Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач, звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь вклад в розмірі 62\~636 грн. 26 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.12.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «[PERSON] гроші» № 300131/149749/3-14, згідно умов якого відповідач прийняв від неї грошові кошти в сумі 75\~000 грн. на строк 3 місяці в період з 17.12.2014р. по 17.03.2015р. з процентною ставкою 25 % річних. Відповідач виплатив нараховані їй по договору проценти і частково повернув кошти внесені на депозит. Станом на 28.04.2015р. сума неповернених коштів внесених на депозит становить 62\~636,26 грн. Згідно даного договору нею були розміщенні в депозит банку кошти на умовах строковості, платності та повернення. Оскільки термін депозитного договору закінчився 17.03.2015 року, а продовжувати його вона вже не мала наміру, 17.03.2015 року остання звернулася до відповідача з заявою про повернення її коштів, однак жодної відповіді вона не отримала і кошти банк не повернув, У звязку з наведеним, просить суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кошти за її строковим банківським вкладом в розмірі 62\~636, 26 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити та доповнила, що на день розгляду справи відповідач виплатив нараховані їй по договору проценти і частково повернув кошти внесені на депозит, а тому заборгованість складає 49\~866 грн. 26 коп., які просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути 2000 грн. за надану їй правову допомогу. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задоволити та стягнути з відповідача 49866 грн. 26 коп. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України, проти чого позивач та її представник не заперечили. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Суд, враховуючи місце укладення договору строкового банківського вкладу, місце проживання [PERSON], те, що дії відповідача порушили права позивача як споживача банківських послуг ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», розглядає справу, в порядку ч.5 ст.110 ЦПК України за місцем проживання позивача [PERSON] Згідно із положеннями ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. За змістом норм ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно із ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17 грудня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «[PERSON] гроші» № 300131/149749/3-14, згідно умов якого банк відкрив вкладнику строковий депозитний рахунок № 2630.7.212376.004 з процентною ставкою 25% річних на строк 3 місяці на суму 75\~000 грн. Строк дії договору - з 17.12.2014 року по 17.03.2015 року /а.с.5/. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 17.03.2015 року, після закінчення дії договору, позивач звернулася з заявою до керуючого філії Західного РДАТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] про повернення їй коштів із банківського вкладу за депозитним договором заявою № 300131/149749/3-14 від 17.12.2014 року та усіх нарахованих відсотків /а.с.6/. З долученої в судовому засіданні виписки по договору банківського вкладу № 300131/149749/3-14 від 17.12.2014 року вбачається, що станом на 24.12.2015 року заборгованість банку перед позивачем складає 49\~866 грн. 26 коп. Верховний Суд України 25.12.2013 року у справі № 6-140цс13 сформулював правову позицію, згідно з якою визначив, що зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п.п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою НБУ № 516 від 03.12.2003р., банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Виходячи із встановлених судом обставин та досліджених матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач не надав позивачу належної якості банківські послуги, не виконав взятих на себе зобовязань по депозитному договору, не повернув позивачу кошти, внесені ним на депозитний рахунок банку та відсотки за користування такими коштами. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» слід стягнути на користь позивача [PERSON] 49 866 грн. 26 коп. суми депозиту відповідно до договору банківського вкладу «[PERSON] гроші» № 300131/149749/3-14 від 17.12.2014 року. Окрім цього, позивач при зверненні до суду з даним позовом на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» була звільнена від сплати судового збору, а тому, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України, з відповідача, з урахуванням ціни позову, яка становить 49\~866, 26 грн., враховуючи норми п.2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 498 грн. 66 коп. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що правову допомогу позивачу при складанні позовної заяви та розгляді справи в суді надавала адвокат [PERSON] і останній позивачем було сплачено 2000 грн., що підтверджується долученої до матеріалів справи квитанцією до прибуткового касового ордера № 40 від 13.05.2015р., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved