Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким: - визнати факт проживання однією сім`єю позивача, [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] ; - визнати за позивачем, [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 1.19 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області, яке належало [PERSON] , померлій [INFO] , на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД № 0300802, реєстраційний номер 2129, як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке було видане Відділом запису актів цивільного стану Чадир-Лунги Республіки Молдова 16 квітня 2010 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне її майно, зокрема, на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0300802, розміром 1.19 умовних кадастрових гектарів, реєстраційний номер 2129 на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області. [PERSON] була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] по день смерті, про що свідчить довідка Городненської сільської ради № 302 від 02.08.2021 року. В 2008 році, спадкодавець [PERSON] почала недобре себе почувати в зв`язку з чим її донька [PERSON] , яка на той час мешкала в Чадир-Лунзі перевезла її до себе, про що свідчить довідка Муніципалітету Чадир-Лунги № 300 від 24.08.2021 року. Вона, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлої, яка прийняла спадщину фактом проживання з померлою на день її смерті. Родинні відносини спадкодавця та спадкоємця підтверджуються свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Дмитрівською сільською радою Болградського району Одеської області 30.06.1969 року. [PERSON] мешкала з матерію станом на день її смерті. Для позивачки було очевидним, що вона спадкоємець та при зверненні в 2021 році до нотаріальної контори з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину її стало відомо, що вона не може завести спадкову справу, тому що пропустила строк, який відведено для прийняття спадщини. В зв`язку з вищевикладеним позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою від 14.09.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 07.10.2021 року о 13:00 годині. В підготовче засідання призначене на 07.10.2021 року: -позивач в підготовче засідання не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлена відповідно до вимог чинного законодавства, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі та про задоволення його позовних вимог (а.с.31). -представник відповідача Городненської сільської ради Болградського району Одеської області в судове засідання не прибув, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі (а.с.24). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.06.1969 року виданим Дмитрівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №43 (а.с.9), позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , яке було видане Відділом запису актів цивільного стану Чадир-Лунги Республіки Молдова 16 квітня 2010 року (а.с.10-11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої окрім іншого майна входить також на сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0300802, розміром 1.19 умовних кадастрових гектарів, реєстраційний номер 2129 на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області, що підтверджується листом Відділу у Болградському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (а.с.16). [PERSON] , [INFO] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області № 302 від 02.08.2021 року (а.с.12). Відповідно до довідки Примерії мун. Чадир-Лунга, АТО Гагаузія, Республіка Молдова № 300 від 24.08.2021 року [PERSON] , [INFO] дійсно проживала з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 10.03.2008 року по 16.04.2010 року (а.с.14). Враховуючи викладене та виходячи з положень Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах 1995 року, суд вважає за необхідне визнати вищевказану довідку Примерії мун. Чадир-Лунга, АТО Гагаузія, Республіка Молдова № 300 від 24.08.2021 року належним доказом. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовляє особі в оформленні спадщини, а спадкоємець має право звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. На підставі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази, на які посилається заявник, є достатніми для встановлення факту того, що [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини. Щодо визнання права власності в порядку спадкування. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно положень ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Приписами ст. 1225 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Таким чином, позивачка, як спадкоємець за законом, вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , оскільки протягом останніх декілька років до дня смерті спадкодавця спільно проживала з нею в своєму домоволодінні в Республіці Молдова, що було встановлено судом та зазначено вище. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивачка набула право на земельну частку (пай) розміром 1.19 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved