Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому вказала, що вона є повнолітньою донькою відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та навчається в Рубіжанському політехнічному коледжі імені [PERSON] Луганського національного університету імені [PERSON] на третьому курсі з кінцевим терміном навчання 30 червня 2017 року. Також зазначила, що є інвалідом дитинства. З квітня 2017 року відповідач не надає матеріальної допомоги позивачці, яка потребує її з врахуванням продовження навчання та додатковими витратами, що повязані з лікуванням, а тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання як повнолітньої дитини у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб та додаткові витрати у сумі 3217,07 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та вказала, що є повнолітньою донькою відповідача, на даний час навчається в коледжі в м. Рубіжньому Луганської області, є інвалідом ІІ групи, отримує стипендію та допомогу по інвалідності, але ніде не працює. Вказала, що їй також допомагають мати та бабуся. У звязку з навчанням їй необхідна батьківська матеріальна допомога, яку вона просить стягнути у вигляді аліментів на свою користь у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також стягнути додаткові витрати на харчування та лікування у розмірі 3217,07 грн. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, вказав, що на даний час не працює та не має змоги допомагати доньці. Що стосується додаткових витрат на дитину донька є вже повнолітньою та це не передбачено законом. Вона працює, отримує стипендію та допомогу по інвалідності, мешкає разом зі співмешканцем, який її утримує. Він не заперечує про надання допомоги доньці, але на даний час таку допомогу він надавати не може, а тому у позові просив відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню на підставі наступного. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЕД №073686 від 11.08.1998 року (а.с. 8). Відповідно до довідки (Вих. №249 від 04.05.2017 року), [PERSON] навчається в Рубіжанському політехнічному коледжі імені [PERSON] Луганського національного університету імені [PERSON] на третьому курсі з кінцевим терміном навчання 30 червня 2017 року (а.с. 5). Як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією [PERSON] присвоєно ІІ групу інвалідності з 15 вересня 2016 року, має захворювання дихальних шляхів, кровоносної системи та інше (а.с. 7,18-20). З наданих до матеріалів справи чеків вбачається, що невстановлена особа придбавала різноманітні продукти харчування, нехарчові продукти, ліки, засоби гігієни та інше на загальну суму 5484,14 грн. До матеріалів також додано копію квитанції про проходження МРТ головного мозку [PERSON] на суму 950,00 грн. (а.с. 9-17). Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 24 січня 2002 року з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку на утримання доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 21,22). Відповідно до копії трудової книжки серії БТ-ІІ № 6301510 від 11 липня 1994 року, відповідач [PERSON] на даний час офіційно не працює, допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 35-36). Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як зазначено у ст.200 СК України, \~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При вирішенні даного питання суд враховує правову позицію, яку викладено в Постанові Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно п.20 якої, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено в рішенні окремо. При визначенні розміру додаткових витрат суд ураховує конкретні життєві обставини на момент розгляду спору. Таким чином, суд прийшов до висновку, що [PERSON] досягнула повноліття, продовжує навчання в Рубіжанському політехнічному коледжі імені [PERSON] Луганського національного університету імені [PERSON], навчається на бюджетній формі навчання та отримує стипендію, є інвалідом ІІ групи та отримує допомогу в зв?язку з цим, проходить стажування з метою працевлаштування, їй необхідне лікування, а тому вона потребує матеріальної допомоги у вигляді аліментів та додаткових витрат. Разом з тим, відповідач офіційно не працює, є працездатним, однак доказів на предмет отримання будь-яких інших доходів з офіційних чи інших джерел суду надано не було. Суд звертає увагу, що СК України визначає обовязком утримання батьками своїх повнолітніх дітей за умови можливості надання такої допомоги. Суд не приймає до уваги квитанції, надані позивачем, окрім однієї за проведення МРТ головного мозку, оскільки вони видані невстановленій особі та згідно них придбавалися, у більшій кількості, продукти харчування, предмети особистої гігієни, фармацевтичні вироби, деякі з них на пряму не пов?язані з лікуванням будь-яких захворювань або дотриманням відповідного столу дієти, а тому є звичайними витратами повсякденного життя. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, \~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Та обставина, що відповідач може надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки позивачем доведена в судовому засіданні не була. За таких підстав суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] дійсно потребує допомоги у вигляді аліментів та коштів на додаткові витрати у звязку з наявністю захворювання та інвалідністю, але відповідач такої можливості на даний час згідно наданих доказів не має, а тому у задоволенні позову на даний час необхідно відмовити за необґрунтованості. Суд зазначає, що дана відмова у позові ніяким чином не може обмежувати право батька на допомогу своїй дитині та він за наявності змоги з власної ініціативи або за рішенням суду може допомагати свої донці. Відповідно до ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Судові витрати на момент предявлення позову відповідно до ст.4 вказаного вище Закону складали 640,00 грн. та, оскільки позивач звільнення від сплати судового збору за даною категорією справи, то, у зв?язку з відмовою у позові, витрати необхідно віднести на рахунок держави. На підставі викладеного, ст. ст. 182,185,191, 198-201 СК України та

Outcome: dismissed