Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що домоволодіння за адресою: м. Луганськ, [ADDRESS], належить у рівних частках в порядку спадкування за законом [PERSON], її сестрі [PERSON] та братові [PERSON]. [INFO] р. помер брат позивача [PERSON], із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса звернувся його син - [PERSON] У теперішній час [PERSON] оформлює необхідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку домоволодіння за адресою: м. Луганськ, [ADDRESS]. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було відмовлено з посиланням на те, що частка спадкодавця в праві власності на земельну ділянку не визначена. Посилаючись на наведене, положення Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, просила суд визначити частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0569 га, розташовану за адресою: м. Луганськ, [ADDRESS], в розмірі 1/3 часток, визначити частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0569 га, розташовану за адресою: м. Луганськ, [ADDRESS], в розмірі 1/3 часток, визначити частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0569 га, розташовану за адресою: м. Луганськ, [ADDRESS], в розмірі 1/3 часток. В судовому засіданні позивач участі не приймала, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідачі надали заяви про розгляд справи в їхню відсутність, позов визнали, не заперечували проти його задоволення. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази в сукупності, суд дійшов наступного. Встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Луганська від 17 травня 2007 року визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної власності в рівних частках на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: м. Луганськ, [ADDRESS] на земельній ділянці площею 556 кв.м (а.с. 11-12). [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 6). [PERSON] є сином померлого [PERSON] (а.с. 7). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.08.2007 року, спірний будинок належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на правів приватної спільної часткової власності, по 1/3 частці кожному (а.с. 13). Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина на земельну ділянку, яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 885993, співвласниками даної земельної ділянки, згідно даних акту, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14), спадкоємцем є [PERSON], син померлого, але отримати спадщину не може, оскільки не визначений розмір частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважається рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 370 ЦК України, розмір часток у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд та згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (п.24),у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Виходячи з наведеного, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності у рівних частках, тобто розмір частки кожного власника квартири становить по 1/3. На підставі ст. ст. 3, 11-16, 358,1225 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved