Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа; Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням шляхом зняття осіб з реєстрації місця проживання, в якому зазначила наступне. Позивач та третя особа зареєстровані за адресою: [INFO] та проживають в зазначеній квартирі від народження. Вказана квартира була отримання матірю позивачки [PERSON], яка померла 27.02.2017 року. На даний час вказана квартира не приватизована та перебуває у власності територіальної громади. Відповідачі також зареєстровані за адресою: [INFO], однак за вказаною адресою не мешкають, витрати по сплаті комунальних послуг не здійснюють, у звязку з чим всі витрати по сплаті комунальних послуг за квартиру несуть позивач та третя особа. Посилаючись на викладене позивач просить позбавити права користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] шляхом знаття осіб з реєстрації. Позивач суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання повторно не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання у її відсутності, вимоги позову підтримує, просить задовольнити. Представник третьої особи Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується відміткою в паспорті [PERSON] Згідно відповідей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області за адресою: [PERSON], [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 07.09.2017 року, за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають з 01.01.2014 року. Згiдно положень ст.4 ЦПК України суд, здiйснюючи правосуддя захищає права, свободи та iнтереси фiзичних осiб у спосiб, визначений законами України. Перелiк способів захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в статтi 16 ЦК Укаїни. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес iншим способом, що встановлений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або його членів сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено судом, відповідачі у добровільному порядку не знялися з реєстрації місця проживання, що визначено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», квартирою не користується без поважних причин протягом тривалого часу, не беруть участі в її утриманні, чим порушується право користування позивача. На підставі викладеного, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням. Разом з тим, суд звертає увагу, що в постанові від 16.01.2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сімї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання предявивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. У звязку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації відповідачів, оскільки позивачами невірно вибрано спосіб захисту. Крім того, рішення про зняття з реєстрації приймається уповноваженими посадовими особами органів реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Оскільки позивач не зверталась до органів реєстрації, а також орган реєстрації не є відповідачем у цій справі, суд вважає, що вимога про зняття відповідачів з реєстрації є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню. Позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст. 13 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial