Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів (боргу) за розпискою. Свої вимоги мотивувала тим, що 25.08.2015 року відповідач [PERSON] отримала у борг від [PERSON] кошти в сумі сімсот тисяч (700000) доларів США, що на день складання розписки за офіційним курсом долара США в гривневому еквіваленті становить 15446321,11 грн., готівковим способом. На підтвердження вказаної позики відповідачем власноруч складена та підписана розписка. Відповідно умов розписки вказану суму грошей, а саме 700000\~доларів США, відповідач повинна була повернути в строк до [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] та [PERSON] . Тому до спадкоємців перейшло право вимоги за вищевказаною розпискою. Однак, зобов`язання щодо повернення вищезазначеної суми позики відповідач так і не виконала, чим порушила вимоги ст.\~1049 Цивільного кодексу України. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 18669000,00 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на день подання позову становить сімсот тисяч 700000 доларів США. А також просить стягнути судовий збір у розмірі 10500,00 гривень. Відповідач, скориставшись своїм процесуальним правом, надала суду відзив на позовну заяву, в якому повністю визнала позов. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] надав суду пояснення щодо позову, в яких підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Крім того, від третьої особи до суду надійшла заява, нотаріально посвідчена 01.07.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І., про відмову від права вимоги за позикою, яка є предметом позову, на користь своєї матері [PERSON] . У відповідності до частин 3 та 4 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.\~628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.\~1 ст.\~638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 20 серпня 2015 року відповідно договору позики, [PERSON] , [INFO] , який мешкав за адресою [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 27.11.1997\~р., надав [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області 14.03.1998\~р., РНОКПП\~ [NUMBER] , у борг 700000 доларів США, що на день складання розписки за офіційним курсом долара США в гривневому еквіваленті становить 15446321,11 грн., готівковим способом. Факт отримання грошей підтверджується оригіналом розписки, яка була складена та підписана власноручно відповідачем. Відповідно умов розписки вказану суму грошей, а саме 700000 доларів США, Відповідач повинна була повернути в строк до 01.01.2020\~року. Зобов`язання щодо повернення вищезазначеної суми позики відповідач не виконала, чим порушила вимоги ст.\~1049 Цивільного кодексу України. Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої, частини другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.\~1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.\~1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд, оцінюючи таку розписку в розумінні положень ЦК України вважає, що між сторонами в даному випадку укладений договір позики, письмова форма якого внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошових сум позичальнику, яким у спірних правовідносинах є відповідач. Як вбачається з тексту розписи, [PERSON] надав відповідачу кошти, тобто свої зобов`язання позикодавець виконав в повному обсязі. Згідно зі ст.\~545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Оскільки у боржника відсутній борговий документ чи розписка про виконання ним своїх зобов`язань повністю або частково, такий документ знаходиться у позивача, а відтак, відповідачем зобов`язання за договором не виконані. Факт невиконання взятих на себе зобов`язань не заперечується відповідачем. Згідно зі свідоцтвом про смерть від 13 листопада 2015 року, виданим відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно з довідкою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк\~І.І. від 22.06.2020\~року №\~721/02-14 встановлено, що спадкоємцем майна померлого [PERSON] , [INFO] , є дружина спадкодавця [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . У свою чергу син спадкодавця від свого права вимоги за позикою до боржника відмовився на користь своєї матері - [PERSON] , про що складено відповідну заяву, яка посвідчена нотаріально 01.07.2020. Відповідно до ст.\~1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п.\~2 ч.\~1 ст.\~512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. За правилами статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Судом встановлено, що 27.03.2020 року на адресу відповідача була направлена письмова вимога про повернення боргу. 03.04.2020 року відповідач надала позивачу відповідь на вказану вимогу, відповідно до якої остання підтвердила факт отримання у борг від [PERSON] , [INFO] , у борг коштів в розмірі 700000 доларів США, які зобов`язана була повернути до 01 січня 2020 року. Також, відповідач визнала право позивача, як спадкоємця позикодавця, вимагати від неї повернення суми позики у повному обсязі. Однак, у зв`язку із фінансовими труднощами, просила відстрочити повернення позики у розмірі 700000 доларів США до 31.12.2020\~року. Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.\~ст.\~526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Аналіз норм ст.\~99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов`язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і його виконання є національна валюта України гривня. Згідно ч.\~1 ст.\~80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч.\~1 ст.\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволенню. Судом також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а відтак підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову у суду не має. Відповідно до вимог ст.\~141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 10500 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved