Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно - гараж. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 01.07.2016 нею було придбано у [PERSON] нерухоме майно - гараж, розміром 27,8 м. кв., зроблений з цегли, критий шифером, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Гаражне приміщення придбано у відповідача за розпискою, в якій було узгоджено всі істотні умови договору, розрахунку та передачі майна. Однак при покупці вказаного гаража у відповідача були відсутні правовстановлюючі документи, тому позивач змушена звертатися з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 16.11.2021 дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (без виклику) за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, натомість надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (без виклику), відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Зачепилівської селищної ради Харківської області № 337 від 04.12.1997 відповідачу [PERSON] надано земельну ділянку для будівництва гаражу за адресою: [ADDRESS] , поблизу багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Згідно розписки від 01.07.2016 відповідач отримав від [PERSON] грошові кошти за гараж, що знаходиться поблизу багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] та передав його у її фактичне користування. При цьому в даній розписці вказано, що за своєю суттю розписка являється договором купівлі - продажу гаража, та тягне за собою такі юридичні наслідки як оформлення за покупцем [PERSON] права власності на гараж в передбаченому законом порядку. Придбавши гараж позивач почала відкрито ним користуватися за призначенням, в підтвердження чого надано копію акта депутата Зачепилівської селищної ради Харківської області від 06.12.2018. Рішенням сесії Зачепилівської селищної ради Харківської області гаражу присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] . 03.06.2019 позивачем було виготовлено технічний паспорт на гараж у КП «Зачепилівське БТІ» за р.№ 1-40. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ст. 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також передбачено, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 328,334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. У зв`язку з вищевикладеним та беручи до уваги, що відповідач цілком визнав позовні вимоги позивача та не заперечував проти їх задоволення, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved