Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, вимоги якому після зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 15.03.2014р. нею було знайдено в під'їзді «Предупреждение № 2070 ССЖКУ от 11.03.2014», в якому їй повідомлялося, що квартира підлягає обмеженню водопостачання у разі несплати боргу за житлово-комунальні послуги. 26.03.2014р. вона з'ясувала, що в неї дома була відключена каналізація. Підставою для таких дій стала наявність заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. 18.03.2014р. та 30.03.2014р. позивачка звернулась зі скаргами до КП «ПКВ» ЕМР та до міського голови м. Енергодар, але 30.04.2014р. отримала відповідь, якою міський голова підтвердив факт відключення, вважаючи його правомірним з посиланням на рішення виконавчого комітету ЕМР № 148 від 20.05.2010р., КП «ПКВ» . В зв'язку з добровільним поновленням відповідачем надання позивачці послуг з водовідведення з 25.04.2014р., в судовому засіданні 25.05.2015р. представником [PERSON] відповідно було зменшено розмір позовних вимог. Завдану моральну шкоду обґрунтовує тим, що тривала перерва у наданні вказаних послуг зробила неможливим проживання позивачки у належній їй квартирі, що є порушенням одного з основоположних конституційних прав - права власності, та позбавило її нормального існування, яке при існуючому рівні розвитку цивілізації неможливе без користування водою та каналізацією. Позивачка змушена була протягом місяця щоденно витрачати додаткові зусилля для організації нормального життя, постійно потерпаючи від незручностей та неможливості зробити елементарні побутові дії (помитися, помити посуд, зробити прибирання, приготувати їжу, сходити в туалет та ін.). Перерва у наданні послуг з водовідведення у житловому будинку, обладнаному централізованою системою водовідведення, спричинила затоплення квартири каналізаційними стоками, створила нестерпні умови проживання, які не відповідають вимогам санітарних норм та правил та загрожували здоров'ю позивачки та здоров'ю оточуючих мешканців. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та пояснили, що 26.03.2014 року у квартирі позивачки працівниками КП «ПКВ» ЕМР було відключено каналізацію, що після безрезультатних спроб позасудового врегулювання змусило позивачку звернутися до суду із вказаним позовом. Факт відключення підтверджено листами самого відповідача та третьої особи. Оскільки 25.04.2014 р. надання послуг з водовідведення було добровільно поновлено відповідачем, розгляду у судовому засіданні підлягають вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, спричиненої їй неправомірними діями позивача. Відсутність послуг з водовідведення у належній позивачці квартирі спричинила їй значні моральні страждання, оскільки фактично позбавило її можливості вести нормальний образ життя та змусило щоденно, протягом місяця, витрачати значні зусилля на подолання наслідків незаконних дій відповідача, що в її віці (77 років) особливо важко, оскільки в неї слабкий стан здоров'я, позивачка є людиною похилого віку, пенсіонером, має важке захворювання суглобів, в зв'язку з чим майже не виходить із квартири, є дитиною війни та ветераном праці. За відсутності каналізації вона не могла нормально помитися, приготувати їжу, зробити прибирання. Їй постійно доводилось звертатися до своїх рідних та близьких за допомогою. Додаткові моральні страждання спричиняли відмови відповідача та третьої особи вжити заходів щодо поновлення її прав, незважаючи на звернення до них та надання позивачкою нормативного обґрунтування своїх вимог та роз'яснення Міністерства житлово-комунального господарства, яке підтверджувало правомірність її вимог. Все це викликало у позивачки почуття розпачу, зневіри та безпорадності. Представники позивачки вважають, що заявлена нею сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. не є достатнім розміром відшкодування, але є мінімально необхідною для поновлення її прав. Відповідач у судовому засіданні та у наданих запереченнях на позовну заяву проти задоволення позову заперечував та зазначив, що водовідведення у квартирі відповідачки не обмежувалось та не припинялось. Листи відповідача, в яких зазначалось про припинення послуг з водовідведення, не є підтвердженням такого припинення, а є лише способом впливу на боржників. Крім того, вважає, що позивачкою не надано доказів спричинення їй моральної шкоди. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В судове засідання представник третьої особи повторно не з'явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалась позивачка як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. З 26.03.2014 року по 25.04.2014 року квартира позивачки відповідачем була відключена від водовідведення, що підтверджується показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні підтвердила факт відключення квартири позивача від водовідведення протягом зазначеного періоду, а також матеріалами справи. Так, відповідно до матеріалів справи, відповідач, а також виконавчий комітет Енергодарської міської ради неодноразово підтверджували факт відключення каналізації у квартирі позивачки, зокрема, у листах № 175 від 03.04.2014 (а.с. 13), № 10-08-ш/0352 від 15.04.2014 (а.с 60), № 10-08-ш/0354 від 17.04.2014 (а.с 61). Також зазначена обставина підтверджується висновком Енергодарського МВ ГУМВС від 29.04.2014р. за результатами розгляду звернення [PERSON] від 31.03.2014 року. Суд не бере до уваги надану відповідачем «Карточку абонента за період з січня 2014 г. по грудень 2014 г., лицевий рахунок [NUMBER]», оскільки вона містить у собі інформацію виключно про надання послуг з водопостачання, а не водовідведення, складена та підписана відповідачем в односторонньому порядку, без посилання на джерело викладеної в ній інформації та без надання документального підтвердження, в зв'язку з чим не є належним доказом надання позивачці послуг з водовідведення належної якості в період з 26.03.2014р. по 25.04.2014р. Крім того, з огляду на похилий вік позивача суд не бере до уваги посилання представника відповідача на відсутність фіксації факту відключення від водовідведення саме актом складеним відповідно до норм діючого законодавства. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.07.2014р. в адміністративній справі № 316/281/14-а за позовом [PERSON] були визнані протиправними та скасовані рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 148 від 20.05.2010 року «Про вжиття заходів комунальним підприємством «Виробничий комбінат «Тепло-водоканал» по захисту цивільних прав у разі несплати населенням за комунальні послуги» та п.3 рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 167 від 29.05.2013 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг» в частині надання комунальному підприємству «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради дозволу використовувати та застосовувати у роботі рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 148 від 20.05.2010 року «Про вжиття заходів комунальним підприємством «Виробничий комбінат «Тепло-водоканал» по захисту цивільних прав у разі несплати населенням за комунальні послуги», на які посилалися відповідач. Зазначена постанова суду ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014р. залишена без змін та набрала законної сили. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 03.09.2014р. зазначив, що «…діючим законодавством передбачена безперебійність надання комунальних послуг та не передбачена можливість відключення споживача від централізованого постачання холодної та гарячої води та водовідведення у разі несвоєчасного внесення ним платежів за надані послуги.», «…колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржені рішення прийняті відповідачем з перевищенням наданих йому повноважень, що є підставою для їх скасування.». Таким чином, неправомірність дій відповідача з відключення водовідведення на підставі вищезазначених рішень Виконавчого комітету ЕМР була встановлена судовим рішенням у іншій справі та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Стаття 16 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту цивільних прав та інтересів, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування завданої фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Факт спричинення позивачці моральної шкоди незаконними діями відповідача щодо відключення від водовідведення у належній їй квартирі підтверджений матеріалами справи, а також поясненнями [PERSON], допитаної в судовому засіданні у якості свідка, яка пояснила, що неодноразово протягом квітня місяця 2014 року, коли у позивачки було відключено каналізацію, відвідувала її та допомагала їй в організації нормального життя, оскільки позивачці доводилося набирати воду для миття у ємкості, а після використання виливати її з балкону (позивачка мешкає на першому поверсі), а також прибирати під балконом. Також пояснила, що відповідачем в підвалі для відключення водовідведення в квартирі позивачки було не просто встановлено заглушку, а вирізано кусок труби, яка приєднувала квартиру до системи каналізації, про що вона дізналася, коли позивачка, намагаючись відновити водопостачання в квартирі знайшла сантехніка, який би зміг демонтувати заглушку, але коли той спустився в підвал та подивився на систему каналізації, то повідомив, що зробити нічого не зможе. Свідок також підтвердила факт спричинення позивачці моральних страждань та викликаного цим погіршення стану її здоров'я. Також, факт поганого стану здоров'я позивачки, підтверджується наданими представниками позивачки документами - аркушами медичної картки (а.с 64-66). Під час визначення розміру моральної шкоди суд враховує, що квартира [ADDRESS], в якій було відключено каналізацію, є приватною власністю позивачки, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 09.03.2005р., в зв'язку з чим відключення каналізації у вказаній квартирі обмежило позивачку можливості в повній мірі користуватися за призначенням належною їй власністю. Суд погоджується з доводами позивачки, що внаслідок неналежної якості послуг з водовідведення їй була завдана моральна шкода. З урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивачка, їх тривалості, змушених змінах у її життєвих стосунках, з урахуванням принципів справедливості, розумності та добросовісності, суд приходить до висновку, що відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 1200 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: partial