Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на житло шляхом зняття з реєстраційного обліку та примусового виселення, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на праві приватної власності їй належить житловий будинок по [ADDRESS] що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, технічним паспортом на житловий будинок. Вказаний будинок отриманий нею у спадщину після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], відповідно до свідоцтва про право на спадщину ВРК № 038809 р. №279, виданого Першою державною нотаріальною конторою 20.04.2011. За вказаною адресою зареєстровані та фактично проживаємо я, [PERSON], та моя донька, [PERSON]. Місце проживання останньої за вказаною адресою зареєстроване з 05.05.2005 з подальшою перереєстрацією у зв'язку із обміном та втратою паспорта. [PERSON], була зареєстрована за вказаною адресою з дозволу її покійного чоловіка [PERSON], однак тривалий час не проживала за місцем - реєстрації. Між нею та донькою склалися складні та неприязні стосунки, постійно счиняються сварки, [PERSON] протягом багатьох років зловживає спиртними напоями, хоча і не перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння агресивно поводиться та самовільно розпоряджається належним їй майном, участі в утриманні будинку та оплаті комунальних платежів не бере, про неї належним чином не піклується. Вона є людиною похилого віку (1927 р.н.), пенсіонеркою, має статус дружини померлого учасника війни, на обліку у лікарів нарколога на психіатра перебуває. Вступати у сварки із дочкою та чути від неї образи не має ні бажання ні сил. Поратися по господарству їй тяжко, а донька не тільки не допомагає а й завдає їй зайвого клопоту. Вважає, що самій жити їй буде легше та спокійніше. 21.03.2014 року вона зверталася до Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з приводу поведінки [PERSON], якою порушуються її права. Результатом розгляду заяви стало проведення співробітниками Синельниківського МВ профілактичної бесіди із [PERSON], щодо недопущення у майбутньому протиправної поведінки. Однак вказана профілактична робота не справила належного вплив на [PERSON], внаслідок чого вона змушена звернутись до суду для захисту своїх законних прав. Вказана ситуація не відповідає вимогам чинного законодавства і порушує її права як власника будинку. У зв'язку з викладеним вимушена була звернутися до суду. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею, [PERSON], [INFO], права приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку та примусового виселення ГороховоїЛідії Федорівни, зобов'язати Синельниківський районний сектор Головного Управліннядержавної Міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти зреєстраційного обліку [PERSON], [INFO] Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, та пояснила, що сказане позивачкою не правда, вона зареєстрована в зазначеному будинку з 2005 року, а почала проживати з 2009 року, так як її батько попросив за ним доглядати. По господарству вона все робить, за комунальні послуги сплачує на половину з матір'ю. спиртними напоями не зловживає. Вона робить все по дому, готує їжу, купує продукти харчування, підтримує будинок у належному стані, доглядає за городом, де саджає овочі, прала мамині речі. Після смерті батька, на прохання позивачки, вона відмовилась від своєї частини спадщини, так як мати обіцяла скласти заповіт на будинок на неї. З мамою у неї завжди були складні стосунки, але останнім часом вони стали нестерпні, так як мати хоче будинок оформити на свого сина. Але уходити їй нікуди, іншого житла у неї немає, висилятися нікуди. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи - Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по [ADDRESS]. Вона бачила, що [PERSON] поле город, прала килими, в хату вона не заходила. Позивачка [PERSON] є скандальною жінкою, постійно невдоволена, пише скарги на сусідів, вчиняє з ними скандали.. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він проживає по [ADDRESS]. він голова квартального комітету. Він знає, що відповідачка працювала в м. Дніпропетровську, а син позивачки живе в Роздорах. [PERSON] з матір'ю стала проживати з 2010 року. Він бачив, що бабушка вбирає город. [PERSON] носить їй харчі з магазину, працює в городі, доглядає подвір'я. Позивачка скандальна, постійно пише скарги на сусідів. Щоб відповідачка вживала спиртні напої він не бачив. Взимку [PERSON] також відкидала сніг в на подвір'ї. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши все у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 16-17), технічним паспортом на житловий будинок(а.с.14-15). Відповідно до копії домової книги на житловий будинок по [ADDRESS] в вказаному будинку зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 8-13). Як вбачається з характеристики (а.с.21) відповідачка характеризується позитивно. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], відповідачка [PERSON] зареєстрована за зазначеної адресою з 2005 року і на цей час фактично проживає за вказаною адресою, іншого житла не має. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є рідною донькою позивачки [PERSON] і була вселена в будинок і зареєстрована в ньому, як член сім'ї. за місцем проживання характеризується позитивно. Натомість, свідки пояснили в судовому засіданні, що позивачка має скандальний характер, як по відношенню до дочки, так і до сусідів. Вимоги позивачки [PERSON] необґрунтовані та не підтверджені будь-якими доказами. Підстави, на які посилається позивачка в позові для виселення законодавством не передбачено. Позивачем не доведено, що відповідач чинить перешкоди позивачці, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed