Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вона є єдиним спадкоємцем 1 черги за законом, оскільки її дочка, відповідачка по справі - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), як спадкоємець за законом 1 черги відмовився від прийняття спадщини за законом. В зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок і, як наслідок, неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, остання звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву та просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача Таращанської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти позовних вимог не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяви з проханням розглянути справу у її відсутність. Не заперечує проти позову та відмовляється від права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи після померлого [PERSON] , вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON] (а.с.8-9). За життя [PERSON] заповіту не складав. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав йому на підставі договору дарування від 02.12.1975 року. Так, згідно даного договору [PERSON] прийняв у дар одну другу частину житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.10-11). Інша одна друга частина зазначеного будинку, яка належала [PERSON] , станом на 21.01.2021- знесено, що стверджується довідкою КП КОР «Південние БТІ» № 208 від 02.02.2021. Згідно довідки виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області №435 від 17.08.2020 житловому будинку, який в частині належав [PERSON] по [ADDRESS] згідно Договору дарування від 02.12.1975 року присвоєно №50 (колишня адреса [ADDRESS] ) (а.с.19). Позивачка є єдиним спадкоємцем 1 черги за законом. Її дочки: відповідачка по справі - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , як спадкоємці за законом 1 черги, не прийняли спадщину у встановлений законом строк та відмовилися від її прийняття, подавши 08.04.2000 спільну заяву нотаріусу про небажання приймати спадщину після батька та відсутність заперечень щодо видачі свідоцтва про право на спадщину по законну - дружині померлого - [PERSON] (а.с. 43-44). Окрім того, [PERSON] подала заяву до суду, в якій вона не заперечує проти позову [PERSON] та відмовляється від права власності на спадкове майно. Інших спадкоємців за законом та за повітом немає. 08.04.2000 позивачка, бажаючи прийняти спадщину після померлого чоловіка, подала заяву про прийняття спадщини державному нотаріусу. Відповідно до п. 205 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на майно, що переходить за правом спадкування до спадкоємців, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Так, на частину спадщину, а саме: на право на земельну частку (пай), що належала її померлому чоловікові [PERSON] позивачка 08.04.2000 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Щодо оформлення своїх спадкових справ, а саме отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо спадкового житлового будинку, позивачка звернулася до державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області лише 07.08.2020. Проте, у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений спадковий житловий будинок, державним нотаріусом, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та запропоновано звернутися до суду (а.с.12 ). Факт того, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно був спадкодавець, підтверджується Договором дарування від 02.12.1975, зареєстрованим 08.12.1975 в Білоцерківському МБТІ у реєстровій книзі №2 , реєстр № 495, виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області №435 від 17.08.2020 (а.с10-1119). За даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] загальна площа будинку становить 49,7 кв.м., житлова площа - 30,6. Вартість будинку, господарських будівель та споруд становить 125435 грн. (а.с.14-18). Вказані обставини встановлені з матеріалів справи. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. Оскільки, спадщина після смерті чоловіка позивачки відкрилася [INFO] , тобто під час дії ЦК УРСР тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. Так, відповідно до ст. 548, 549, п.2 ч.1 ст.555 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом. Таким чином, позивачка, подавши державному нотаріусу заяву про прийняття спадщини, визнається такою, що прийняла спадщину. Позивачка з моменту відкриття спадщини, як спадкоємець, стала власником всього спадкового майна. При цьому на частину спадщини вона свої права оформила, а саме отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку пай, а щоб оформити на іншу частину спадкового майна - спадковий житловий будинок, вона звернулася лише в серпні 2020 року. Згідно п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнятою ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. А тому до відносин щодо оформлення позивачкою своїх спадкових прав на вищезазначений житловий будинок (право власності), успадкований нею після чоловіка, підлягають застосуванню положення ЦК України. Так, за ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Окрім того і відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В зв`язку з відсутністю у позивачки правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок і, як наслідок, неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, остання звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок. Згідно ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, позивачка в іншій спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з вищевказаних підстав.

Outcome: approved