Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 17 червня 2014 року зареєстрував шлюб з [PERSON], від спільного проживання у сторін 30 січня 2015 року народився син [PERSON], а 05 лютого 2017 року народився син [PERSON]. Просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що в період спільного проживання жили погано. Часто виникали сварки та не було взаєморозуміння. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сімя припинила своє існування. Відповідач проживає окремо в с. Соснівка Дунаєвецького району зі своїми батьками. Сторони шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Шлюб існує формально. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просила строк на примирення не надавати. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, серії І-БВ №124597 від 17 червня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дунаєвецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, сторони зареєстрували шлюб 17 червня 2014 року, про що зроблено актовий запис № 71. Відповідно до свідоцтва про народження, серії І-БВ №233234 від 13 лютого 2015 року, виданого Капустянською сільською радою Новоушицького району Хмельницької області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження, серії І-БВ №283290 від 14 лютого 2017 року, виданого Новоушицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача; сторони сімейних відносин не підтримують, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В частині 3 ст.115 цього ж Кодексу зазначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved