Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить здійснити поділ в натурі земельної ділянки з кадастровим номером 6325157900:00:009:0028 , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належної їй та відповідачу на праві власності, відповідно до 1-го варіанту судової будівельно-технічної експертизи від 29 березня 2013 року, проведеної судовим експертом ХНДІСЕ ім. проф. Бокаріуса, а саме - виділити їй у власність земельну ділянку площею 198 кв.м., а [PERSON] виділити у власність земельну ділянку площею 1040 кв.м., розташування яких визначити відповідно до варіанту №1 Висновку судового експерта ХНДІСЕ ім. проф. Бокаріуса №10634/2419 від 29 березня 2013 року. Межу розподілу провести від точки А до точки Б довжиною 5,61 м, потім від точки Б до точки В по лінії розподілу житлового будинку, від точки В до Г довжиною 1,31 м, від точки Г до точки Д довжиною 12,3 м, від точки Д до точки Е довжиною 4,82 м, від точки Е до точки Ж довжиною 4,17 м, від точки А до точки А1 довжиною 10,74 м. Припинити право спільної часткової власності співвласників її та [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2013 року припинено право спільної часткової власності на домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] . Відповідно до 1-го варіанту судової будівельно-технічної експертизи №10634/2419 від 29 березня 2013 року встановлено порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні, а саме: їй виділено в користування земельну ділянку площею 198, кв.м., відповідачу виділено в користування земельну ділянку площею 1040, кв.м. Крім того, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2017 року визнано право власності на 16/100 частини за [PERSON] визнано право власності на 84/100 земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий № 6325157900:00:009:0028 . Позивач вважає висновок судової будівельно-технічної експертизи №10634/2419 від 29 березня 2013 року таким, що відповідає вимогам законодавства щодо порядку поділу об`єкта нерухомості в натурі, а саме передбачає розподіл земельної ділянки у повній відповідності із частками співвласників. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 січня 2019 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк на усунення недоліків, які усунено позивачем у встановлені строки. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2019 року провадження по справі відкрито, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 травня 2109 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Проти ухвалення заочного рішення по справі позивач не заперечує. Представник позивача - адвокат Орел В.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Представником відповідача - адвокатом Сурковим В.М. подано відзив, однак у судові засідання відповідач [PERSON] та його представник, які належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи не з`являлися, причини неявок суду не повідомили. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача та її представника, наданою у письмовій заяві про розгляд справи без їх участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника, які належно повідомлялися про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 47 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2013 року на підставі 1- го варіанту судової будівельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса №10634/2419 від 29 березня 2013 року позивачу виділено 13/100 частини домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] виділено 87/100 вказаного вище домоволодіння. Стягнуто з [PERSON] на користь позивача в якості компенсації за зменшення частки 1713 грн.50 коп. Припинено право спільної часткової власності на домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] . Відповідно до 1-го варіанту судової будівельно-технічної експертизи №10634/2419 від 29 березня 2013 року встановлено порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні, а саме: позивачу виділено в користування земельну ділянку площею 198, кв.м., відповідачу виділено в користування земельну ділянку площею 1040 кв.м. Зазначене рішення суду набрало законної сили 04 листопада 2013 року (а.с. 11). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2017 року визнано за позивачем право власності на 16/100 частин земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий № 6325157900:00:009:0028 ; за відповідачем [PERSON] визнано право власності на 84/100 земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] , кадастровий № 6325157900:00:009:0028 . Рішення набрало законної сили 12 вересня 2017 року (а.с. 31-33). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного Кодексу України). Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст.317 ЦК України. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса № 10634/2419 від 29 березня 2013 року, на яку позивач посилається як на підставу для виділення землі в натурі, експерт розробив порядок виділення у користування земельної ділянки, питання щодо можливості та варіантів виділення земельної ділянки в натурі перед експертом не ставилися та ним не вирішувалися. Окрім того, питання виділення землі в натурі можуть бути розглянуті виключно в межах земельно-технічної експертизи, відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5). Згідно зі ст.12 ЦПК України, кожна сторона має довести обставини, на які вона посилається як на підстави задоволення своїх вимог. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 8 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певним засобом доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 81 ЦПК передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що для вирішення питання про поділ земельної ділянки в натурі необхідні спеціальні знання в сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. В ході розгляду справи позивачем не надано до суду належних доказів, клопотань про призначення експертизи у справі до суду не надходило. При розгляді питання про виділення земельної ділянки в натурі висновок судової будівельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса №10634/2419 від 29 березня 2013 року, суд вважає таким, що не стосується предмету спору та не підтверджує обставини справи, на які посилається позивач, а тому позов задоволенню не підлягає. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом у відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, судові витрати залишаються судом за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed