overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 22.08.2008 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. За чотири роки спільного проживання з відповідачем стало зрозуміло, що вони абсолютно різні люди, в них різні життєві пріоритети, цілі, погляди на життя та виховання сина. Відповідач виявився безвідповідальним батьком, ненадійним чоловіком (постійні приниження, насмішки, невдоволення й образи в її бік). Нехтував своїми батьківськими обов'язками, з вихованням дитини їй не допомагав, з веденням домашнього господарства також. Сім'ю не забезпечував, проживав у квартирі її батьків, фактично вони її та сина утримували. Через усе це між нею та відповідачем виникали постійні сварки, що негативно впливали на її стан, та стан дитини, призводили до сліз та душевних хвилювань. Усе зазначене призвело до того, що з жовтня 2012 року вони остаточно припинили подружні стосунки, та стали проживати окремо. Дитина проживає з нею. Відповідач не допомагає(200-300 грн. раз на півроку), одягом й харчуванням сина не забезпечує. Під час телефонних розмов дитиною та її станом (син часто хворіє) цікавиться між іншим, зате, йому завжди вистачає часу нецензурно висловитися в її бік, та поливати її брудом. Приїжджаючи до сина в середньому раз на 2-3 тижні, продовжує її принижувати та поводить себе нахабно й не достойно. Вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим. Дитина буде проживати з нею. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та розірвати шлюб. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, щодо розірвання шлюбу не заперечував. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.08.2008 року. Мають сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2012 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сторони не бажають зберегти сім'ю, подальше сумісне життя вважають неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 22.11.1998 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Останні три роки вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки. Вважає, збереження шлюбу неможливим, відповідач має іншу сім'ю. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечував. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.11.1998 року. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Останні три роки між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Відповідач має іншу сім'ю. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 23.02.2013 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони разом не проживають, дитина проживає з нею, знаходиться на її утриманні. Угоди між нею та відповідачем щодо добровільної сплати аліментів немає. Вона не працює, оскільки доглядає за дитиною. Відповідач працює офіційно та отримує регулярний дохід, його матеріальне становище дозволяє утримувати свою дитину та її матір. В судовому засіданні позивач підтримала обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, щ з відповідачем проживають окремо три місяці. В травні, червні та липні відповідач давав лише 30 % від зарплати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Зазначив, що він давав кошти позивачу в розмірі 30 % від зарплати. Проте доказів цього у нього немає. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 23.02.2013 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач на даний час не працює, перебуває у декретній відпустці. Вона бажає отримувати від відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, та на своє утримання в розмірі 1/4 частини. З даним розміром аліментів відповідач погодився. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що ним добровільно сплачувалися аліменти, оскільки доказів цього він суду не надав. Крім, того кошти надавалися в меншому розмірі, ніж просить позивач. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. По даній справі було встановлено, що позивач на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, на своє утримання в розмірі 1/4 частини. На думку суду, даний розмір аліментів є відповідним. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 23.04.1999 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та непорозуміння. З березня 2016 року спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що не проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.04.1999 року. Від шлюбу мають спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 24.04.2009 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем припинені з грудня 2014 року. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довір'я. Вона на розірванні шлюбу наполягає. Вважає, що причини, які спонукали її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і спільне життя з відповідачем, як подружжя, та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та розірвати шлюб. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, щодо розірвання шлюбу не заперечував. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.04.2009 року. Мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З грудня 2014 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 24.07.2010 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.04.2014 року шлюб з відповідачем було розірвано. З цього часу відповідач участі у вихованні дитини не бере. Він зовсім не усвідомлює своєї відповідальності перед дитиною, в тому числі і матеріальної. Утримувати сина самостійно їй складно, оскільки вона є студенткою стаціонарного відділення Національного технічного університету України «КПІ». Державної допомоги на утримання дитини вона не отримує. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, та з проханням задовольнити її позовні вимоги, і стягувати аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходів до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 24.07.2010 року. Мають сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю, находиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача. З даним розміром аліментів відповідач погодився, на думку суду вказаний розмір аліментів на утримання дитини є відповідним. Оскільки, відповідачем аліменти на утримання дитини за травень 2014 року були сплачені ним добровільно, то аліменти підлягають стягненню саме з 01.06.2014 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 24.08.2007 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, і непорозуміння між ними призвели до того, що сім'я фактично розпалася, шлюбні відносини і ведення спільного господарства припинені. Шлюб по суті носить формальний характер. Примирення неможливе. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та проханням розірвати шлюб. Зазначила, що наданий судом строк на примирення результатів не приніс. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.08.2007 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім'ю позивач не бажає, на розірванні шлюбу наполягає. Наданий судом строк на примирення позитивних результатів не приніс. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 24.12.2013 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Протягом останніх років сімейне життя з відповідачем погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відчуття довіри, взаємної любові та поваги зникли, а відтак, зникла і основа для подальшого збереження шлюбу. На даний час у неї постійні та стійкі стосунки з іншим чоловіком. Їх сім'я фактично розпалася, у зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформлення їх розлучення. В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, щодо розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.12.2013 року. Дані щодо наявності спільних дітей відсутні. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Останнім часом між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved