Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначив, що 09 січня 1998 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок № 26 по вул. Рад с. Міньківці Андрушівського району Житомирської області та земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва і обслуговуванню жилого будинку,господарських будівель і споруд розташовану за вказаною адресою та земельну ділянку площею 0,40 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Рад с. Міньківці. При замірах земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства виявилось, що фактична її площа становить 0,39 га. Вона є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину,оскільки вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном. Але вона не може оформити спадкові права, оскільки на вищезазначений будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. В судове засідання позивач не зявилась, направила на адресу суду заяву, з проханням розглядати справу в її відсутність, вказувала, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву, з проханням розглядати справу в його відсутність, вказував, що позов визнає, проти задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: 09 січня 1998 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок № 26 по вул. Рад с. Міньківці Андрушівського району Житомирської області та земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва і обслуговуванню жилого будинку,господарських будівель і споруд розташовану за вказаною адресою та земельну ділянку площею 0,40 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Рад с. Міньківці. При замірах земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства виявилось, що фактична її площа становить 0,39 га. Позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину,оскільки вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном. Але вона не може оформити спадкові права, оскільки на вищезазначений будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.549 ч.1 ЦК України (в ред.1963 року),ст.ст.328,380, 1269 ЦК України ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.549 ч.1 ЦК України (в ред.1963 року),згідно якої вважається,що спадкоємець,який вступив у фактичне володіння спадковим майно, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину.Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, відсутність державної реєстрації, в даному випадку правового значення не має. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та у відповідності з нормами ЦК України 1963 року. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на будинок № 26 по вул. Рад с. Міньківці Андрушівського району Житомирської області, земельну ділянку площею 0,25 га. для будівництва і обслуговуванню жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за вказаною адресою та земельну ділянку площею 0,39 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Рад с. Міньківці Андрушівського району Житомирської області, оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. Відповідно до клопотання позивача понесені нею судові витрати при подачі позову суд на її користь з відповідача не стягує.

Outcome: approved