Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29.12.2009 року було засуджено відповідача за ч. 2 ст. 121 КК України, та стягнуто на її користь 15 000,00 грн. моральної шкоди. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2010 року по справі № 2-2729/1-10 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином з відповідача на її користь стягнуто 300 000,00 грн. моральної шкоди. Проте, рішення суду не виконано до цього часу, у зв'язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь за невиконання обов'язку по сплаті 300 000,00 грн. інфляцію в сумі 389 008,99 грн. та 3 % річних в сумі 61 299,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, та просила їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, заперечення (відзив) на позов до суду не подавав, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дана справа зареєстрована в суді 23.10.2017 року. Після перевірки місця реєстрації відповідача в Дніпровському районі м. Києва, ухвалою від 02.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Ухвалою від 31.05.2018 року вимоги в частині інфляції та 3 % річних за невиконання відповідачем зобов'язання в сумі 15 000,00 грн. за заявою позивача залишено без розгляду. По справі призначалося неодноразово призначалися судові засідання, однак відповідач до суду жодного разу не з'явився. В суді встановлено, що 07.12.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено рішення по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 300 000,00 грн. моральної шкоди завданої злочином. 18.02.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2729/1-10. Виконавчий лист № 2-2729/1-10 був пред'явлений [PERSON] до виконавчої служби. Як вбачається з листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, у них на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-2729/1-10 (ВП № 49341801) щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 300 000,00 грн. Однак, кошти боржником не сплачено, борг становить 300 000,00 грн. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено обов'язковість виконання судових рішень, невиконання рішень суду тягне за собою відповідальність, установлену законом. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції та 3 % річних за невиконання рішення суду за період з 18.12.2010 року по 08.10.2017 року - індекс інфляції в розмірі 389 008,99 грн. та 3 % річних в розмірі 61 299,00 грн. Враховуючи вимоги законодавства, надані докази, суд дійшов висновку, що дані вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 450 307,99 грн. Позиція суду узгоджується з позицією Верховного суду України, що викладена в постанові від 30.03.2016 року. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На думку суду вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими. Відповідач до суду не з'явився, та не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов'язань. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід 2 групи, з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 4 503,08 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved