Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, площею 3,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пінчуківської селищної ради Васильківського району Київської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті її батька вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини померлого. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вказаної земельної ділянки у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на дане нерухоме майно на ім'я спадкодавця. Представник позивача надав суду заяву у якій підтримав вимоги позову та просив розглядунти спроаву у його відсутності. Відповідач у своїй заяві також просив задовольнити позов та розглянути справу у відсутності свого представника. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року (а.с. 33). З копії матеріалів спадкової справи № 318/2014 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що спадкоємцем померлого є його дочка [PERSON], про що свідчать свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28 січня 1970 року, свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15 листопада 1972 року та свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31 жовтня 1997 року (а.с. 37, 38, 39). Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У встановлений законом строк позивач звернулася до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого батька, що також підтверджується матеріалами спадкової справи до майна померлого. Постановою державного нотаріуса П'ятої київської державної нотаріальної контори Войстрік О.В. від 08.12.2014 року Вих. № 2396/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки, площею 3,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пінчуківської селищної ради Васильківського району Київської області, у звязку з відсутністю правовстановлючого документу на таке майно (а.с. 8). Тобто, у зв'язку із своєю смертю [PERSON] не встиг належним чином у встановлений законом спосіб оформити належне йому право власності на частину вказаної земельної ділянки в порядку спадкування після свого батька. Норма статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця передбачала, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Зокрема, з матеріалів справи та досліджених в судовому засіданні витребуваних судом матеріалів спадкової справи № 318/2014 до майна померлого [INFO] року [PERSON], а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2008 року вбачається, що право власності на частину спірної земельної ділянки належало спадкодавцеві померлого [PERSON] - його матері [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земелю серії [NUMBER], виданого Пінчуківською сільською радою 19.03.2001 року (а.с. 40). Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України, однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому суд враховує, що з наведених вище об'єктивних причин спадкодавець позивача не встиг оформити право власності на частину спадкової земельної ділянки відповідно до вимог законодавства. Проте, суд вважає, що такі обставини не перешкоджають позивачу, як і не перешкоджали її спадкодавцю реалізувати своє право на спадкове майно після померлих родичів. Отже, та обставина, що [PERSON] за життя не встиг переоформити (оформити) державний акт на право власності на землю на своє ім'я та не здійснив реєстрацію свого права власності на дану частину земельної ділянки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на думку суду, не є достатньою підставою для відмови у визнанні за позивачем права власності на частину земельної ділянки, яка залишилась після смерті її батька. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на відповідну частину спадкового майна. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved