Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договорів купівлі продажу квартир [ADDRESS] та [ADDRESS], укладених між [PERSON] та [PERSON], посвідчених приватним нотаріусом міського нотаріального округу м. Чернігова [PERSON] недійсними та визнання права власності на 1/2 частину зазначених квартир. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що не підписувала заяву - згоду подружжя на продаж вказаних квартир, а отже, вказані правочини є недійсними на підставі ст.. ст. 203, 215, 216, 369, ЦК України та ст.. 65 СК України. Оскільки квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] були придбані під час шлюбу зі [PERSON], просила визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаних квартир. В судовому засіданні 22.04.2014 року представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, позивач в судовому засіданні 14.05.2014 року підтримала позовні вимоги. Після відновлення провадження у справі, позивач та представник позивача не з'явились, про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, від представника позивача надійшло клопотання про перенесення судового засідання для ознайомлення з матеріалами експертизи, у зв'язку із тим, що позивач та представник позивача завчасно були повідомлені про час і місце продовження розгляду справи, а також мали можливість ознайомитись з висновком експертизи більше тижня, крім того, враховуючи, що за клопотанням представника позивача від 31.03.2014 року (а.с. 165, 169 Т. 1) мало місце відкладення розгляду справи, враховуючи положення ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе звершити розгляд справи без участі позивача та її представника. Відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні 22.04.2014 та 14.05.2014 року представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, в судове засідання 04.09.2014 року представник відповідача та відповідач [PERSON] не з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, суд вважає за можливе завершити розгляд справи у їх відсутність. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2000 року, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2011 року шлюб розірваний (а.с. 19 т. 1) [PERSON] згідно із свідоцтвами про право власності на нерухоме майно від 05.11.2007 року та від 01.12.2006 року належали на праві власності квартири [ADDRESS], [ADDRESS] (а.с.15-16 т.1). Вказані квартири були придбані за кредитні кошти, що не заперечувалось відповідачем [PERSON] та підтверджено представником відповідача в письмових запереченнях, а також підтверджується договором про іпотечний кредит № MRTG-000000013836 від 22.07.2008 року (а.с. 18-21 т.1), іпотечним договором № MRTG-000000013836/S від 22.07.2008 року. Згідно із договорами купівлі-продажу від 31.03.2011 року [PERSON] було продано [PERSON] квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 88-90, 107-109 т. 1). На час продажу зазначених квартир в них ніхто не був зареєстрований, що підтверджується довідками ТОВ «Габріель» № 280, 281 (а.с. 95, 114 т. 1). Згідно із ч. 3 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Твердження позивача про те, що відчуження спірних квартир - спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], відбулося без її письмової згоди спростовується заявою-згодою подружжя на продаж квартир [ADDRESS] та [ADDRESS], які нажиті під час перебування у шлюбі, справжність підпису на якій засвідчена 13.01.2011 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 96 т. 1). Відповідно до висновку експерта № 558 від 15.07.2014 року, підпис на заяві-згоді подружжя на продаж квартир від 13.01.2011 року, справжність якого засвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу на бланку ВРД № 078073 від імені [PERSON]. виконаний [PERSON], текст виконаний від руки після підпису у зазначеній заяві виконаний також [PERSON] (а.с. 38 - 43 т. 2). Отже підстав для визнання договорів купівлі-продажу квартир [ADDRESS] та [ADDRESS], укладених між [PERSON] та [PERSON], посвідчених приватним нотаріусом міського нотаріального округу м. Чернігова [PERSON] немає, у зв'язку із чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1,2 та 3 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно п. 24 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Оскільки 31.03.2011 року [PERSON] за згодою [PERSON] було відчужено квартири [ADDRESS] та [ADDRESS], договори купівлі-продажу зазначених квартир не визнані недійсними, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання права власності на 1/2 частину зазначених квартир є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed