Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 27.03.2004 року, який за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2010 року розірвано. Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 10.06.2004 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина, [PERSON], у розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не приймає участь у вихованні дитини та не сплачує аліменти, у звязку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків відносно дитини, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню неповнолітнього сина [PERSON]. Також, позивач зазначає, що відповідач інших дітей, або непрацездатних членів родини, які знаходяться на його утриманні не має, а також прожитковий мінімум для дитини значно збільшено в порівняння з періодом, коли ухвалювалось рішення про стягнення аліментів, тому просить суд збільшити розмір аліментів до 800,00 грн. щомісяця, з моменту подання позову. В судове засідання позивач не зявилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позову наполягає. Проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав, тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, у звязку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, 1-ЖС №153042, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2011 року по справі №2-954/2011 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з 24.11.2010 року і до повноліття дитини. Згідно довідки Влзнесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №514/10 від 15.12.2016 року, [PERSON] не отримувала аліментів з [PERSON] у період часу з 28.03.2011 року по 09.12.2016 року згідно з виконавчим листом №2-954/11, який видано 28.03.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів у розмірі 500,00 грн. щомісячно до повноліття дитини [PERSON], [INFO]. 24.01.2017 року Відділом по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснено обстеження умов проживання за адресою: [INFO], де проживає [PERSON] разом з сином, [PERSON], [INFO]. Згідно акта обстеження вказаного приміщення, воно є чистим, охайним, в кімнатах зроблений сучасний ремонт. 20.12.2016 року Запорізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №94 Запорізької міської ради надано характеристику [PERSON], відповідно до якої, він є учнем вказаного учбового закладу з першого класу, має здібності до навчання, навчальні досягнення на середньому та достатньому рівні. Вихованням сина займається мати та вітчим, про якого дитини відгукується позитивно, про батька ж відмовляється говорити. У відповідності до ч.4 ст.19 СК України при розгляді спорів судом про позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч.5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 24.10.2017 року №01-10/2533, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Крім того, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, сплати аліментів по відношенню неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], не здійснює матеріального утримання дитини, дитина проживає з позивачем, що підтверджено матеріалами справи. При винесенні рішення суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є з одного боку - захистом прав дитини, а з другого - крайнім заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Судом було встановлено факт неналежного виконання батьківських обовязків [PERSON] по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON], крім того, орган опіки та піклування дійшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача є доцільним. Згідно ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини, а тому, приходить висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню неповнолітнього сина [PERSON] Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Щодо вимог про зміну розміру аліментів, то суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно п. 23 до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів при зміні судом розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан кожного із сторін, потреби неповнолітньої дитини, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу дитині. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання дітьми сторін коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мали б тоді, коли б утримувалися обома батьками. Враховуючи вищенаведені норми діючого законодавства та те, що дитина перебуває на утриманні матері, матеріальний стан платника і одержувача аліментів, суд приходить до висновку про необхідність зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання дитини, з 500,00 грн. щомісячно на 800,00 грн. щомісячно. Разом з тим, враховуючи п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, то збільшений розмір аліментів слід стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача, підлягає стягненню судовий збір в дохід держави, у розмірі 640,00 грн. та на користь позивача у розмірі 640,00 грн. На підставі ст. 141, 155, 164, 165, 182,183,184, 192, СК України,

Outcome: partial