Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить надати дозвіл їхній дитині [PERSON] , [INFO] , на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, а саме до Російської Федерації, разом з нею, без згоди та супроводу батька, на строк з липня 2015 року по липень 2016 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 26 вересня 2013 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. На даний час вона бажає організувати для своєї дитини профілактичне лікування за кордоном та надати їй можливість розширити світогляд, підготувати до свідомого життя у суспільстві. Однак, через відсутність будь-яких стосунків з відповідачем, отримати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дочки разом з нею за кордон, вона не має можливості, а тому звертається з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є громадянами України, з 19 березня 2010 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2013 року (а.с. 5). Від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Дитина проживає разом з матір`ю (а.с. 7). Відповідач на даний час призваний по мобілізації та перебуває на військовій службі у військовій частині п/п [NUMBER] (а.с. 24). Мати вбачає необхідність у виїзді разом з дитиною за кордон, зокрема до Російської Федерації. Метою виїзду дитини за кордон є її профілактичне лікування та розширення світогляду. Відповідач відмовляється надавати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дочки за кордон разом з матір`ю. Жодних обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої [PERSON] за межі України для тимчасового перебування в Російській Федерації не встановлено. Відповідно до ст.51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов`язком батьків. У відповідності до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 141 СК України визначена рівність обсягу прав і обов`язків батьків відносно дитини, незалежно від розірвання шлюбу чи проживання їх окремо від дитини. Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Частиною 2 статті 150 СК України\~закріплено обов`язок батьків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене\~ст. 313 ЦК України. Згідно з ч. 3 даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено\~Законом України «Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадяни України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»\~оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Отже за змістом наведених норм, питання про виїзд за кордон дитини, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у разі відсутності згоди одного з батьків, вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, мети виїзду. Як встановлено у судовому засіданні, мати дитини має намір поїхати разом з малолітньою дочкою за кордон на певний строк, з метою профілактичного лікування та розширення світогляду дитини. Проте, батько дитини не надає нотаріальної згоди на виїзд малолітньої дитини за межі України, а отже позивач не має можливості в повному обсязі надати дитині необхідний відпочинок та оздоровлення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки надання [PERSON] дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON] за кордон до Російської Федерації без згоди батька [PERSON] в її супроводі, відповідатиме інтересам дитини та сприятиме зміцненню її здоров`я та розвитку. Такий виїзд дитини носить тимчасовий характер, має на меті відпочинок та оздоровлення, і не пов`язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцію. На підставі викладеного та

Outcome: approved