Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] із вказаною вимогою, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої дитини, малолітньої дочки [PERSON], «06» травня [INFO], в розмірі 1000,0 (тисяча) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на наступне. Відповідач, будучи батьком дитини, кошти на її утримання не надає, уникає від надання матеріальної допомоги у добровільному порядку, не виконує будь-яких інших обовязків з виховання дитини та догляду за нею, хоча, за твердженням позивача, відповідач має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, у звязку із чим вона змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Відповідач в судове засідання не зявився неодноразово, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд у звязку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Позивач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути позов за його відсутності, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 28 грудня 2007 року. Згідно зі свідоцтвом про народження від 02 липня 2008 року, у названих сторін 02 липня 2008 року народилась [PERSON], батьком якої вказаний відповідач [PERSON] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 27 лютого 2008 року, шлюб між сторонами розірвано, про що складено актовий запис за №130. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом із матірю, перебуває на її утриманні. Спору між сторонами про визначення місця проживання дитини між сторонами судом не встановлено. Відповідач не виконує належним чином свої обовязки щодо надання утримання дитини, що спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого сторона позивача звернулася до суду. При постановленні рішення судом враховані матеріальне становище дитини, її матері; при цьому, задовольняючи позов, суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи відсутність доказів такого, а й його можливості щодо його отримання. Суд зобовязаний виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обовязків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має застосувати положення ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства, за змістом якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Під час визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд врахував встановлений законом прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: в розмірі 1286,0 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дитини є обмеженими, дитина потребує додаткових витрат на її утримання. Батьки дитини мають рівні обовязки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. При цьому, за ст. 182 Сімейного кодексу України, судом враховано, що мати дітей здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилом ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд, встановивши, що відповідач не має регулярного доходу, не працює на постійній основі та не має сталої роботи, вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в 1\~000,0 гривень. Визначаючи розмір належних до сплати аліментів додатково судом враховані наступні обставини: судом відкидаються як недоведені твердження сторони відповідача щодо наявності на його утриманні пятьох дітей, оскільки суду не представлено належних доказів цих обставин; інтереси неповнолітньої дитини мають переважати над інтересами її батьків, оскільки дитина позбавлена можливості отримати засоби забезпечення свого існування. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. При цьому, враховуючи, що позивачкою заявлено таке клопотання, суд, відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в межах суми платежів за один місяць.

Outcome: approved