Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 16.05.2017 р. була звільнена з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідач починаючи з моменту звільнення та по даний час відповідних розрахунків, які необхідно провести с працівником при звільненні не провів, у звязку з чим вона фактично залишилися без засобів для існування. Порушення її законних прав на отримання зарплати призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Просить суд: стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 13367 грн. 78 коп.; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості у сумі 13876 грн. 68 коп.; стягнути з відповідача на її користь вихідну допомогу у сумі 10407 грн. 51 коп.; стягнути з відповідача на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача ПАТ «СНВО» у судове засідання не зявився, надав письмові пояснення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем ПАТ «Сумське науково-виробниче обєднання» у трудових відносинах /а.с.6-7/. 16.05.2017 р. позивача [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Згідно довідки ПАТ «Сумське науково-виробниче обєднання» від 23.10.2017 р. № 16-07/1286 на день звільнення працівника [PERSON] сума заборгованості належної до виплати становить 19055 грн. 40 коп. Отже заборгованість у сумі 19055 грн. 40 коп. підлягає стягненню. За змістом статей 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що в день звільнення позивача відповідачем не було здійснено позивачу виплати всіх сум, що належать їй від підприємства в день її звільнення, а також позивачу не виплачено її середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки ПАТ «Сумське науково-виробниче обєднання» від 23.10.2017 р. № 16-07/1286 на день звільнення працівника [PERSON] середньоденна заробітна плата позивача становить 157 грн. 68 коп. Відповідно до Наказу від 21.03.2014 р. № 75 ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на підприємстві встановлений неповний робочий тиждень. Отже за період з 16.05.2017 р. по 24.10.2017 р. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 10879 грн. 92 коп. (69 робочих днів х 157,68 грн. = 10879,92). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.05.2017 р. по 24.10.2017 р. у сумі 10879 грн. 92 коп. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 6 постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Згідно положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 500 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial