Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 15 червня 2007 року. Від шлюбу у них народилися донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність порозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Додатково зазначила, що, відповідач влаштовує постійні скандали, ображає позивача та принижує, при сторонніх людях підняв на позивача руку. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їхнім інтересам. Спору, стосовно місця проживання дітей та розподілу спільного майна між ними немає. А тому просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. У судове засідання позивач не з'явилася, однак надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 15 червня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 494 (а.с.8). Від цього шлюбу подружжя має спільних дітей: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, наміру зберегти сім'ю не мають. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких обставин, суд знаходить, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, при таких обставинах, шлюб сторін доцільно розірвати. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., за клопотанням позивача слід покласти на відповідача.

Outcome: approved