Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 12.03.2018 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері і виховується нею одноособово. Батько дитини, відповідач [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в poзміpi 1/4 частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача кошти на своє особисте утримання в розмірі 1 /6 частини з ycix видів його заробітку, (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO]. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.03.2018 року. Від цього шлюбу подружжя має малолітнью дочку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини від 20.11.2018р., актовий запис № 80 /а.с.9/. В судовому засіданні встановлено, що позивач та дитина зареєстровані і проживають за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що подружжя проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, на користь інших осіб аліментів не сплачує, всі витрати щодо матеріального забезпечення дитини позивач несе самостійно. Наразі позивач не має можливості працювати, доглядає за дитиною до 3-х річного віку, перебуває в скрутному матеріальному становищі, тому потребує матеріальної допомоги відповідача. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.4 ст. 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Так, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечив. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved