Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів, стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що у жовтні 2014 року вона звернулась до майстерні ФОП [PERSON], за адресою: [ADDRESS], з метою замовлення вхідних металевих дверей до будинку свого батька. Цього ж дня вони уклали усний договір щодо ціни виготовлення, доставлення та установки вхідних металевих дверей, загальною вартістю 2700 грн., та нею був сплачений задаток в сумі 1400 грн. Двері були виготовлені і доставлені вчасно, але характеристика дверей була не такою, яку вона замовляла, однак на невідповідність товару вона жодних пояснень від відповідача не отримала. Але вирішивши піти на зустріч іншій стороні договору, запропонувала на різницю в грошах зробити кришку на погріб, розміром 710 мм на 810 мм, на що [PERSON] погодився. Після встановлення дверей вона передала решту суми за товар 1300 грн. Наступного дня, після встановлення дверей, стали помітними технічні недоліки товару, що не були видимі одразу, а саме: проникнення холодного повітря по периметру, через що обшивка з середини надувалась, як подушка; по периметру контуру зявився конденсат, а згодом від натягнення і лопнула обшивка, а коли настали морози, конденсат перетворився на засніжене обмерзання, від якого, при відкриванні дверей, порвалася гумова ізоляційна прокладка; з замків текла вода, а в мороз ця вода замерзала; внизу дверей майже одразу відпали заклепки дверей. Позивач неодноразово телефонувала відповідачу, щоб вирішити проблеми з істотними недоліками дверей, але останній не реагував. Лише у вересні 2015 року працівники відповідача здійснили заміну ізоляційної прокладки дверей, але решту недоліків не усунили, не компенсували грошову невідповідність товару, не виготовили і не передали, обумовлену при встановлені дверей, кришку на погріб, мотивуючи тим, що у них дуже багато замовлень, тому усувати інші недоліки дверей та робити кришку на погріб вони не будуть. На підставі викладеного, позивач прохає розірвати договір купівлі продажу вхідних металевих дверей, вартістю 2700 грн., укладений у жовтні 2014 року між нею та ФОП [PERSON]; стягнути з [PERSON] на її користь 2700 грн. сплаченої за товар суми та 5000 грн. в рахунок погашення завданої моральної шкоди, яку позивач оцінила виходячи з завданих їй неправомірними діями ФОП [PERSON] душевних страждань. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, оскільки через недоліки на вхідних дверях, вони погано відчиняються та зачиняються, в звязку з чим вона позбавлена можливості за першої необхідності виходити з дому у лікарню та в магазин. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог позивача наполягала в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства, підтвердив факт укладання договору з [PERSON] про купівлю-продаж вхідних металевих дверей, відзив на позов не надав. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В жовтні 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений усний договір на купівлю вхідних металевих дверей, вартістю 2700 грн. за які позивачем був сплачений задаток в сумі 1400 грн. Не погоджуючись з характеристиками замовлених дверей, сторони домовилися, що на різницю в грошах відповідач зробить позивачу кришку на погріб, розміром 710 мм на 810 мм та після встановлення даних дверей вона передала решту суми за товар в розмірі 1300 грн., що не заперечується сторонами по справі. Не погоджуючись з якістю вищевказаний дверей, [PERSON] звернулася до ФОП [PERSON] з письмовою заявою про усунення недоліків вищевказаних вхідних дверей та виготовлення кришки на погріб, на що останній не відреагував та недоліки викладені в заяві не виправив (а.с.11). Згідно акту про виявлені недоліки товару від 13.09.2017 року, складеного [PERSON], в присутності депутата Краснопавлівської селищної ради [PERSON], пенсіонерів [PERSON], [PERSON], вищевказані металеві двері не забезпечують функцію теплозбереження від чого виникають протяги і в результаті обшивка з середини надувалась, як подушка; по периметру контуру зявився конденсат, а згодом від натягнення і лопнула обшивка, а коли настали морози, конденсат перетворився на засніжене обмерзання, від якого, при відкриванні дверей, порвалася гумова ізоляційна прокладка; з замків текла вода, а в мороз ця вода замерзала; внизу дверей майже одразу відпали заклепки дверей, поріг коробки-лутки поржавів та від постійної сирості почорніли стіни (а.с.17). Згідно повідомлення Лозівської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок) (а.с.12,15,16). Відповідно до ст.42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Судом, враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до п.4 ч.1 ст.708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обовязковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Пунктом 9 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» передбачено, що вирішуючи справи про захист прав споживачів у звязку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12,14 Закону: товаром неналежної якості слід вважати такий, що не відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору або вимогам, які до нього предявляються, наданій щодо нього виготівником чи продавцем інформації, а також проданий після закінчення строку його придатності чи фальсифікований. При поверненні речі неналежної якості її амортизація в період гарантійного строку до уваги не береться. З огляду на вищевикладене суд вважає, що матеріалами справи доведено та в судовому засіданні підтверджено факт того, що права [PERSON], як споживача були порушені. Крім цього відповідачем не заперечувався факт укладання вищевказаного договору про продаж вхідних металевих дверей позивачу, останній намагався врегулювати спір мирним шляхом, тому позовні вимоги в частині розірвання договору та повернення коштів за придбаний товар підлягають задоволенню. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Статтею 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн., то судом не встановлені підстави її стягнення, оскільки доказів на її спричинення позивачем до суду не надано та матеріали справи не містять. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому судом, під час розгляду справи були створені всі необхідні умови для забезпечення здійснення позивачем та відповідачем наданих законом прав для всебічного та повного дослідження обставин справи, у порядку ч.3 ст.12 ЦПК України було розяснено права та обовязки, положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, позивач та відповідач попереджалися про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і відповідне право на забезпечення доказів. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Відповідно до ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір та покладається на сторони. У звязку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача.

Outcome: partial