Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 13.08.2005 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2016 року шлюб розірвано. Дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3 000,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримала обставини викладені в позовній заяві та позовні вимоги, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що дитина хвороблива, і на її утримання необхідно мінімум 3 000,00 грн. Доказів можливості сплачувати відповідачем аліменти в заявленому розмірі вона не має. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, просив врахувати його письмові заперечення. Зазначив, що не заперечує сплачувати аліменти, згоден на 900,00 грн. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 13.08.2005 року. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2016 року за позовом [PERSON] шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає з матір'ю, находиться на її утриманні. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає коштів на утримання сина, суду не надано. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано. Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи матеріали справи та вимоги законодавства, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в примусовому порядку. З приводу розміру аліментів суд дійшов наступного. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. З урахуванням доказів наданих сторонами по справі, суд вважає, що аліменти мають бути стягнуті в розмірі 1 000,00 грн. Сторона відповідача доказів неможливості сплачувати аліменти в вказаному розмірі не надала. Не підлягає задоволенню вимога про стягнення аліментів за минулий період - з вересня 2016 року, оскільки дана вимога не була доведена позивачем. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 640,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial