overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідач зареєстрований у належній їй на праві приватної власності квартирі [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Враховуючи, що судову повістку надіслану судом за місцем реєстрації відповідача було повернуто до суду із відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», суд на підставі ч. 4 ст. 130 ЦПК України вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Оскільки відповідач, який належним чином у порядку визначеному цивільним процесуальним законом, повідомлений про розгляд справи, у встановлений строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: договором дарування частки квартири від 14.09.2018 року. Згідно із довідкою №2266 від 11.03.2020 року відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області відповідач зареєстрований за вказаною адресою. Як встановлено довідкою № 295 від 26.02.2020 року депутата Васильківської міської ради [PERSON] , громадянин [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає з 2015 року. Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідач вже понад один рік без поважних причин не проживає у квартирі [ADDRESS] , тобто відсутній у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останнього таким, що втратив право користування житлом у якому він зареєстрований. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідач зареєстрований у належній їй на праві приватної власності квартирі [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Враховуючи, що судову повістку надіслану судом за місцем реєстрації відповідача було повернуто до суду із відміткою листоноші «не проживає», суд на підставі ч. 4 ст. 130 ЦПК України вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Оскільки відповідач, який належним чином у порядку визначеному цивільним процесуальним законом, повідомлений про розгляд справи, у встановлений строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується доданими до позовної заяви копіями письмових доказів, а саме: договору дарування квартири від 22.08.2009 року, витягу про реєстрацію права власності від 27.08.2009 року, ухвали суду від 22.11.2018 року і витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2019 року (а.с. 7, 8, 9, 12). Згідно із листом Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області № 0267/02-22 від 10.03.2020 року відповідач зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 21). Як встановлено актом обстеження житлово-побутових умов б/н від 04.02.2020 року депутата Глевахівської селищної ради Єзерського О.О. , громадянин [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає з листопада 2018 року (а.с. 14). Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідач вже понад один рік без поважних причин не проживає у квартирі [ADDRESS] , тобто відсутній у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останнього таким, що втратив право користування житлом у якому він зареєстрований. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідач зареєстрований у належному їй на праві приватної власності будинку [ADDRESS]. Посилаючись на те, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 2011 року, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Позивач надала заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечила. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні висловила думку, у якій підтримала позовні вимоги. Відповідач і третя особа [PERSON] в судове засідання не прибули. Враховуючи, що судову повістку надіслану відповідачу за адресою зареєстрованого місця його проживання повернуто до суду з даними про те, що він за зазначеною адресою не проживає,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідач зареєстрований у належному їй на праві приватної власності будинку [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надала заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечила. Враховуючи, що судову повістку надіслану судом за місцем реєстрації відповідача було повернуто до суду із відміткою листоноші «за вказаною адресою не проживає», суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а тому не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив та, оскільки позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: договором дарування житлового будинку від 21.03.2002 року (а.с. 17). Згідно із довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 19.06.2019 року № 5456 відповідач зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 19). Як встановлено довідкою депутата Васильківської міської ради [PERSON] , громадянин [PERSON] з 2013 року за місцем своєї реєстрації не проживає. Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідач вже понад один рік без поважних причин не проживає у будинку [ADDRESS] , тобто відсутній у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останнього таким, що втратив право користування житлом у якому він зареєстрований. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Оскільки, при подачі позовної заяви позивачем не було оплачено судового збору, судовий збір слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідач зареєстрований у належному їй на праві приватної власності будинку [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Відповідач просив проводити розгляд справи у його відсутності. Вислухавши вступне слово представника позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.07.2019 року (а.с. 12 - 14). Згідно із листом Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області від 11.07.2019 року № 422 відповідач зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 21). Як встановлено актами обстеження житлових умов №№ 1, 2 і 3 від 19 червня і 28 грудня 2018 року та 22 червня 2019 року, громадянин [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає (а.с. 15, 16, 17). Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідач вже понад один рік без поважних причин не проживає у будинку [ADDRESS] , тобто відсутній у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останнього таким, що втратив право користування житлом у якому він зареєстрований. