Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача - [PERSON], 1983р.н., аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]., в твердій грошовій сумі в розмірі 5000грн, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що в період з 15 листопада 2008 року до 20 лютого 2013 року перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з нею та перебуває на повному її матеріальному утриманні. Відповідач ж ухиляється від виконання батьківського обов'язку з утримання сина, в добровільному порядку згоди щодо матеріальної допомоги на забезпечення потреб дитини вони дійти не можуть. Син потребує нормального харчування, одягу, при необхідності фармацевтичних препаратів. Стверджує, що їй важко забезпечити усі потреби дитини. Зазначає, що інших утриманців у відповідача немає, стягнення за виконавчими документами не проводиться. Останній займається адвокатською діяльністю, отримує нерегулярний та мінливий дохід, а тому вважає найбільш доцільним встановлення аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до змісту позовних вимог, просить такі задоволити в повному обсязі. Додатково пояснила, що періодично відповідач надає сину грошові кошти, однак лише під її тиском, та таких є недостатньо для забезпечення усіх потреб дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Ствердив, що і в добровільному порядку надає кошти на утримання сина, однак не заперечує щодо встановлення аліментів та не в такому розмірі, як просить позивач. Пояснив, що займається адвокатською діяльністю, отримує нерегулярний, мінливий дохід, який в останні роки є незначним, а тому просить суд встановити аліменти в розмірі 1000грн. щомісячно. В судове засідання призначене на 07 серпня 2014 року не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що з 15 листопада 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 20 лютого 2013 року розірвано. В даному шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, син залишився проживати з позивачем, яка несе всі витрати по утриманню дитини. Відповідач зареєстрований як фізична особа - підприємець, займається адвокатською діяльністю, отримує нерегулярний, мінливий дохід, що сторонами не оспорюється. Як вбачається з пояснень відповідача, в останні роки його дохід є незначним, що стверджується також листом ДПІ у м.Хмельницькому ГУ Міндоходів у Хмельницькій області №13345/10/1704 від 24.06.2014р. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік, стан здоров'я та матеріальне становище сторін та дитини, те, що стягнення за виконавчими листами з відповідача не проводиться, інших утриманців у нього немає, дитина сторін проживає та перебуває на утриманні позивача. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що можливість для відповідача сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000грн. щомісячно, позивачкою не доведена та позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина підлягають до задоволення частково, а саме, слід визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 13.06.2014р. і до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення половини потреб неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судових витрат звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 243,60грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, та

Outcome: approved