Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання втратившим право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову, посилалася на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2005 року та договору довічного утримання від 18.05.2006 року. В даному будинку зареєстровані: вона, та її онук [PERSON] У зазначеному будинку відповідач зареєстрований, але фактично не проживає з грудня 2015 року і по теперішній час, своїх речей у будинку не має, виїхав за кордон. У зв'язку з тим, що відповідач без поважних причин тривалий час не проживає у спірному будинку, позивачка [PERSON], просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ухвалою суду від 28.08.2018р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. В судове засідання про яке відповідач [PERSON] повідомлений належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги позицію позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2005 року посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори та договору довічного утримання від 18.05.2006 року посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори.(а.с.10,12) Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктіа нерухомого майна №145185377 від 13.11.2018 року, [PERSON], є власником будинку [ADDRESS]. (а.с.16) З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб КСН «Бригантина» вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрований в тому числі і відповідач [PERSON], [INFO], але не проживає за даною адресою (а.с.19) Відповідно до акту № 01/03 від 02.01.2016 року виданого КСН «Бригантина» [PERSON] 1999 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою не проживає, про що свідчать сусіди [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 18) Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, виходячи з аналізу змісту вказаних правових норм та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що право відповідача, як члена сім'ї власника будинку перестало існувати, що дає підстави суду для ухвалення законного, обґрунтованого рішення та задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved