Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення порядку користування квартирою № 151, будинку № 30 по вул. Героїв Сталінграда в м. Кіровограді наступним чином: виділити в користування їй разом з дочкою [PERSON], кімнату площею 16,2 кв.м. та виділити в користування відповідачу кімнату площею 11,6 кв.м. та кімнату площею 9,8 кв.м., у спільному користуванні залишити приміщення: коридор, площею 10,7 кв.м., кухню, площею 8,0 кв.м., ванну кімнату, площею 2,5 кв.м., вбиральню, площею 0,9 кв.м., комори, площею 0,8 кв.м. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та в обґрунтування зазначили, що спірна квартира є спільною частковою власністю, в якій проживають вона із донькою та відповідач. Їй та її доньці відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.10.2013 року належить по 1/6 частині кожній спірної квартири. Вона з неповнолітньою донькою отримали вказані частки у спадщину після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 24.03.2012 року. Відповідач є матірю померлого. Квартира складається із трьох ізольованих кімнат, вона із донькою мешкає в кімнаті площею 9,8 кв.м., відповідачем штучно створені такі умови, які унеможливлюють їй з донькою користуватися та володіти своїми частками квартири. Площі кімнати в якій вона проживає з донькою недостатньо для належного розвитку та навчання останньої. Вважає, що з урахуванням потреб дитини має бути виділено їй з дитиною кімнату найбільшої площі. В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволені позову, посилаючись на те, що житлова площа спірної квартири згідно даних технічного паспорту складає 37,6 кв.м. Всі інші приміщення квартири є місцями загального користування. Таким чином, у індивідуальному користуванні позивача має бути 1/3 частина житлової площі квартири, а саме: 12,5 кв.м., кімнати такої площі в квартирі не має. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України, у такому випадку мова має йти про матеріальну компенсацію на користь того, чия частка у спільному частковому майні зменшується. Оскільки вимога про передачу у користування більшої кімнати є похідною від права власності, яке і надає право користування, то передача у користування позивачеві кімнати площею 16,5 кв.м., веде до зміни часток у спільному частковому майні. Така зміна можлива за умови сплати відповідної матеріальної компенсації. Оскільки позивачем не внесено відповідної грошової компенсації за збільшення своєї частки у спільному частковому майні, вартість якої навіть не визначалася, позовна вимога про встановлення порядку користування квартирою задоволенню не підлягає. Треті особи в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки суду не повідомили. Судом встановлено наступні факти. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.10.2013 року, [PERSON] має у власності 1/6 частку в квартирі та неповнолітня [PERSON] також 1/6 частку . Відповідачу, [PERSON] належить 2/3 частини квартири № 151, що в будинку 30 по вулиці Героїв Сталінграда в місті Кіровограді. Квартира трьохкімнатна, загальною площею 62,85 кв.м., яка складається з кімнати площею 11,6 кв.м., кімнати площею 9,8 кв.м., кімнати площею 16,2 кв.м., кухні площею 8,0 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., вбиральні площею 0,9 кв.м., коридору площею 10,7 кв.м., комора площею 0,8 кв.м., балкон площею 0,9 кв.м., лоджія площею 1,45 кв.м. Згідно висновку експерта № 55 від 13.06.2014 року за результатами проведення комплексної судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи ринкова вартість квартири № 151, що знаходиться по вулиці Героїв Сталінграда, 30 у місті Кіровограді, станом на момент проведення дослідження, становить 421818,00 грн. Згідно з вимогами до ст.ст.355,356,358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зазначена позиція висловлена і в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Сторони добровільно не дійшли згоди про порядок володіння та користування належним їм на праві спільною часткової власності будинком, проте це не позбавляє позивача права на володіння та користування належною їй часткою. Відступ від частки є незначним, сторони можуть узгодити між собою питання оплати цієї частки розділивши особовий рахунок на окремі, або іншим шляхом, а в разі виникнення спору з цього питання розвязати його в судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково, а саме , встановити порядок користування квартирою № 151 в будинку № 30 по вул. Героїв Сталінграда у м. Кіровограді, виділивши у користування: [PERSON] та [PERSON] у спільне користування житлову кімнату площею 11,6 кв.м. та лоджію 1,44 кв.м., відповідачу [PERSON] кімнати площею 16,2 кв.м. , 9,8кв.м. та балкон площею 0,94кв.м., що є найближчим до ідеальних часток кожного із співвласників. Та залишити у спільному користуванні співвласників : коридор 10,7 кв.м., кухню 8,0 кв.м., ванну кімнату 2,6 кв.м., вбиральню 1.0 кв.м., комору 0,7 кв.м. В частині виділення позивачу кімнати площею 16,2 кв. м., суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову , оскільки в цій частині позов є необґрунтованим та безпідставним. Зазначена позиція висловлена в Ухвалі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ іфд 13.11.14 року ( а.с. 240-241 т.1). В частині стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в сумі 229, 60 грн., суд дійшов висновку, щодо відмови, оскільки в матеріалах цивільної справи (т. 2 а.с.29-31), міститься постанови про закінчення виконавчого провадження в цій частині , про фактичне повне виконання рішення про стягнення даних коштів на підставі раніше прийнятого рішення у справі. Що стосується витрат за проведення судової оціночно- будівельної та будівельно - технічної експертизи, за яку позивачем сплачено 2706 грн. дані судові витрати не підлягають стягненню з відповідача , оскільки зазначена експертиза проводилась з метою визначення можливості встановлення порядку користування згідно позову позивача з виділення їй з дитиною кімнати 16,2 кв.м. в чому судом відмовлено. При винесенні судом рішення , суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду справ в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed