Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, неодноразово уточнивши його, останній раз 19.02.2015 р. та просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою № 46 в будинку № 158 по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі та вселити її в неї. В обґрунтування зазначила, що з вона є власником 1/3 частки вказаної квартири та зареєстрована у ній. Власником 2/3 часток квартири є відповідач [PERSON]. За вказаною адресою вона проживала разом із матірю та батьком відповідачем по справі однією родиною. З 16.04.2011 р. по 16.04.2013 р. вона відбувала покарання у місцях позбавлення волі, тобто не мешкала за адресою місця реєстрації з поважних причин. Після звільнення з місць позбавлення волі вона повернулась додому за зазначеною адресою, але батько-відповідач замінив замки у вхідних дверях, двері їй не відчинив, відмовився надати ключі від нових замків, мотивуючи це тим, що у нього нове життя і місця у квартирі для неї немає. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі з наведених у позові підстав. Відповідач проти позову заперечував, вказуючи, що вселення позивача суперечить його інтересам, оскільки позивач відбувала покарання за вбивство його матері, тому між ними склалися неприязні стосунки та він переживає за своє життя. При цьому, перешкод позивачу до вселення він не чинив. Вона не працює, за взяті кредити її розшукували банки. Суд, заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи-докази: довідку про реєстрацію місця проживання; довідку про звільнення; висновок від 18.06.2013 р. дільничного інспектора за заявою [PERSON]; копію свідоцтва на право власності на житло; інформацію від 22.10.2014 р. з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна; інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна; копії: вироку від 05.04.2012 р. Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу; ухвали від 26.06.2012 р. апеляційного суду Дніпропетровської області, заповіту [PERSON]; витягу про реєстрації в спадковому реєстрі; свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 8, 9, 10, 49, 53-54, 55, 63-69, 70-72, 73, 74, 75), судом встановлені такі факти, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Позивачу на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка в праві власності на квартиру [ADDRESS]. Власником 2/3 часток квартири є відповідач [PERSON]. Згідно довідки № 1254 від 13.06.2013 р. КП ЖЕО № 14 місце проживання позивача зареєстровано за вказаною адресою. Дійсно позивач з 16.04.2011 р. по 16.04.2013 р. відбувала покарання в місцях позбавлення волі, а після цього відповідач не допускає її до квартири, співвласницею якої вона є. У силу положень ст. ст. 319, 358 ЦК України всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення їх прав, в тому числі щодо захисту свого права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Права власника житлового будинку, квартири також визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника в тому числі використовувати житло для власного проживання, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування власністю. Після дослідження та оцінки судом доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, ці докази вважаються належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про порушене відповідачем право позивача у здійсненні нею права користування належною їй на праві власності 1/3 часткою в праві власності на спірну квартиру. Відповідач фактично позбавляє позивача права власності на належну йому частину квартири, так як мешкаючи в ній, користується в спосіб, якій позбавляє можливості позивача користуватися нею. Користування всією квартирою відповідачем, 1/3 частка якої належить позивачу на праві власності, свідчить також про перешкоди в здійсненні права власності позивача щодо його майна. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом усунення перешкод у користуванні власністю та вселення у спірну квартиру. Доводи відповідача є необґрунтованими та не ґрунтуються на законодавстві, оскільки сторонам по справі належить спірна квартирі на праві спільної часткової власності і кожна із сторін на підставі вимог ст. 317 ЦК України має право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном передбачено ст. 391 ЦК України. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача: на користь позивача витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі: 114 грн. 70 коп., при подачі позову та 121 грн. 80 коп., за заяву про забезпечення доказів, а також на користь держави 114 грн. 70 коп. судового збору недоплаченого позивачем при подачі позову. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 358, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 150, 155 ЖК України,

Outcome: approved