Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітній [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], [INFO] до виповнення її повноліття - до [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбу, за час якого у них народилась донька [PERSON]. 13.01.2010 року шлюб між ними розірвано. З цього часу відповідач, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі в її житті не приймає. Донька проживає разом із нею. Оскільки її чоловік [PERSON] є громадянином Республіки Австрія, то вона має намір, щоб донька продовжила навчання в одному із Віденських університетів. Для цього необхідні фахові знання німецької мови та підтвердження цих знань документально. В зв'язку з цим її донька стала учасником курсів німецької мови у Центрі університету Відня, де строк навчання з 31.07.2017 року по 25.08.2017 року. Окрім цього, донька навчається в Дрогобицькому педагогічному ліцеї, де учні часто подорожують за кордон. Щодо можливості проживання дочки у м.Відень на час навчання та відпочинку, то у неї є можливість проживати разом із нею, так як має офіційну реєстрацію місця реєстрації в м.Відень. Окрім цього, вони планують проводити літні та зимові канікули у Відні, а тому вважає за доцільне перебувати разом з донькою за кордоном у вільний від навчання час, а саме з 15.07 по 31.08.2017 року, восени - для поїздки з ліцеєм, взимку на зимових канікулах: з 22.12.2017 року по 22.01.2018 року, на весняних канікулах - в квітні-травні 2018 року, а також в інші по-можливості. Вони з донькою неодноразово звертались до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, проте так і не отримали такого, а тому змушена звертатись до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не погоджується з викладом обставин в позовній заяві, щодо виїзду дочки за кордон то згідний такий дозвіл дати тільки в тому випадку, якщо позивачка візьме з собою повнолітнього сина [PERSON]. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради Павловська О.В. в судовому засіданні позов підтримала, просила такий задоволити. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, проте шлюб між ними розірвано, що стверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER]. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Мовного центру університету Відня №80250 від 18.04.2017 року [PERSON] є учасником серпневого інтенсивного курсу німецької мови, період навчання - 31.07.2017 року по 25.08.2017 року. З довідки Дрогобицького педагогічного ліцею №1005 від 12.05.2017 року вбачається, що [PERSON] навчається на першому курсі у групі Г-11 Дрогобицького педагогічного ліцею. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], громадянином Республіки Австрія. (а.с.12) [PERSON] своєю заявою від 02.05.2017 року гарантує своїй падчерці [PERSON] безплатне проживання побутове забезпечення у Відні. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 року №57, із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У підп. 1 п. 4 вищевкзаних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй «Про права дитини» прийнятої резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.10 зазначеної «Конвенції», держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового виїзду та перебування в Республіці Австрія, не вбачається обмежень закону, чи необхідності охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осі. Разом з тим, запобігаючи можливому порушенню прав батька щодо рівності прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, та не позбавлення батька дитини можливості брати участь у вихованні та можливості спілкування з дитиною, суд вважає, що позов слід задоволити частково, надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітній [PERSON] без згоди батька [PERSON], на період з 27 липня 2017 року по 30 серпня 2017 року для проходження навчання, як учасника курсів німецької мови у Центрі університету Відня Республіки Австрія. Водночас, суд враховує, що безпека дитини під час такої подорожі гарантуватиметься супроводом матері. За таких умов права та інтереси дитини, на думку суду, будуть забезпечені максимально.

Outcome: dismissed