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідачі зареєстровані у належному їй на праві приватної власності будинку [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідачі з 2016 року не проживають за місцем своєї реєстрації, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач належним чином повідомлений про порядок спрощеного розгляду справи, заперечень щодо спрощеного провадження не надав. Враховуючи, що судову повістку надіслану судом за місцем реєстрації відповідачів було повернуто до суду із відміткою листоноші «адресат відсутній», суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, а тому не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзив та, оскільки позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.10.2019 року (а.с. 11). Згідно з довідками Путрівської сільської ради від 07.11.2019 року № 621/02-24, від 22.11.2019 року № 654/02-24 та № 655/02-24 (а.с. 30, 37, 38). З довідки виконавчого комітету Путрівської сільської ради від 09.10.2019 року № 870 вбачається, що відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, але фактично там не проживають (а.с. 18). Як вбачається з довідки ТОВ «Форвард Київ-сервіс 06» від 25.09.2018 року та договору оренди жилого приміщення від 29.05.2018 року, [PERSON] проживає у ЖК «Козацький» за адресою: [ADDRESS] за договором оренди житлового приміщення (а.с. 21-23). Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідачі вже понад шість місяців без поважних причин не проживають у будинку [ADDRESS] , тобто відсутні у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останніх такими, що втратили право користування житлом у якому вони зареєстровані. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідачі зареєстровані у належному їй на праві приватної власності житловому будинку [ADDRESS]. Посилаючись на те, що відповідачі не проживають за місцем їх реєстрації та їх місцезнаходження їй невідоме, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Відповідачі, які були повідомлені про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку статті 74 ЦПК України, в судове засідання не прибули. Враховуючи, що від відповідачів, які належним чином були повідомлені і не зявились в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. На підставі договору дарування від 30 грудня 1994 року позивач є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7 8). Згідно із даними адресно-довідкового підрозділу територіального підрозділу УДМС України в Київській області від 10.04.2015 року, відповідачі зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 25, 26, 27). Як встановлено Актом комісії Дзвінківської сільської ради від 04.04.2014 року, громадяни [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS], у даному будинку не проживають (а.с. 9). Зазначена обставина також підтверджується довідками Дзвінківської сільської ради № 163 від 04.06.2014 року і виконавчого комітету Дзвінківської сільської ради Васильківського району Київської області № 162/02-08 від 04.06.2014 року (а.с. 10, 11). Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не проживають у [ADDRESS], тобто відсутні у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останніх такими, що втратили право користування житлом у якому вони зареєстровані. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із вимогами частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідачі зареєстровані у належному їй на праві приватної власності житловому будинку [ADDRESS]. Посилаючись на те, що відповідачі не проживають за місцем їх реєстрації та їх місцезнаходження їй невідоме, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Враховуючи, що від відповідачів, які належним чином були повідомлені і не з'явились в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. З наявної в матеріалах справи копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.12.2007 року вбачається, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 15.11.2007 року позивач є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Згідно із даними штампу Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області, в посвідках на постійне проживання громадян Китаю, відповідачі за реєстровані за вказаною адресою з 19.06.2012 року і 22.01.2013 року (а.с. 28, 29, 30, 31). Зазначена обставина також підтверджується довідками адресно-довідкового підрозділу територіального підрозділу УДМС України в Київській області від 05.01.2015 року (а.с. 44, 45, 46, 47). Як встановлено Актом комісії Великовільшанської сільської ради від 26.12.2014 року, громадяни Китаю [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS], у даному будинку ніколи не проживали (а.с. 39). Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не проживають у будинку [ADDRESS], тобто відсутні у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останніх такими, що втратили право користування житлом у якому вони зареєстровані. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із вимогами частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідачі зареєстровані у належному їй на праві приватної власності житловому будинку № 6 по вулиці Щорса в селі Тростинка Васильківського району Київської області. Посилаючись на те, що відповідачі не проживають за місцем їх реєстрації, просить визнати їх такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не прибули, надали суду заяви у яких підтримали позов та просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. На підставі договору купівлі-продажу від 09 лютого 1994 року позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Тростинка, вул. Калініна, буд. 6 (а.с. 7 8). Згідно із даними адресно-довідкового підрозділу територіального підрозділу УДМС України в Київській області від 25.05.2015 року, відповідачі зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 18, 19, 20). Як встановлено Актом обстеження проживання від 10.02.2015 року, громадяни [PERSON]О, [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]., с. Тростинка, вул. Щорса, буд. 6, але там ніколи не проживали (а.с. 6). Зазначена обставина також підтверджується довідкою Тростинської сільської ради № 46 від 10.02.2015 року (а.с. 5). Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не проживають у [INFO], тобто відсутні у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останніх такими, що втратили право користування житлом у якому вони зареєстровані. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із вимогами частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved