Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради про позбавлення батьківських прав. Просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02.06.2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] року. Після народження сина стосунки з відповідачем значно погіршилися. Він відмовляється доглядати та допомагати синові. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.10.2013 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13.09.2013 року і по [INFO] року, тобто до повноліття сина [PERSON]. 22.08.2014 року заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області шлюб розірвано. Всі питання щодо виховання сина [PERSON] вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку рідного батька. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Відповідач проживає окремо та жодного з покладених на нього обов»язків не виконує. Не бере участі у вихованні та навчанні сина, морально не підтримує, не цікавиться його життям та здоров»ям. Фактично ще до моменту розірвання шлюбу жодного разу не бачив дитину. Незважаючи на рішення суду та виконавче провадження по стягненню з нього аліментів, будь-яких намірів, спрямованих на його виконання він не виявляє. Станом на 01.02.2017 р. за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів, яка складає 33 736,08 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлялася судом за місцем його реєстрації, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що позивач не заперечила. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] та підтримує наданий службою висновок від 02.03.2017 р. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», які мають для суду характер правового звичаю і підлягають застосуванню через статтю 7 ЦК України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.16 зазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею № 11 цього ж Закону вказано, що «Сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». Згідно статті № 12 цього ж Закону вказано, що «Виховання в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті № 15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2014 року розірвано. Згідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого Веселівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], якою після укладення шлюбу було взято прізвище [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON], [INFO], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського районного управління юстиції у Кіровоградській області 31 серпня 2012 року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до характеристики, наданої дошкільним підрозділом Веселівського НВК вихованням [PERSON] займається мама, [PERSON]. Завжди відвідує батьківські збори, приділяє значну увагу щодо отримання дитиною дошкільної освіти. Батько з сім»єю не проживає, вихованням сина не займається, жодного разу не відвідував дитячий садок. Відповідно до розрахунку, наданого Фортечним відділом державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, заборгованість [PERSON] по аліментам згідно виконавчого листа № 390/2189/13-ц від 20.11.2013 року станом на 01.02.2017 року складає 33 736,08 грн. Згідно висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 1316/49-05-24 від 18.05.2015 року, Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 22.02.2017 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Вихованням сина займається мати, яка відвідує батьківські збори, приділяє значу увагу вихованню та розвитку дитини. Батько з сім»єю не проживає, вихованням сина не займається, жодного разу не відвідав дитячий заклад. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов»язків підтверджено в судовому засіданні показами свідків [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням свого малолітнього сина, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи. Все вищевикладене, є нічим іншим, як свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме [PERSON], [INFO], необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved