Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи служби у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Шлюб було розірвано 12 квітня 2011 року на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Дитина в теперішній час проживає разом з позивачкою. Відповідач по справі вихованням дитини не займається, не турбується про його духовний та фізичний розвиток, не відвідує його, матеріальної допомоги на його утримання в добровільному порядку не надає, хоча обізнаний, що дитина перебуває на диспансерному обліку з приводу дискінезії жовчо-виводящих шляхів по гіпокінетичному типу, а тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Крім цього зазначила, що рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав прийняте нею в інтересах неповнолітнього сина. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, зазначивши, що він дійсно не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина, не надає матеріальної допомоги, не спілкується з ним, не приймає участі у вихованні сина, не займається його духовним розвитком, не опікується його станом здоров'я, тобто фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Також зазначив, що позивач ніяких перешкод в спілкуванні з дитиною йому не чинила. Представник третьої особи служби у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, заслухавши думку прокурора, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі знаходились в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року. Даний шлюб було розірвано 12 квітня 2011 року, про що свідчить копія рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова. Від даного шлюбу в них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 09 червня 2011 року. На даний час позивач з відповідачем стосунків не підтримує. Позивач зареєстрована та мешкає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] Позивач забезпечена гідними умовами проживання, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 13 січня 2014 року. Відповідач по справі з сином [PERSON] не спілкується на протязі тривалого часу, матеріально його не забезпечує. [PERSON] життям сина [PERSON] не цікавиться, не турбується про його духовний та фізичний розвиток, його навчання та підготовку до самостійного життя, матеріально його не утримує, тобто відсторонився від виховання сина. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону визначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». В статті 12 цього закону вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті 15 цього Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач, свідомо не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини, не спілкується з нею і перешкод в спілкуванні йому з нею, ні хто не чинив і не чинить. В зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved