Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому остаточні позовні вимоги з врахуванням заяв (вх. № 33444 від 13.10.2015 року, а.с. 22-24, 43-44, 73-74) викладені наступним чином: стягнути з АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] 15832,69 грн., з яких: відсотки за користування вкладом в сумі 5966,32 грн., 3% річних в сумі 1199,25 грн., інфляційні втрати в сумі 3667,12 грн., а також 5000,00 грн. моральної шкоди (73-74). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами 06.02.2015 року укладено договори банківського вкладу (депозиту). Загальна сума вкладу складає 72000,00 грн. Договору діє з 06.02.2015 року по 07.05.2015 року включно зі сплатою процентів. Позивач 07.05.2015 року звернулася до відповідача з заявою про повернення банківського вкладу. Станом на день звернення до суду відповідач не повернув суму вкладу та нараховані відсотки, проте 17.11.2015 року [PERSON] сплачено 74839,03 грн. Таким чином, позивач вважає, що дії АТ «Банк «Фінанси та Кредит» порушують положення договору, законодавства та права позивача як споживача. В звязку з чим, з відповідача додатково позивач заяви до стягнення пені, 3% річних, сума інфляційних втрат та відсотки за користування вкладом. Крім того, відмова в поверненні банківського вкладу порушила плани позивача в частині розпорядження власними грошовими коштами, оскільки згідно договору з університетом, де навчається син [PERSON] необхідно було перерахувати кошти за навчання до 01.06.2015 року. А тому, позивачу завдано моральну шкоду, яку вона оцінила в 5000,00 грн. Позивач в судовому засіданні 12.10.2015 року та 10.12.2015 року позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. В судове засідання, призначене на 18.06.2015 року, 12.08.2015 року, 23.10.2015 року та 19.01.2016 року позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 16) та повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20, 39, 75). Подала до суду заяви (вх. № 33447 від 13.10.2015 року; вх. № 1407 від 18.01.2016 року) про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 42, 78). Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 17, 27, 35, 49, 71, 77). Подав до суду письмові заяви (вх. № 37401 від 13.11.2015 року; вх. № 40483 від 08.12.2015 року) про розгляд справи без участі представника АТ «Банк «Фінанси та Кредит», який позовні вимоги не визнає в повному обсязі з таких підстав. Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» 17.09.2015 року віднесено до категорії неплатоспроможних. В звязку з чим, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора». Правові засади та порядок здійснення тимчасової банку визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наслідки запровадження тимчасової адміністрації банку встановлені статтею 36 вказаного Закону. Таким чином, позовні вимоги не піддягають задоволенню в повному обсязі на підставі частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. Також [PERSON] 18.11.2015 року виплачені кошти в сумі 74839,01 грн. згідно реєстру виплати коштів затвердженого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 56-58, 66-68). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі Банк) та [PERSON] (далі Клієнт) укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті № 300131/168762/07-15 від 06.02.2015 року (далі Договір), за умовами п. 1.1. якого клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на депозитний рахунок № 2630.8.122055.005 у сумі 72000,00 грн. (а.с. 5-6). Підпунктами 1.1.1. 1.1.13. Договору встановлені строки дії договору, а саме: кінцевим строком дії договору є 07.05.2015 року. Відповідно до п. 1.2. Договору, за час користування коштами вкладу протягом строків, визначених п.п. 1.1.1.-1.1.13. цього Договору, банк нараховує та виплачує клієнт проценти за наступними ставками: п.п. 1.1.1. 20,00%; п.п. 1.1.2. 20,1%; п.п. 1.1.3. 20,2%; п.п. 1.1.4. 20,3%; п.п. 1.1.5. 20,4%; п.п. 1.1.6. 20,5%; п.п. 1.1.7. 20,6%; п.п. 1.1.8. 20,7%; п.п. 1.1.9. 20,8%; п.п. 1.1.10. 20,9%; п.п. 1.1.11. 21%; п.п. 1.1.12. 21,1%; п.п. 1.1.13. 21,2 %. Пунктом 2.9. Договору визначено, що після закінчення будь-якого із строків, визначених п.п. 1.1.1.-1.1.13. цього Договору, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи цим Договором, кошти з депозитного рахунку № 2630.8.122055.005 повертаються Клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний або інший депозитний рахунок, а дія цього Договору припиняється. Клієнт зобовязаний надати Банку зазначену письмову вимогу: у випадку повернення суми вкладу, що перевищує 50000,00 грн. не пізніше ніж за два дні до дати закінчення того строку із числа визначених п.п. 1.1.1.-1.1.13. цього Договору, після закінчення якого Клієнт письмово вимагає повернення кредиту; у випадку повернення суми вкладу, що перевищує 50000,00 грн. не пізніше дати закінчення того строку із числа визначених п.п. 1.1.1.-1.1.13. цього Договору, після закінчення якого Клієнт письмово вимагає повернення вкладу. Згідно п. 2.11. Договору, після закінчення строку, визначеного п.п. 1.1.13. цього Договору, кошти з депозитного рахунку № 2630.8.122055.005 повертаються клієнту за його вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний депозитний рахунок, а дія цього договору припиняється. [PERSON] внесено 72000,00 грн. на депозит, що підтверджується копією меморіального ордеру № 29963 від 06.02.2015 року (а.с. 6 на звороті). Відповідно до вимог статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 17.09.2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» (а.с. 59-60). Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За змістом статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до положень статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Судом встановлено, що [PERSON] отримано суму коштів в розмірі 74839,01 грн. за вищевказаним Договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 01.11.2015 року по 08.12.2015 року (а.с. 69). На підставі постанови правління Національного банку України № 612 від 17.09.2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с. 61-62), відповідно до в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, яку запроваджено строком на 3 місяців з 18.09.2015 року по 17.12.2015 року (включно). Відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, що регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку. Пунктами 6 та 16 статті 2 вищевказаного Закону визначено, що: ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Згідно з положеннями пунктів 1-5 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Протягом дії тимчасової адміністрації позивач відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» має право отримати гарантовані державою кошти за договором з відсотками, нарахованими на день прийняття рішення Національним банком України, за спеціальною процедурою. Крім того, в Договорі укладеному між АТ «Банк «Фінанси а Кредит» та [PERSON] в пункті 1.2. встановлено розміри відсотків річних, а тому вимога позивача про застосування до спірних правовідносин статті 625 Цивільного кодексу України та нарахування на суму заборгованості 3% річних є необґрунтованою та безпідставною. Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Проте, позивачем не враховано, що наведена норма Закону не застосовується до спірних правовідносин, оскільки під час дії тимчасової адміністрації нарахування неустойки заборонено. З огляду на викладене, враховуючи те, що після запровадження Фондом тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволенні вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами ліквідації банку, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача відсотків за користування коштами вкладу, 3% річних, інфляційних втрат та пені. Щодо моральної шкоди, заявленої позивачем слід зазначити наступне. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Відповідно до частин 1, 4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (стаття 1167 Цивільного кодексу України). Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України та статті 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обовязок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не доведено належним чином, а судом при розгляді справи не встановлена наявність такої шкоди, оскільки докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог в цій частині ґрунтуються на припущеннях, а належних доказів спричинення моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру позивачем не доведено суду. Крім того, можливістю відшкодування моральної шкоди за положеннями статті 1167 Цивільного кодексу України є відповідальністю у спірних позадоговірних (деліктних) правовідносин, проте предметом спору є зобовязання, що виникають на підставі договору банківського вкладу. Зі змісту договору про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті № 300131/168762/07-15 від 06.02.2015 року, укладеного між сторонами вбачається, що можливість відшкодування моральної шкоди в звязку з невиконанням умов договору не передбачено, а відтак позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. задоволенню не підлягають. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed