Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 6 вересня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис № 1151. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Протягом останніх років сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2017 року. Відповідач проживає з іншою жінкою без реєстрації шлюбу. Подальше спільне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою суду від 3 червня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що не проживає спільно з відповідачем близько трьох років, наміру поновлювати шлюбні стосунки не має. Наполягає на розірванні шлюбу та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав, оскільки вказані у позовній заяві обставини відповідають дійсності, та не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 6 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від подружнього життя сторони мають двох спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 4 серпня 2004 року та свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12 серпня 2008 року відповідно). Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Таким чином, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved