Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просив стягнути з Комерційного комунального унітарного підприємства «Фінансова компанія «Житло-інвест» на свою користь грошові кошти у розмірі 190 668,25 грн. в якості пені за нецільове використання грошових коштів довірителя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 березня 2010 року між [PERSON] , Комерційним комунальним унітарним підприємством «Фінансова компанія «Житло-інвест» та ВАТ КБ «Надра» укладено Договір №КНТР-000159/кв про участь у фонді фінансування будівництва, за умовами якого передбачено участь [PERSON] у ФФБ житлового будинку по [ADDRESS] , в якості Довірителя цього ФФБ. Запланований строк введення житлового будинку в експлуатацію - грудень 2010 року, проте наразі житловий будинок в експлуатацію не введений, при цьому, за відсутності відповідного рішення суду про заміну Управителя ФФБ, без достатніх правових підстав залучив грошові кошти позивача та використовує їх не за цільовим призначенням, що стало передумовою для звернення позивача до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 21 березня 2019 року відкрито провадження по справі. 13 червня 2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого останній заперечував проти заявлених позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на ту обставину, що позивачем не надано до суду доказів нецільового використання грошових коштів відповідачем. Представник позивача у судовому засіданні подану позовну заяву підтримав та просив суд задовольнити її у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у їх задоволенні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 04 березня 2010 року між [PERSON] та Комерційним комунальним унітарним підприємством «Фінансова компанія «Житло-інвест» укладено Договір №КНТР-000159/кв про участь у фонді фінансування будівництва. Згідно п. 1.1 Договору №КНТР-000159/кв. від 04 березня 2010 року встановлено, що за цим Договором Довіритель, на підставі повного визнання ним Правил фонду фінансування будівництва (виду А) житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на [ADDRESS] у Подільському районі м. Києва, затверджених уповноваженим органом Фінансової компанії (наказ №9 від 02 березня 2010 року) дає згоду на участь у фонді фінансування будівництва, бере на себе зобов`язання виконувати Правила ФФБ, передає Фінансовій компанії в управління грошові кошти з метою отримання у власність об`єкта інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій Фінансової компанії з управління цими коштами, а Фінансова компанія зобов`язується здійснити за винагороду управління залученими коштами в інтересах Довірителя за винагороду, на умовах, визначених Правилами ФФБ та цим Договором. В свою чергу, пункт 1.1 Правил фонду фінансування будівництва (виду А) «Житлового будинку з вбудовано- прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, на [ADDRESS] у Подільському районі м.Києва» встановлює, що ці правила Фонду фінансування будівництва розроблені комунальним комерційним унітарним підприємством «Фінансова компанія «Житло-інвест» Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) на підставі Договору про заміну управителя ФФБ від 25 лютого 2010 року, укладеному між товариством з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун», ККУП «Фінансова компанія «житло-інвест» Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс Буд». Як вбачається із вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За умовами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За умовами ч. 2 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Позивач зазначає, що оскільки правовою підставою Договору є Правила ФФБ, правовою підставою останніх є Договір про заміну управителя ФФБ від 25 лютого 2010 року, при цьому, відповідачем у судовому засіданні, у ході розгляду судової справи № 761/17110/18 підтверджено, що такий договір не укладався, а відтак вважає, що відповідач без достатніх правових підстав залучив грошові кошти позивача та використовує їх не за цільовим призначенням, а тому у нього виникло право на стягнення пені. Разом із тим, із такими висновками позивача суд не може погодитись, з огляду на таке. КП «Фінансова компанія «Житло-інвест» є управителем ФФБ спорудження житлового будинку на [ADDRESS] у Подільському районі м . Києва , а забудовником об`єкту будівництва виступає ТОВ «Алек Буд», взаємовідносини між сторонами врегульовано Договором №69/А-22 від 02 березня 2010 року про організацію спорудження об`єкта будівництва житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом на [ADDRESS] . Забудовник несе повну відповідальність за спорудження об`єкта будівництва та його введення в експлуатацію, а також за нецільове використання залучених і спрямованих управителем коштів від довірителів за об`єкти інвестування в об`єкт будівництва. КП «Фінансова компанія «Житло-інвест» для провадження своєї діяльності із залучення коштів установників управління майном для фінансування об`єктів будівництва та /або здійснення операцій з нерухомістю, отримано ліцензію Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ліцензія є дійсною; рішень суду, або нормативних актів про припинення ліцензії не приймалось. Статтею 14 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», урегульовано порядок укладання договору про участь у ФФБ. Правила ФФБ є доступною публічною формою ознайомлення фізичних та юридичних осіб, система норм, затверджена та оприлюднена управителем цього фонду, якої мають дотримуватись всі суб`єкти фінансово-кредитних механізмів будівництва житла для досягнення мети управління майном, визначеної установником управління, що повинні відповідати вимогам цього Закону (абзац восьмий статті 2), вони є у вільному доступі для ознайомлення громадян при виборі об`єкта інвестування з метою укладання договору про участь у ФФБ. Вибір об`єкта інвестування та укладений договір про участь у ФФБ є самостійним волевиявленням. Згідно ч.2 ст.12 взаємовідносини по договорах про участь у фонді фінансування будівництва житла (виду А) регулюються Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Правила ФФБ, визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин Забудовника, Управителя та Довірителя, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єкта інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителями, розмір винагороди Управителя, відповідальність Управителя і Забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань. У відповідності до ч. 4 ст.18 Закону передбачено, що у разі порушення Забудовником строків спорудження об`єкта будівництва або у разі неналежного виконання Управителем своїх зобов`язань передбачених ч.1 цієї статті, Довіритель має право вимагати від Управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель має виплатити довірителю кошти у сумі, що визначається відповідно до ст.20 цього Закону (після наступної реалізації) з рахунку ФФБ, довіритель не сплачує управителю винагороду. Відповідно п. 1.1 передбачено, що за цим договором Довіритель дає згоду на участь у ФФБ, бере на себе зобов`язання виконувати Правила ФФБ, передає кошти Управителю в довірче управління з метою отримання у власність об`єкт інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій Управителя з управління коштами, а управитель (Фінансова компанія) зобов`язана здійснити управління залученими коштами за винагороду в інтересах довірителя на умовах визначених Правилами ФФБ та договором. Таким чином, уклавши договір про участь у ФФБ сторони стали учасниками інвестиційного процесу, а правовідносини, які виникли між ними регулюються спеціальним Законом «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами і визначають поняття Забудовник, Управитель та Установник. Оскільки між сторонами виникли правовідносини згідно з вимогами статей 1029, 1030, 1033, 1035 ЦК України за договором про управління майном одна сторона установник управління передає другій стороні-Управителеві на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Згідно п.п. 1.8 п. 1 Договору передбачено зобов`язання позивача перерахувати кошти відповідно до поточної ціни вимірної одиниці об`єкту інвестування, які визначаються Забудовником (п.п.1.6. п.1) на рахунок ФФБ. Яременко В.І. не надано до суду акту про зарахування та облік коштів у об`єкті будівництва, або інших нормативних документів на підтвердження виконання своїх зобов`язань по договору про участь у фонді фінансування будівництва №КНТР-000159/кв., від 04.03.2010 року. Позивач на виконання умов договору №54/105 від 25 лютого 2008 року вніс кошти на рахунок управителя ТОВ «ІНВЕСТ ТАУН», згідно платіжного доручення №1 від 27 лютого 2008 року, а відповідно до акту від 04 листопада 2009 року, [PERSON] не має претензій з приводу використання перерахованих коштів первинним управителем ТОВ «ІНВЕСТ ТАУН». У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, принципи диспозитивності та змагальності сторін є основними засадами (принципами) цивільного судочинства, у відповідності до ст. 2 ЦПК України. За умовами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За умовами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення пені за нецільове використання коштів з ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» по договору №КНТР-000159/кв від 04 березня 2010 року, не надавши доказів виконання своїх зобов`язань за договором про участь у ФФБ щодо перерахування грошових коштів за вказаним договором. Відповідно до позовної заяви, позивач кошти передав ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» без посилання на документ, або розпорядчий акт у якому зазначено про зарахування коштів на поточний рахунок ФФБ, управителем якого є ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест». У матеріалах судової справи відсутній документ щодо передачі відповідачу коштів, а також відсутній документ про зобов`язання первинного управителя ТОВ «ІНВЕСТ ТАУН» перерахувати кошти за договором №54/105 від 25 лютого 2008 року на рахунок ФФБ, на якому обліковуються кошти довірителів, учасників фонду фінансування будівництва житла виду(А) управителем якого є ККУП «Фінансова компанія «Житло-інвест» за адресою: [ADDRESS] у Подільському районі м. Києва. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не надано доказів перерахування коштів, у відповідності до умов Договору, відтак, відсутні підстави вважати, що у останнього виникло право вимоги щодо стягнення пені за нецільове використання таких коштів відповідачем, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатністьі взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що поданий позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed