Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що у 1973 році їй як члену колгоспу ім. Леніна було виділено житловий будинок розташований по [ADDRESS], з подальшою реєстрацією на неї права власності. Позивач зазначила, що вона неодноразово зверталася до Князегригорівської сільської ради з заявою про видачу свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок, але кожного разу отримувала відмову на тій підставі, що колгосп ім. Леніна не передав їй відповідні правовстановлюючі документи на будинок. На даний час їй вдалося виготовити технічний паспорт на вказаний житловий будинок, але внаслідок змін у законодавстві, які відбулися у 2012 році, КП «Каховське БТІ» з 01 січня 2013 року було позбавлено права видавати та реєструвати права на нерухомість. А на сьогоднішній день реєстраційна служба Великолепетиського районного управління юстиції може видати свідоцтво про право власності тільки на об'єкти, стосовно яких рішення прийняті органами місцевого самоврядування до 1992 року. Отже, на сьогоднішній день вона не має іншого способу окрім судового для визнання за нею права власності. Згідно запису в земельнокадастровій книзі Князегригорівської сільської ради за нею закріплена земельна ділянка загальною площею 0,15 га, яка знаходиться по [ADDRESS]. Позивач просить суд визнати за нею право приватної власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який складається: літ. «А» житловий будинок загальною площею 57,8 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м; літ. «а» веранда загальною площею забудови 10,7 кв.м.; літ. «Б» літня кухня загальною площею забудови 33,2 кв.м.; під літ. «Б» погріб загальною площею забудови 23,6 кв.м.; літ. «б» прибудова загальною площею забудови 8,1 кв.м.; літ. «В» сарай загальною площею забудови 18,2 кв.м.; літ. «Д» сарай загальною площею забудови 26,2 кв.м.; літ. «Ж» сарай загальною площею забудови 15,9 кв.м.; літ. «Г», «Є», «З» навіси; №1-4 огорожі; №5,6,І споруди, що розташований по [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просить суд його задовольнити. Представник відповідача Князегригорівської сільської ради у судове засідання не з»явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просить суд розглянути справу у її відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України кожен громадянин має право набути право власності на нерухоме майно, одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. У 1973 році [PERSON] як члену колгоспу ім. Леніна було виділено житловий будинок розташований по [ADDRESS], з подальшою реєстрацією на неї права власності, що визнано представником відповідача згідно поданої заяви №392 від 16.12.2014 року, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Так, довідкою № 370 від 07.11.2014 року підтверджується, що за [PERSON] по [ADDRESS] закріплена (згідно земельнокадастрової книги) земельна ділянка загальною площею 0,15 га. Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Тобто у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок виготовленим 23.10.2014 року Каховським бюро технічної інвентаризації підтверджується, що за адресою [ADDRESS], розташовано садибний (індивідуальний) житловий будинок, який складається з: літ. «А» житловий будинок загальною площею 57,8 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м; літ. «а» веранда загальною площею забудови 10,7 кв.м.; літ. «Б» літня кухня загальною площею забудови 33,2 кв.м.; під літ. «Б» погріб загальною площею забудови 23,6 кв.м.; літ. «б» прибудова загальною площею забудови 8,1 кв.м.; літ. «В» сарай загальною площею забудови 18,2 кв.м.; літ. «Д» сарай загальною площею забудови 26,2 кв.м.; літ. «Ж» сарай загальною площею забудови 15,9 кв.м.; літ. «Г», «Є», «З» навіси; №1-4 огорожі; №5,6, І споруди. Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319, 328 ЦК України вважає можливим визнати за [PERSON] право приватної власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS], крім того, представник відповідача позов визнав, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319, 328 ЦК України,

Outcome: approved