Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 2000 року по теперішній час вона проживає в будинку, що розташований в м. Апостолове, вул. Чкалова, 14, Дніпропетровської області. У вказаному будинку вона проживала разом з [PERSON], яку вважала власницею. У 2005 році [PERSON] померла. Оскільки жодних документів на будинок не було, вона звернулася до Апостолівської міської ради з проханням відновити документи. Її згодом було повідомлено, що на вказаний будинок відсутні документи та буде розпочато процедуру визнання вказаного будинку безхазяйним, після чого буде вирішуватися питання щодо передання їй будинку у власність. Враховуючи, що у неї не було іншого житла, міська рада надала дозвіл на проживання у вказаному будинку та проведення газопостачання. Вона продовжувала жити у будинку, відремонтувала його, з дозволу відповідача уклала договори щодо надання комунальних послуг. Відповідачем було прийнято рішення про початок процедури визнання спірного будинку безхазяйним майном, але більше нічого у цьому напрямку не було зроблено, будинок безхазяйним майном не визнано. На її запити їй було повідомлено, що будинок на балансі ні в Апостолівському ЖЕП, ні в міській раді не перебуває, право власності на будинок ні за ким не зареєстровано. Враховуючи, що вона проживає у вказаному будинку більше 10 років, утримує його, а також враховуючи, що власник будинку відсутній, просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що розташований в м. Апостолове, вул. Чкалова, 14, Дніпропетровської області, зобовязавши відповідача зареєструвати за нею право власності на спірний будинок. Позивач та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не з»явилися, подали заяву про підтримання позову та розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без участі представника. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне. З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 14 по вулиці Чкалова в м. Апостолове, виготовленого станом на 11.01.2016 року, встановлено, що вказаний обєкт нерухомості складається з: літера А - житлового будинку, побудованого в 1938 році, літера Б сарай, підвал, літера В вбиральня, літера Г будівля кухні, №№ 1,2 ворота, паркан. Згідно відповіді КП «Апостолівське БТІ» від 15.01.2016 року встановлено, що вказаний житловий будинок в БТІ не зареєстровано, в реєстровій книзі інформація відсутня, реєстраційний запис відсутній; користувачем будинку зазначена [PERSON]. З відповіді КП «Апостолівське БТІ» від 04.01.2018 року встановлено, що у 1979 році Нікопольським МБТІ було проведено інвентаризацію житлових будинків в м. Апостолове по вул. Чкалова, будинок № 14 був проінвентаризований 23.07.1979 року, у вказаному будинку на той час проживала [PERSON], яка була вказана замовником. Документів, що підтверджують право користування вказаним житловим будинком, в інвентарній справі не має, додаткова інформація стосовно [PERSON] відсутня. Згідно довідки КП «Апостолівське ЖЕП» від 19.02.2016 року будинок в м. Апостолове по вул. Чкалова, 14, на балансі підприємства не перебуває, також не перебуває у комунальній власності. З листа міського голови Апостолівської міської ради [PERSON] від 26.11.2007 року встановлено, що міський голова звернувся до начальника Апостолівського УЕГГ з проханням газифікувати будинок № 14, що розташований в м. Апостолове по вул. Чкалова та наданий для тимчасового проживання сім»ї [PERSON]. Також у листі зазначено, що в подальшому [PERSON] буде видано ордер на вселення сім»ї та висловлено прохання укласти договір з [PERSON] на постачання природного газу у вказаний будинок. З листа КП «Апостолівське БТІ» від 13.02.2008 року на ім.»я голови Апостолівської міської ради встановлено, що користувачем спірного будинку є [PERSON], яка не зареєструвала право власності на вказаний будинок. 20.05.2008 року [PERSON] уклала договір з ПАТ «Дніпропетровськгаз» про надання їй послуг з газопостачання за адресою: м. Апостолове, вул. Чкалова, 14. З листа Апостолівської міської ради від 24.10.2017 року, направленого на запит суду, встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Апостолівської міської ради «Про запровадження процедури визнання безхазяйним нерухомого майна» № 236 від 31.10.2007 року виконкомом була надана згода на запровадження процедури визнання нерухомого майна житлового будинку № 14 по вул. Чкалова в м. Апостолове Дніпропетровської області, безхазяйним. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі виконком не звертався до суду із заявою про визнання спірного будинку з господарськими будівлями і спорудами безхазяйним майном. Також у листі зазначено, що будь-яка інформація та документи щодо здійснення поховання [PERSON], яка користувалася спірним будинком, у міській раді відсутні. З копії рішення № 236 від 31.10.2007 року встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 15.10.2007 року виконком Апостолівської міської ради вирішив надати згоду на запровадження процедури визнання нерухомого майна житлового будинку № 14 по вул. Чкалова в м. Апостолове Дніпропетровської області, безхазяйним. Зі свідоцтва про розірвання шлюбу від 12.10.2016 року встановлено, що 14.02.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, [PERSON] присвоєно прізвище «Антонова». З відповіді Апостолівського РВ ДРАЦС від 07.06.2017 року встановлено, що актовий запис про смерть відносно [PERSON] відсутній. Згідно відповіді Криворізького південного обєднаного управління ПФУ Дніпропетровської області від 21.12.2017 року [PERSON] на обліку у вказаному управлінні не перебуває і не отримує пенсію. Згідно відомостей адресно-довідкового бюро підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 16.01.2018 року [PERSON] зареєстрованою або знятою з реєстрації не значиться. Ст.3 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст.16, 328 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до\~ст.344 ЦК України\~визначається, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном\~протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не зі своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Пункт 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335, 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК можливе за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про це зазначено в ч.1 ст.344 ЦК (особа заволоділа чужим майном). Позов про право власності за давністю володіння не може предявити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає, хто є його власником. Судом встановлено, що право власності на спірний будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами не зареєстровано, тобто спірне нерухоме майно не має власника, користувачем будинку була [PERSON], яка з 2005 року в будинку не проживає, її місце знаходження невідоме, позивач проживає у спірному будинку з 2005 року, відкрито та безперервно володіє ним, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання права власності за позивачем в порядку набувальної давності на житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями, що розташований в м. Апостолове, вулиця Чкалова, будинок № 14, Дніпропетровської області, та складається з наступного: А житловий будинок, загальною площею 59,0 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м, Б сарай, підвал, В вбиральня, Г будівля кухні, №№ 1,2 ворота, паркан, № 3 водопровід, № 4 басейн. Позовні вимоги щодо зобовязання відповідача зареєструвати за позивачем право власності на спірний будинок задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно є підставою для реєстрації права власності, крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач незаконно відмовляє їй у реєстрації права власності на спірне майно.

Outcome: partial