Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 23 січня 1999 року. 15 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. 02 вересня 2010 року вона зареєструвала відповідача у своїй квартирі. 16 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. В зв*язку з тим, що відповідач з листопада 2014 року не проживає в спірній квартирі позивач просила суд визнати його таким що втратив право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку. Позивач в судове засіданні не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача надав суду заяву про слухання справи за їх відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі . Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником кв. 48 яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги буд. 72, що підтверджується договором купівлі продажу від 23 січня 1999 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу зареєстрованого в реєстрі за № 255 /а.с.11/. 15 листопада 2010 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-КИ № 182377 /а.с. 16/, який 16 червня 2015 року було розірвано /а.с. 17/. Згідно довідки № 23778 від 18 червня 2015 року в кв. 48, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги буд. 72 прописані [PERSON] [PERSON] з 02 вересня 2010 року, [PERSON] та [PERSON] /а.с. 15/. Відповідач з вересня 2014 року в спірній квартирі не проживає, що підтверджується актом про не проживання /а.с. 39/. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином відповідач без поважних причин не проживає в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], де право власності належить позивачу, позивач вимушена нести додаткові витрати на утримання квартири, сплачуючи комунальні платежі за відповідача, таким чином, відповідач порушує права позивача. Відповідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved