Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З березня 2021 року діти знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 01 червня 2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що він добровільно сплачує аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі, що перевищує 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а отже вважає, що у позивачки відсутнє порушене право на захист якого вона звернулась до суду, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того зазначив, що стягувана частка аліментів на утримання дітей повинна бути зменшена з 1/3 частини на 1/4 частину від усіх видів заробітку, оскільки на його утримання знаходяться батьки пенсійного віку та малолітній син [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~ Позивачка в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві. Представник відповідача у судовому заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як встановлено судом, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.6,7), і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, те, що відповідач має працездатний вік, інші обставини, що мають істотне значення, та оскільки\~сторонам не\~досягнуто згоди\~щодо обов`язку\~утримувати дітей\~в добровільному\~порядку, суд вважає можливим стягнути щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21 квітня 2021 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, оскільки саме такий спосіб утримання дітей обрано позивачем, з яким проживають діти сторін. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved