Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Кам`янка-Бузької міської ради, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області 15 сесії 4 скликання від 17.06.2004 за № 14 про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність, а саме: в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 1000 кв.м, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 230 кв.м, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути судовий збір. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що у користуванні АТ «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Львівська залізниця, перебуває земельна ділянка смуги відведення, зокрема в адміністративних межах м. Кам`янка- Бузька Кам`янка-Бузького району Львівської області. Так, 21.12.2016 під час комісійного обстеження земельної ділянки залізниці працівниками підрозділу «Кам`янка-Бузька дистанція колії» залізниці в межах м. Кам`янка-Бузька Кам`янка-Бузького району Львівської області було виявлено, що на 41 км + 125 м - 41 км + 180 м, перегону Сапіжанка-Радехів з лівої сторони за ходом кілометрів від осі головної колії на відстані 8 м, знаходиться сітчаста огорожа та частина житлового будинку з дерев`яною господарською будівлею, а на 41 км + 106 м - 41 км + 125 м того ж самого перегону за ходом кілометрів з лівої сторони від осі головної колії в смузі відведення залізниці на відстані 8 метрів знаходиться сітчаста огорожа, яка огороджує земельну ділянку, на якій ростуть плодові кущі. При тому ширина смуги відведення залізниці на вищезазначеному перегоні становить 30,0 м від осі головної колії згідно плану границ полосы отвода линии [PERSON] железной дороги в административных границах Каменко-Бугского района Львовской области от км 36 до км 59, г.Киев, 1956 г. Площа перетину земельних ділянок на 41 км + 125 м- 41 км + 180 м, перегону Сапіжанка - Радехів складає 0,0811 га, а на 41 км + 106 м - 41 км + 125 м того ж перегону 0,0318 гектарів, та знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] . Вищезазначені земельні ділянки [PERSON] отримала на підставі рішення Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області 15 сесії 4 скликання від 17.06.2004 № 14 про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність, а саме: земельну ділянку площею 1000 кв.м для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та земельну ділянку площею 230 кв.м для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] . Державні акти на право власності на земельну ділянку для [PERSON] на території Кам`янка-Бузької міської ради не зареєстровано та правовстановлюючі документи на земельні ділянки в архіві відділу відсутні. Відтак, у залізниці виникла необхідність у захисті свого порушеного права у судовому порядку, оскільки вищезгадана сітчаста огорожа та частина житлового будинку з дерев`яною господарською будівлею та сітчаста огорожа, що огорожує земельну ділянку, на якій ростуть плодові кущі, розміщені в смузі відведення залізниці, чим порушено право залізниці на користування належною їй земельною ділянкою за її цільовим призначенням, а саме: забезпечення безпечного функціонування залізничного транспорту в адміністративних межах м. Кам`янка-Бузька Кам`янка-Бузького району Львівської області. А тому вищевказане рішення Кам`янка-Бузької міської ради вважають незаконним та таким, що порушує права залізниці. Кам`янка-Бузька міська рада, всупереч вимогам норми ч. 4 ст. 84 ЗК України, якою встановлено заборону передавати землі під державними залізницями у приватну власність, здійснила таку передачу, чим було порушено право залізниці на землекористування у розмірах визначених «Планом границ полосы отвода линии Львов-Киверцы Львовской железной дороги в административных границах Каменко-Бугского района Львовской области от км 36 до км 59», розроблений проектною організацією Дорпроект Південно- Західної залізницею у 1956 році, за яку залізниця здійснює сплату земельного податку, що підтверджується податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності). Право залізниці на земельну ділянку смуги відведення в адміністративних межах м. Кам`янка-Бузька Кам`янка-Бузького району Львівської області, в тому числі на передану на підставі оскаржуваного рішення, виникло до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не було припинене. Із врахуванням діючих у зазначений період норм Земельного кодексу УРСР від 25.10.1922, Загальних основ землекористування та землеустрою, затверджених Постановою ЦВК СРСР від 1928 року, усі землі, які знаходилися фактично у виключному віданні уповноважених органів (в тому числі Народного Комісаріату СРСР шляхів сполучення), рахуються закріпленими за ними та, за відсутності їх згоди, можуть бути вилучені лише у спеціальному порядку. При цьому землі транспорту (зокрема землі залізниць) відносилися до земель спеціального призначення щодо яких був встановлений спеціальний порядок відводу, реєстрації землекористування та вилучення земельних ділянок. Проте, всупереч зазначеному вище, частина земельної ділянки смуги відведення залізниці без попереднього її вилучення була передана у власність згідно рішення Кам`янка-Бузькою міською радою [PERSON] , в той час як ширина смуги відведення на даній ділянці становить 30 м від осі колії, згідно затвердженого Плану границ полосы отвода линии Львов-Киверцы Львовской железной дороги в административных границах Каменко-Бугского района Львовской области от км 36 до км 59. Під час прийняття Кам`янка-Бузькою міською радою оскаржуваного рішення, не враховано вищенаведених норм законодавства, рішення від 17.06.2004 № 14 порушує права та інтереси залізниці на користування земельною ділянкою, якою в даний час користується [PERSON] , а тому оскаржуване рішення підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14.03.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 14.05.2019 від відповідача Кам`янка-Бузької міської ради надійшов відзив на позовону заяву, в якому відповідач заперечив проти позову, зазначає, що на підставі рішення Кам`янка-Бузької міської ради №14 від 17.06.2004р. [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) земельну ділянку, що була раніше надана у користування, площею 1000 кв.м. та площею 230 кв.м. для ведення особистого селянського господарства. Однак, позивач стверджує, що даним рішенням міської ради порушені його права як землекористувача суміжної земельної ділянки. Діючий на час виникнення спірних правовідносин, Земельний кодекс УССР, затверджений постановою ВЦВК від 29.11.1922 (із змінами та доповненнями від 27.06.1927) передбачав обов`язковість оформлення, державної реєстрації та видачі землекористувачам правопідтверджуючих документів на землю. Позивач стверджує, що право землекористування спірною земельною ділянкою виникло в останнього відповідно до «Плана границ полоси отвода лінії Львов-Киверци Львовской железной дороги в административних границах Каменко-Бугского района Львовской области от км 36 до км 59» від 1956 року. Необхідно зазначити, що наявний у позивача згаданий План є лише одним із документів містобудівної документації, який був виготовлений з метою вчинення подальших дій для належного оформлення землекористування. Так, згідно вищенаведених правових норм, зокрема ЗК УСРР від 29.11.1922, позивачу необхідно було отримати державний акт на право користування, як правовстановлюючий документ. Відтак, представлений План не є документом, що підтверджує право користування земельною ділянкою, не є правовстановлюючим документом. З огляду на вищезазначене, станом на час прийняття рішення Кам`янка-Бузької міської ради № 14 від 17.06.2004р. дана земельна ділянка для обслуговування колії залізниці не належала на праві користування позивачу, оскільки останній не оформив таке у відповідності до діючого тоді земельного законодавства. При прийнятті спірного рішення Кам`янка-Бузька міська рада діяла в межах наданих їй повноважень щодо розпорядження землями комунальної власності та у зв`язку з прийняттям вищезазначеного рішення міською радою, у [PERSON] право на зазначені в рішенні земельні ділянки вже виникло, тому дана громадянка може його реалізувати. Просить у задоволені позовних вимог відмовити. Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25.07.2019 закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд справи. 15.08.2019 позивачем була подана відповідь на відзив, в якій зазначає, що правовий статус земель залізничного транспорту визначено законом і не може бути змінений в будь-який інший спосіб, аніж відповідно до закону. Відповідно до норм законодавства, яке існувало під час облаштування залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затверджена Міністерством шляхів сполучення СРСР 01.11.1955; «Положение о землях предоставленных транспорту», затверджене постановою РНК СРСР 07.02.1933; інші нормативні акти та будівельні норми) вимоги, щодо виготовлення та отримання державного акта не передбачалося, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п.54, 55 «Общих начал землепользования и землеустройства» (постанова ЦБК СРСР 15.12.1928). Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно з вищезазначеними нормативними актами. Ці обставини підтверджуються також і п. 2 Положення про землі транспорту, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року № 24, де зазначено, що „размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией. Надалі під час внесення змін до законодавства та введення інституту державних актів у земельних кодексах, вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки під час їх відведення та не вимагалося отримання актів на землі, що на той час уже перебували в користуванні. Просили позов задовольнити. У судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі предстаника. Позов підтримав в повному обсязі та просив такий задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнала, в подальшому у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила. Представник відповідача Кам`янка-Бузька міська рада подавши відзив на позовну заяву 14.05.2019, просила здійснювати розгляд справи за відсутності представника Кам`янка-Бузької міської ради. Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено що рішенням Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 17.06.2004 №14 «Про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність» передано у безкоштовну власність для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) земельну ділянку, що була раніше надана у користування площею1000 кв. м та 230 кв.м по [ADDRESS] [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] в місячний термін з дня прийняття вказаного рішення замовити виготовлення Державного акту на право приватної власності на землю в одній з землевпорядних груп, які працюють на території міської ради. Відповідно до листа від 26.04.2018 №13-0.25-289/107-18, виданого відділом Кам`янка-Бузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, видно що державні акти на право власності на земельну ділянку для [PERSON] на території Кам`янка-Бузької міської ради станом на 01.01.2013 не зареєстровано та правовстановлюючі документи на земельні ділянки в архіві відсутні. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 21.12.2016\~під час\~комісійного обстеження\~земельної ділянки\~залізниці працівниками\~підрозділу «Кам`янка-Бузька\~дистанція колії»\~залізниці в\~межах м.\~Кам`янка-Бузька\~Кам`янка-Бузького\~району Львівської\~області було\~виявлено,\~що на\~41\~км +\~125\~м -\~41\~км +\~180\~м,\~перегону Сапіжанка-Радехів\~з лівої\~сторони за\~ходом кілометрів\~від осі\~головної колії\~на відстані\~8\~м,\~знаходиться сітчаста\~огорожа та\~частина житлового\~будинку з\~дерев`яною господарською\~будівлею,\~а на\~41\~км +\~106\~м -\~41\~км +\~125\~м того\~ж самого\~перегону за\~ходом кілометрів\~з лівої\~сторони від\~осі головної\~колії в\~смузі відведення\~залізниці на\~відстані 8\~метрів знаходиться\~сітчаста огорожа,\~яка огороджує\~земельну ділянку,\~на якій\~ростуть плодові\~кущі.\~При тому\~ширина смуги\~відведення залізниці\~на вищезазначеному\~перегоні становить\~30,0\~м від\~осі головної\~колії згідно\~Плану меж\~смуги відведення\~лінії Львів-Ківерці\~Львівскої залізничної\~дороги в\~адміністративних межах\~Кам`янка-Бузького\~району Львівської\~області від\~36\~до км\~59\~м.\~Київ 1956\~р. Площа перетину земельних ділянок на 41 км + 125 м- 41 км + 180 м, перегону Сапіжанка - Радехів складає 0,0811 га, а на 41 км + 106 м - 41 км + 125 м того ж перегону 0,0318 гектарів, та знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] , про що складено акти обстеження земельної ділянки. Матеріалами справи встановлено, що позивач на підтвердження права постійного користування землями смуги відведення, зокрема в адміністративних межах м. Кам`янка- Бузька Кам`янка-Бузького району Львівської області, надав План меж смуги відведення лінії Львів-Ківерці Львівскої залізничної дороги в адміністративних межах Кам`янка-Бузького району Львівської області від 36 до км 59, розроблений проектною організацією Дорпроект Південно- Західної залізницею у 1956 році, (а.с.10-12). Також позивачем подано технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 21,1055 га Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком Львів-Ківерці від 40 км + 325 м до 43 км + 157 м для забезпечення функціонування залізничного транспорту в межах міста Кам`янка-Бузька Кам`янка-Бузького району Львівської області. Згідно ст.67 ЗК України (2002 року) до земель транспорту належать землі, надані підприємствам, установам та організаціям залізничного, автомобільного транспорту і дорожнього господарства, морського, річкового, авіаційного, трубопровідного транспорту та міського електротранспорту для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту і розвитку об`єктів транспорту. Землі транспорту можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Відповідно до ст.68 ЗК України, ст.11 Закону України «Про транспорт» та ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об`єктів залізничного транспорту. Відповідно до ч.1 ст.84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Пунктом «б» ч.4 ст.84 ЗК України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під державними залізницями. Згідно ч.2 ст.84 ЗК України, в редакції, чинній на момент прийняття Кам`янка-Бузькою міською радою оспорюваних рішень, право державної власності на землю набувалось і реалізовувалось державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.149 ЗК України, вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Згідно п.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Постановою Центрального виконавчого комітету СРСР №58, Ради народних комісарів СРСР №50 від 07.02.1933 року затверджено Положення «Про землі, надані транспорту», відповідно до п.4 якого до земель, наданих транспорту відносилися землі, зайняті залізничними шляхами та іншими об`єктами залізничної інфраструктури. Це положення набрало чинності та діяло на вказаних землях з 1939 року, на підставі Закону СРСР «Про включення Західної України у склад СРСР із возз`єднанням її із УРСР» від 01.11.1939 року, до набрання чинності постановою Ради Міністрів СРСР №24 від 08.01.1981 року «Про затвердження Положення про землі, надані транспорту». Нормами ст.1 вже цього Положення встановлено, що землями транспорту визнаються землі, надані підприємствам, установам і організаціям транспорту для здійснення покладених на них спеціальних задач. Розміри земельних ділянок, наданих для вказаних цілей визначаються відповідно до затверджених у встановленому порядку норм або проектно-технічної документації. Нормами чинних на момент набуття права на земельні ділянки залізницею нормативно-правових актів - ЗК УРСР від 25.10.1922 року, Загальних основ землекористування та землеустрою, затверджених Постановою ЦВК СРСР від 1928 року, передбачалось, що землі, які знаходилися фактично у виключному віданні уповноважених органів (у тому числі НК СРСР шляхів сполучення), рахуються закріпленими за ними та за відсутності їхньої згоди можуть бути вилученими лише у спеціальному порядку. Разом з тим, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акта не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п. п. 54, 55 «Общих начал землепользования и землеустройства» (Постанова ЦИК СССР 15.12.1928 року). Земельним кодексом УРСР (в редакції від 08.07.1970 року), постановою Верховної ради УРСР від 18.12.1990 року, постановою Радою Міністрів СРСР від 27.01.1962 року №83 гарантувалось право позивача на користування земельною ділянкою, яка належить до земель залізниць, до оформлення ним права власності або землекористування. Вимога Земельного кодексу України (2002 року) про переоформлення прав постійного користування земельною ділянкою до 01.01.2008 року рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп 2005 визнана неконституційною. За змістом ст.17 Закону України «Про основи містобудування», наявний в матеріалах справи План меж смуги відведення лінії Львів-Ківерці Львівскої залізничної дороги в адміністративних межах Кам`янка-Бузького району Львівської області від 36 до км 59, розроблений проектною організацією Дорпроект Південно- Західної залізницею у 1956 році, (а.с.10-12) є містобудівною документацією. З урахуванням такої документації можуть бути вирішені питання щодо вилучення (викупу) передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Вказаний План погоджений з старшим землеупорядником Кам`янка-Бузького району. За таких обставин, колегія суддів вважає, що АТ «Львівська залізниця» в особі РВ «Львівська залізниця» за погодженням з органом місцевого самоврядування є користувачем означеної у Плані відведення земельної ділянки і цей документ є належним доказом в підтвердження права позивача на постійне користування земельною ділянкою, розташованою в межах смуги відведення лінії Львів-Ківерці Львівскої залізничної дороги в адміністративних межах Кам`янка-Бузького району Львівської області від 36 до км 59 , яка відноситься до земель державної власності. Крім того, право користування АТ «Львівська залізниця» в особі РВ «Львівська залізниця» вказаною земельною ділянкою площею 21,1055 га підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком Львів-Ківерці від 40 км + 325 м до 43 км + 157 м для забезпечення функціонування залізничного транспорту в межах міста Кам`янка-Бузька Кам`янка-Бузького району Львівської області, та податковою декларацією з плати за землю (а.с. 26) Відповідно до ст. 117 Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Однак, відповідачами не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту належності спірної земельної ділянки до земель комунальної, а не державної власності. А відтак Кам`янка-Бузька міська рада Львівської області не мала повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено право постійного користування земельною ділянкою, розташованою в межах смуги відведення лінії Львів-Ківерці Львовскої залізничної дороги в адміністративних межах Кам`янка-Бузького району Львівської області від 36 до км 59, відповідно до Плану смуги відводу цієї лінії від 1956 року, розробленого проектною організацією Дорпроект Південно- Західної залізницею. Відтак, рішення Кам`янка-Бузької міської ради 15 сесії 4 скликання від 17.06.2004 за № 14 про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність, а саме: в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 1000 кв.м, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 230 кв.м, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] є незаконним та підлягає скасуванню. Одночасно,

Outcome: approved