Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Посилалася на те, що вона являється одноосібним власником квартири [ADDRESS] , що підтверджує витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договором дарування від 25.06.2010 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою по теперішній час, але не проживає з 2009 року, що доводиться Актом експлуатуючого підприємства ПП «Регіон Буд» за № 94 від 06.08.2020 року та довідкою ПП «Регіон-центр» від 20.08.2020 року. Проте, фактично [PERSON] не проживає у спірному житловому приміщенні одинадцять років, його особисті речі у будинку відсутні. У добровільному порядку вирішити спір позивач із відповідачем не взмозі, оскільки його місце перебування їй не відоме. У зв`язку із реєстрацією місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] у неї виникли труднощі щодо реалізації права власності, зокрема сплати додаткових коштів по утриманню житла та його продажу. Таким чином, відповідач за вказаною адресою не проживає, обов`язки по сплаті комунальних послуг не виконує та має інше місце проживання. Будь-яких речей відповідача за даною адресою не має. Перешкоди у користуванні квартирою йому ніхто не чинив. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується. Реєстрація місця проживання відповідача у її квартирі перешкоджає їй у реалізації повноважень власника. Просила позов задовольнити, визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідачем відзиву на позов подано не було. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6). Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З акту ПП «Регіон Буд» за № 94 від 06.08.2020 року та довідки ПП «Реріон-центр» від 20.08.2020 року вбачається, що відповідач у даній квартирі дійсно зареєстрований, однак не проживає за вказаною адресою протягом одинадцяти років (а.с. 9-10). Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-158цс14 від 5 листопада 2014 року. У позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорене право позивачки використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, за захистом якого вана змушена була звернутися до суду. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved