Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що Рішенням Виноградівського районного суду від 19.01.2018 року у справі №299/3081/17 було розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] . Згідно Рішення Виноградівського районного суду від 19.01.2018 року у справі №299/3050/17 відповідач має обов`язок сплачувати на користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 гривень щомісяця. Відповідач своїх батьківських обов`язків щодо піклування про сина не виконує в тій мірі, яка є необхідною для повноцінного та успішного становлення дитини. Дитина проживає разом із позивачкою, відповідач ніяких додаткових витрат на утримання дитини не здійснює, допомоги у вихованні дитини, догляді за нею не надає, у зв`язку із чим позивачка просить суд збільшити розмір стягуваних аліментив у розмірі 3200 грн. на дитину щомісячно. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, відповідно до поданої заяви, позов підтримала та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, подав до суду письмовий відзив, зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення заявленого позову, крім того подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з таких підстав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Виноградівського районного суду від 19.01.2018 року у справі №299/3081/17 було розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] . Згідно Рішення Виноградівського районного суду від 19.01.2018 року у справі №299/3050/17 відповідач має обов`язок сплачувати на користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 гривень щомісяця. Відповідач своїх батьківських обов`язків щодо піклування про сина не виконує в тій мірі, яка є необхідною для повноцінного та успішного становлення дитини. Дитина проживає разом із позивачкою, відповідач ніяких додаткових витрат на утримання дитини не здійснює, допомоги у вихованні дитини, догляді за нею не надає. Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК). У відповідності зі статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статей 183,184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст статей 181,192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів, погіршенням такого становища, зміною інших обставин, що впливають на розмір та порядок сплати аліментів, заінтересована особа може подати до суду заяву про зміну (збільшення/зменшення) розміру аліментів, а також способу їх стягнення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182, Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно із роз`ясненнями, наданими у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів ( в розмірі 1500 грн.) цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Позивачка не несе з відповідачем рівні витрати по утриманню дитини, оскільки щоденно доглядає за дитиною на відміну від відповідача, що впливає на її можливість покращити заробіток. У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім часткового збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимогст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вважає за доцільне відповідно дост.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial