Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 24 вересня 1994 року, який зареєстрували у виконкомі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис № 40. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час досяг повноліття. З квітня 2017 року вони припинили шлюбні відносини, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призводило до сварок та конфліктів. Розірвати шлюб через органи РАЦС не представляється можливим, оскільки відповідач цього не бажає. Враховуючи те, що примирення між ними неможливе, [PERSON] просила суд розірвати шлюб, після чого змінити їй прізвище на дошлюбне «Торжаш» та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.14). Відповідач [PERSON] з позовом ознайомлений, в судове засідання не зявився, від його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій зазначив, що проти задоволення позову відповідач не заперечує. Також при вирішенні питання про розподіл судових витрат просив врахувати положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України (а.с.15). Оскільки відповідач в повному обсязі визнав позов [PERSON] суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч.\~3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 вересня 1994 року у виконкомі Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 40 (а.с.4). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З квітня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини, сімейні стосунки не підтримують та спільного господарства не ведуть, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Враховуючи те, що сторони не виявили бажання примиритися, а розірвати шлюб через органи РАЦС не представляється можливим, суд приходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Майнового спору на день розгляду справи між сторонами немає. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінити прізвище на дошлюбне «Торжаш», [PERSON] залишити прізвище «Кандиба». Крім того, враховуючи те, що відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає доцільним повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що в даному випадку становить 320,00 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] в сумі 320,00 грн. (триста двадцять грн. 00 коп.). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved