Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини разом із позивачем, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей разом із позивачем не заперечує. Представник Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні позовну заяву в частині визначення місця проживання дитини разом із позивачем просив задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, пояснення відповідача, пояснення представника Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністраціїдослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.04.2010 року, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи та пояснень у судовому засіданні вбачається, що спільне життя сторін не склалося, через несумісність характерів, взаємне непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю. Спільного господарства з січня 2015 року не ведуть. Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністраціїу своєму висновку від 08.06.2017, що не заперечує щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] із матір'ю [PERSON]. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. Оцінюючи у сукупності пояснення сторін, письмові докази, суд також приходить до висновку, про можливість визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] із позивачем - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved