Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] . При цьому, позивач зазначає, що їй на праві приватної спільної власності належить 7/13 частин вищевказаного будинку. Інші 6/13 частин належать третій особі [PERSON] Окрім позивачки в даному будинку прописані відповідачі, які вересня 2001 року не мешкають в ньому, але залишаються в ньому зареєстрованим, що позбавляє їй в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним майном. У будинку ніяких речей відповідачів не має, ніяких спроб вселитися в будинок не було. Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, судові повістки повернулися з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] та [PERSON] за місцем їхньої реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідачів немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідачі викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в її відсутність та просить задовольнити позов. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачу на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 27.06.2001 належить 3/13 частин житлового будинку [ADDRESS] , а також 4/13 частин даного житлового будинку належать останній на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2002 року, що підтверджується доданим до матеріалів справи копіями вказаних договорів /а.с.15-16/. Інші 6/13 частини житлового будинку [ADDRESS] належать [PERSON] , що підтверджується доданою до матеріалів справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.17/. За даною адресою зареєстровані відповідачі, але в будинку не проживають з вересня 2001 року, що підтверджується довідкою голови квартального №50 Мелітопольської міської ради /а.с.18/. В силу того, що відповідачі зареєстровані у вищевказаному будинку позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Крім того, комунальні послуги за проживання в будинку нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ньому, тому позивачка повинна сплачувати їх за свій рахунок. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника будинку, визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації без поважної на те причини. Відповідачі не є членами родини позивача, договір найму житлового приміщення між ними, позивачем і іншим власником будинку не укладався, порядок користування будинком не визначався, відповідачі протягом шести місяців у будинку не проживають, їхніх речей у будинку не має. Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ст.72 ЖК України внаслідок відсутності особи понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважних причин вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідачі без поважних причин не проживають у будинку [ADDRESS] області протягом шести місяців, тому вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved