Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами у розмірі 37587,74 грн. та неустойки за прострочення сплати аліментіву розмірі 4007,52 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2004 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13.01.2004 року і до повноліття дитини, тобто до 11.08.2018 року. Відповідач навмисно, злісно ухиляється від сплати аліментів. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 15.03.2013 року, виданого державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON], розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 01.01.2015 року складає 37587,74 грн. Крім того, при виникненні заборгованості по аліментам з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, тому позивач просить стягнути з відповідача також пеню у розмірі 4007,52 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, згідно ч.5 ст.74 ЦПК України про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2004 року з [PERSON] на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13.01.2004 року і до повноліття дитини, тобто до 11.08.2018 року. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 15.03.2013 року, виданого державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції [PERSON], розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 01.01.2015 року складає 37587,74 грн. Згідно розрахунку неустойки (пені), щодо несплачених відповідачем аліментів на утримання неповнолітнього сина, заборгованість за пенею складає 4007,52 грн. Відповідно до ст. 195 СК України розрахунок заборгованості обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Враховуючи те, що позивач не надав до суду належних доказів, які б підтверджували ту обставину, що аліменти не сплачуються відповідачем внаслідок злісного ухиляння його від виконання аліментних зобовязань, суд вважає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити позивачу. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментам у розмірі 37587,74 грн. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial