Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з дійсним позовом 9.07.2013 року та в обґрунтування позовних вимог послалася на наступне. В квітні місяці 2012 року відповідач [PERSON] згідно усної домовленості позичив у неї 16800 гривень, які зобов'язався повернути у травні 2012 року. В травні 2012 року відповідач [PERSON] не повернув їй позичені гроші. В серпні місяці 2012 року позивач звернулася до Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, де в ході опитування позивач [PERSON] підтвердив факт, що він позичав гроші у позивачки. Крім того, відповідач [PERSON] підтвердила, що її син позичив гроші у позивача та надала боргову розписку від 31.05.2013 року, якою зобов'язалася повернути гроші позичені відповідачем [PERSON] В зазначений термін і до теперішнього часу відповідачі свого зобов'язання не виконали. За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги не визнала та просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] вимоги не визнала та просила суд в позові відмовити, пояснив, що [PERSON] гроші у [PERSON] не позичав та письмової розписки про одержання грошей не надавав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми . В судовому засіданні [PERSON] не підтвердив отримання грошей від [PERSON] за договором позики. Позивачем [PERSON] ані письмової розписки позичальника про отримання ним грошових коштів, ані інших документів, які б засвідчували передання нею [PERSON] грошових коштів суду не надала. Посилання позивача на розписку від 31.05.2013 року, виконану [PERSON] на підтвердження заборгованості [PERSON] перед [PERSON] не може свідчити про виникнення грошового зобов'язання та не підтверджує факт передачі грошових коштів від [PERSON] - [PERSON], також в зазначеній розписці не вказаний розмір грошового зобов'язання, що унеможливлює його виконання. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості не знайшли свого підтвердження під час судового засідання, а отже є обґрунтованими та не можуть бути задоволені. На підставі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виходячи з викладеного суд також відмовляє у задоволенні вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди, оскільки судом при розгляді справи не встановлено заподіяння моральної шкоди [PERSON] порушенням її прав, неправомірними діями або бездіяльністю відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed