Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить поновити її на посаду секретаря-діловода Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області, виплатити їй середню заробітню плату за час вимушеного прогулу в розмірі 11 200,00 гривень та стягнути моральну шкоду у розмірі 15 000,00 гривень. [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що її було звільнено з посади секретаря-діловода без законних правових підстав, так як вона не порушувала трудовий договір чи правила трудового розпорядку, відсутня будь-яка інформація про систематичне невиконання без поважних причин будь-яких трудових обов'язків, а до її трудових обов'язків не віднесені будь-які дії щодо розміщення документів на веб-сайті. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди просила залишити без розгляду, інші позовні вимог підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідач судове засідання не з'явився, надіславши до суду письмові заперечення, просив справу слухати за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що розпорядженням Калинівської селищної ради Васильківського району київської області «Про проведення перевірки дотримання вимог законодавства про захист персональних даних Калинівської селищної ради» № 36 від 05 серпня 2013 року вирішено провести службову перевірку обставин появи на веб-сайті http://kalinovka.in.ua документів, розпорядником яких є Калинівська селищна рада. Відповідно до висновку роботи комісії Калинівської селищної ради з перевірки обставин появи на веб-сайті http://kalinovka.in.ua документів, розпорядником яких є Калинівська селищна рада, поява документів (заяв) на веб-сайті сталася через неналежне виконання посадових обов'язків [PERSON], а тому комісія рекомендує притягнути до дисциплінарної відповідальності [PERSON], жодних доказів притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача з цього приводу суду не надавались. Відповідно до розпорядження Калинівської селищної ради Васильківського міськрайонного суду Київської області №67-к від 19 серпня 2013 року, секретарю-діловоду [PERSON] винесено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 05 серпня 2013 року протягом трьох годин підряд, без попереднього узгодження відсутності з безпосереднім керівником, та не обґрунтування поважності причин відсутності). Відповідно до розпорядження Калинівської селищної ради Васильківського міськрайонного суду Київської області №72-к від 23 серпня 2013 року, секретарю-діловоду [PERSON] винесено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 22 серпня 2013 року протягом трьох годин підряд, без попереднього узгодження відсутності з безпосереднім керівником, та не обґрунтування поважності причин відсутності). Відповідно до розпорядження Калинівської селищної ради Васильківського міськрайонного суду Київської області №79-к від 05 вересня 2013 року, [PERSON] звільнено з посади секретаря-діловода 06 вересня 2013 року у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї, п. 3 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідальність законові. Пунктом 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення/ Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Статтею 149 КЗпП України визначено порядок застосування дисциплінарних стягнень, а саме: до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лиш е одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Враховуючи, що догани винесені стосовно [PERSON] не відповідають вимогам ст. 149 КЗпП України, зокрема, відповідачем не надано доказів того, що ними було вжити всі заходи для відібрання письмових пояснень від працівника по суті порушення трудової дисципліни та ознайомлення працівника з наказом про оголошення стягнення, суд дійшов висновку, що [PERSON] було звільнено з порушенням норм чинного законодавства, а тому її слід поновити на роботі. Відповідно до п.32 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Як вбачається з довідки наданої суду, середній розмір заробітної плати [PERSON] в серпні-вересні 2013 року ( в останні два місяці роботи) складав 3330,57 гривень. Таким чином, середньомісячна заробітна плата дорівнює 1665,29 гривень: 3330,57/2(робочих місяців) = 1665,29 гривень Загальний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить: 1665,29 х 4 (місяці) = 6661, 14 гривень. Таким чином зазначена сума в розмірі 6661,14 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: partial