Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 23 грудня 2011 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . З кінця 2009 року сторони проживають окремо. Донька навчається у середній школі №24 м.Кам`янського Дніпропетровської області, проживає разом з позивачем, рідним братом та бабусею за адресою: [ADDRESS] . Зазначене житлове приміщення об лаштоване усім необхідним для проживання і нормального розвитку дитини. Позивач має стабільний самостійний дохід, з 10 лютого 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Однак 01 серпня 2017 року відповідач без попередньої домовленості з позивачем разом зі співробітниками поліції забрав дитину. Позивач просить суд відібрати доньку від батька, повернути її матері та визначити місце проживання доньки разом з матір`ю. В останнє судове засідання позивач не з`явилася, але раніше позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Також зазначила, що дитина їй була повернута. Представник позивача надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач в останнє судове засідання не з`явився, але раніше проти задоволення позовних вимог заперечував. Представник відповідача раніше у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Допитана у судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що вона любить своїх батьків, але бажає проживати разом з матір`ю. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Із зазначеної законодавчої норми випливає, що як мати, так і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені у ст.150 СК України. Серед них є обов`язки щодо виховування дитини, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Дитина в свою чергу має право на належне батьківське виховання, про що зазначено у ст.152 СК України. Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. У судовому засіданні було встановлено, що у позивача і відповідача є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. 23 грудня 2011 року року шлюб між сторонами розірвано і на даний час сторони мешкають окремо. Дитина мешкає разом з позивачем. Згідно висновку Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 року враховуючи інтереси дитини її місцем проживання доцільне визначити місце проживання матері. Також судом враховано пояснення самої малолітньої [PERSON] , яка у судовому засіданні пояснила, що бажає проживати разом з матір`ю. З оглянутої у судовому засіданні характеристики навчального закладу вбачається, що дитина проживає разом з матір`ю, займається спортом, приймала участь у змаганнях міського рівня, де показала відмінні результати, на тренування [PERSON] водили мати та бабуся, які активно приймали учсать у житті команди. При визначенні місця проживання дитини суд бере до уваги характеристики позивача, яка за місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, враховуючи добре ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов`язків, прихільність дитини до матері, наявність у позивача належного житлового приміщення для проживання дитини, добрі характеристики позивача, наявність самостійного заробітку, висновок органу опіки та піклування, згідно якого дитині краще проживати разом з матір`ю, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини разом з матір`ю обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині відібрання дитини не підлягають задоволенню, оскільки на даний час дитина позивачу вже повернута. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial