Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем перебуває з 20.12.2003 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 1040. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними припинені з 2016 року через різні характери та погляди на сімейне життя, постійні сварки, шкідливі звички відповідача. Спір про розподіл майна, визначення місця проживання доньки та її виховання між ними відсутній. Просила шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, завчасно надала заяву, в котрій просила позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без її участі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 21). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Про час та місце судового засідання, призначеного на 28.12.2017 року, відповідач повідомлений належним чином. На судове засідання 09.02.2018 року на адресу суду повернувся конверт із судовою повісткою із рекомендованим повідомленням із позначкою «за закінченням терміну зберігання». (а.с. 15, 20). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.12.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1040 (а.с. 22). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Подружні стосунки між сторонами припинені з 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, визначення місця проживання доньки та її виховання між сторонами немає. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім'ї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved