміру та порядку стягнення аліментів. Згідно вказаних змін мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання [PERSON], яка продовжує навчання, які стягуються на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2017 року у справі №463/2261/16-ц у розмірі 1500 гривень до 5\~000 гривень щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятичотирьохрічного віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою. \~ \~ \~ \~Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 5 днів. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вимагаючи стягувати з тої аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відпоідного віку щомісяця. В судовому засіданні позивач змінила свої вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки всіх виідв заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку щомісяця, посилаючись на те, що згідно рішенню Кодимського районного суду Одеської області від 07 червня 2006 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] постановлено стягувати аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В теперішній час відповідач працює, має постійний та стабільний заробіток, а тому може сплачувати аліменти в частці від заробітку. Просить постановити рішення за яким стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки всіх виідв заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача (на підставі угоди) в судовому засіданні посилався на те, що аліменти, які буде сплачувати відповідач у частці від заробітної плати будуть більшими, ніж ті, які той сплачує в теперішній час. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та погодився на розмір аліментів, на якому наполягає позивач. Вислухавши вимоги позивача та її представника, пояснення відповідача, суд прийшов до висновку, що вимоги стосовно збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, з таких підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів може бути збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача у разі зміни матеріального стану когось із них. Виходячи з того, що сторони погодили в судовому засіданні збільшення розміру сплачуваних аліментів та визначили, що відповідач буде їх сплачувати в частці від заробітку, суд вважає за можливе задовольнити позов. На підставі ст. ст. 180, 181, 184, 192 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що 12 листопада 2007 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області ухвалено рішення у справі № 2-665/2007 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень до виповнення повноліття дитини та стягнення аліментів на особисте утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень до виповнення трьохрічного віку дитині. Позовні вимоги задоволено частково: було вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень до виповнення повноліття дитини, а в іншій частині вимог - відмовлено. На даний час її з відповідачем дочці [PERSON] 7 років, а для дитини такого віку, відповідно до чинного законодавства про державний бюджет на 2014 рік, прожитковий мінімум становить 1286 гривень (з 1 грудня 2013 року). Проте відповідач всі ці роки з 2007 і по теперішній час сплачує аліменти у розмірі 200 грн. на місяць, виключно так, як визначено судовим рішенням, і не більше, не цікавлячись при цьому, чи вистачає такого розміру матеріального утримання для забезпечення рівня життя, достатнього для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку їхньої дитини. Повноцінне утримання дитини забезпечує вона самостійно, без належної підтримки відповідача. Вона самостійно виховує та утримує сина [PERSON], [INFO], є одинокою матір'ю, оскільки його батько відмовився визнавати дитину своєю. З дня народження сина [PERSON] змінився її сімейний стан, який складається з трьох осіб (вона і двоє неповнолітніх дітей). У зв'язку з доглядом за сином до трьох років, вона не має самостійного систематичного доходу. Відповідач тривалий час працює на Кіровоградській залізниці, як їй відомо - зварювальником, має систематичний дохід у вигляді заробітної плати, може і повинен сплачувати їй аліменти у розмірі більшому, ніж це визначено рішенням Добровеличківського райсуду від 12.11.07 року. Частина 2 статті 51 Конституції України - норма прямої дії, стаття 180 Сімейного кодексу України, зобов'язують батьків утримувати дітей до їх повноліття, а не одного з батьків, тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначила, що за рішенням суду від 09.09.2010р. відповідач сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 31.08.2010р., однак на даний час цих коштів на утримання дочки не вистачає. Відповідач має сина від першого шлюбу, [INFO], на утримання якого за рішенням суду він також сплачував аліменти, однак на теперішній час утримання аліментів припинено в зв'язку з закінченням навчання. Вважає, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в більшому розмірі, тому, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши представлені у справі докази, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09.09.2010р. відповідач сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 31.08.2010р. (а.с.7). Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути з часом збільшено або зменшено по рішенню суду за позовом платника або отримувача аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного положення. Беручи до уваги ту обставину, що відповідач визнав позов в повному обсязі, суд вважає можливим збільшити розмір аліментів. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що на підставі рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 20 червня 2014 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] , в розмірі 500, 00 грн. щомісячно. Проте, на даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних затрат, оскільки збільшився розмір прожиткового мінімуму на малолітню дитину, у зв'язку з чим просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач уточнила позовні та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні відповідач уточнені позовні вимоги визнав та просить їх задовольнити. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що уточнена позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Згідно довідки № 38 від 23 травня 2018 року, виданої ОСББ «Успіх-38», неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 20 червня 2014 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 10 червня 2014 року і до повноліття старшої дитини. Дане рішення набрало законної сили 12 липня 2014 року (а.с.9) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 500, 00 грн. на 1000, 00 грн. За правилами ст.ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved