Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 26.03.2004 року. Від шлюбу мають двох малолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Як зазначає, протягом чотирьох останніх років відповідач працює за кордоном, з сім'єю перебуває в край мало часу. По приїзду додому у сторін виникають конфлікти та суперечки через різні погляди на життя, що, на її думку, негативно впливає на розвиток дітей. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, позивач з дітьми звикли до постійної відсутності чоловіка. Діти проживають з позивачкою. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та її дітей. Просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 26.03.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шенченківського РУЮ м. Києва, актовий запис № 164, розірвати. До початку судового засідання позивач подала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнає (а.с. 18-19). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26.03.2004 року, який зареєстровано Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ м. Києва, актовий запис № 164, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки в зв'язку з перебуванням відповідача в Республіці Польща на заробітках, де він проводить майже увесь час, до дітей та дружини приїжджає лише на 20 днів на рік. На прохання відповідача переїхати дружині разом з спільними дітьми на постійне проживання до Республіки Польща - позивач відмовляється, так як вважає, що це суперечить інтересам дітей. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «[PERSON]». На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved