Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 17.06.2006 року між нею та [PERSON] укладений шлюб, який розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2012 року. У шлюбі народився син - [PERSON], [INFO] Під час перебування у шлюбі, згідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2006 року на ім'я [PERSON] було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова, від 10 квітня 2012 р. за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира загальною площею 47,8 кв.м. (житловою площею 31,5 кв.м.), знаходиться на третьому поверсі п'яти поверхової будівлі та складається з наступних приміщень: № 1 коридору площею 5,2 кв.м; № 2 вбиральні площею 1,1 кв.м; № 3 ванної кімнати площею 2,0 кв.м; № 4 кухні площею 5,5 кв.м; № 5 кімнати площею 16,2 кв.м; № 6 кімнати площею 7,5 кв.м; № 7 вбудованої шафи площею 0,8 кв.м; № 8 вбудованої шафи площею 0,9 кв.м; № 9 кімнати площею 7,8 кв.м; балкон площею 2,8 кв.м. Позивач разом з сином займає кімнату площею 7,5 кв. м. (приміщення № 6), відповідач займає кімнату площею 7,8 кв. м. (приміщення № 9). Крім того, у кімнаті площею 16,2 кв.м (приміщення № 5) щонеділі, від двох до чотирьох днів, перебуває племінник відповідача - [PERSON]. Фактично відповідач займає дві житлові кімнати: площею 16,2 кв.м. (приміщення № 5) та площею 7,8 кв. м. (приміщення № 9). Крім того, відповідач обладнав кімнату площею 16,2 кв.м. (приміщення № 5) потужною відео - аудіо системою, яку використовує на повну потужність до 24-00 години, чим заважає позивачу з сином. Житлова площа квартири складає 31,5 кв. (тобто реальна частка 1/2 у праві власності на квартиру складає 15,75 кв.м.), тому просить суд позов задовольнити, встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділити в користування [PERSON] ізольовану кімнату площею 7,5 кв.м. (приміщення № 6, згідно технічного паспорту на квартиру) з вбудованими шафами: площею 0,8 кв.м. (приміщення № 7), та площею 0,9 кв.м. (приміщення № 8) та 1/2 частину кімнати площею 16,2 кв.м., (приміщення № 5), а саме 8,1 кв.м. кімнати (приміщення № 5), частина, яка межує з приміщенням № 6), виділити в користування [PERSON] ізольовану кімнату площею 7,8 кв. м. (приміщення № 9, згідно технічного паспорту на квартиру) та 1/2 частину кімнати площею 16,2 кв.м., (приміщення № 5), а саме 8,1 кв.м. кімнати (приміщення № 5) частина, яка межує з приміщенням № 9). Залишити в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] коридор площею 5,2 кв.м. (приміщення № 1), вбиральню площею 1,1 кв.м. (приміщення № 2), ванну кімнату площею 2,0 кв.м., кухню площею 5,5 кв.м., балкон площею 2,8 кв.м. Позивач надала суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, розглянути справу за її відсутністю. Відповідач надав суду заяву, в якій не заперечував визначити порядок користування квартирою, вважав, що велику кімнату слід залишити в спільному користуванні. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та визнано сторонами, що сторони по справі перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2012 року. У шлюбі народився син - [PERSON] [INFO] Під час перебування у шлюбі, згідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2006 року на ім'я [PERSON] було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.2). Рішенням Московського районного суду м. Харкова, від 10 квітня 2012 р. за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вказана квартира загальною площею 47,8 кв.м. (житловою площею 31,5 кв.м.), знаходиться на третьому поверсі п'яти поверхової будівлі та складається з наступних приміщень: № 1 коридору площею 5,2 кв.м; № 2 вбиральні площею 1,1 кв.м; № 3 ванної кімнати площею 2,0 кв.м; № 4 кухні площею 5,5 кв.м; № 5 кімнати площею 16,2 кв.м; № 6 кімнати площею 7,5 кв.м; № 7 вбудованої шафи площею 0,8 кв.м; № 8 вбудованої шафи площею 0,9 кв.м; № 9 кімнати площею 7,8 кв.м; балкон площею 2,8 кв.м. (а.с.11). За таких обставин, згідно часток співвласників, на кожного з них приходиться у жилій площі квартири 31,5/2 = 15,75 кв.м. Між сторонами склався наступний порядок користування квартирою: Позивач разом з сином займає кімнату площею 7,5 кв. м. (приміщення № 6), відповідач займає кімнату площею 7,8 кв. м. (приміщення № 9). Позивач просить кімнату площею 16,2 кв.м. виділити в користування по 1/2 частині їй та відповідачу, проте встановити такий порядок користування однією ізольованою кімнатою без здійснення перебудови кімнати та встановлення додаткової стіни не є можливим. Згідно вимог ст. 50 ЖК України, при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Суд виділяє позивачу в користування кімнату площею 7,5 кв.м. (приміщення № 6), відповідачу кімнату площею 7,8 кв.м. (приміщення № 9), а кімнату 16,2 кв.м. залишає в спільному користуванні. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача половину сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: partial