Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила визнати незаконним та скасувати Розпорядження Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації №64 від 29.01.2018 року «Про звільнення піклувальника, [PERSON], від повноважень піклувальника над неповнолітнім, [PERSON], [INFO]». Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] її сестра [PERSON] народила сина [PERSON], який з дня виписки їх з пологового будинку, перебував на її (позивача) вихованні, так як мати вела аморальний спосіб життя, зловживаючи наркотичними засобами та постійно перебуваючи в місцях позбавлення волі, дитиною вона не цікавилася, не опікувалася, у дитини навіть не було свідоцтва про народження та реєстрації місця проживання. За її (позивача) ініціативою 30.07.2003 року ВРАГС видало свідоцтво про народження дитини, батька зазначено зі слів матері дитини. Розпорядженням Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації №849 від 17.09.2008 року її (позивача) призначено опікуном над неповнолітнім племінником - [PERSON], у зв'язку з тим, що мати дитини засуджена вироком суду до п'яти років позбавлення волі. Пізніше вона (позивач)знайшла біологічного батька дитини, вмовила його офіційно визнати своє батьківство та зареєструвати сина в його квартирі. Ці дії вона здійснювала в інтересах дитини, щоб дитина могла мати свою власну житлову площу. У зв'язку з тим, що [PERSON] визнав своє батьківство, ВРАЦС 17.06.2009 року видало свідоцтво про народження дитини, в якому прізвище [PERSON] зазначено як «[PERSON]». 19.06.2009 року дитина була зареєстрована на місцем проживання батька: [ADDRESS], але проживати він продовжував з нею (позивачем). [INFO] померла мати дитини - [PERSON], [INFO] померла рідна бабуся [PERSON] - [PERSON], [INFO] помер батько дитини - [PERSON] Вона (позивач) особисто за власні кошти займалась похованням рідних [PERSON]. Розпорядженням №736 від 17.12.2009 року її (позивача) призначено опікуном над малолітнім племінником [PERSON] у зв'язку зі смертю обох батьків. Розпорядженням Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації №296 від 27.05.2013 року її призначено опікуном над житлом та майном підопічного - [PERSON], який є зареєстрований та одноособовий власник квартири [ADDRESS]. Розпорядженням Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації №64 від 29.01.2018 року її звільнено від повноважень піклувальника над неповнолітнім [PERSON] і дане рішення було прийнято у зв'язку з тим, що вона грубо порушила свої обов'язки як піклувальника, здаючи в оренду без дозволу органу опіки та піклування житло підопічного, при цьому ніяких коштів йому не надавала. Зазначено і те, що вона не бере участі в його вихованні та утриманні, не цікавиться життям та навчанням дитини з моменту поміщення його в Центр соціалізації 15+», жодного разу його не відвідувала. Зазначила, що зазначене вище, викладене в Протоколі №2 засідання комісії, не відповідає дійсності, так як вона постійно дбала про свого рідного племінника, створила всі необхідні побутові умови, вживала всі заходи щодо його цивільних прав та інтересів. У підлітковому віці [PERSON] почав прагнути самостійного життя, чому і почав красти у неї з чоловіком та старшої доньки гроші та тікав з дому. Вона (позивач) зверталася з письмовими та усними заявами до органів МВС та до Служби у справах дітей. Самостійно намагалася розшукати [PERSON]. Незважаючи на його протиправні вчинки, вона знову повертала його до родини, проводила з ним бесіди. В липні 2015 року після чергового випадку втечі з дому, [PERSON] був зарахований до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1. Вважає, що всі втечі [PERSON], заяви про конфліктні ситуації з нею (позивачем), бажання проживати в Центрі, є нічим іншим як проявом його рис характеру та бажання привернути до себе увагу (про ці риси вказано у Висновку психолога). За час перебування [PERSON] в Центрі вона постійно відвідувала його, висилала йому кошти, приблизно до 1 000 грн. на місяць. [PERSON] часто приїжджав до них, отримував подарунки і кишенькові кошти. За час перебування в Центрі [PERSON] вже двічі тікав звідти, викрадав у дітей мобільні телефони, почав палити інше. Стосовно того, що вона здає квартиру [PERSON] в оренду є неправда. Вказана квартира після смерті батька [PERSON] залишилася в занедбаному стані, вона з чоловіком за власні кошти зробили там ремонт та сплачували комунальні послуги. Особисто вона та її діти забезпечені житлом, зацікавленості в квартирі піклувальника вона не має, з дня народження [PERSON] по теперішній час, утримуючи [PERSON], вона як опікун отримувала соціальні виплати лише один рік. Вона неодноразово наголошувала начальнику Служби у справах дітей, якщо виникають сумніви щодо її дій з приводу житла підопічного, пропонує віддати ключі від квартири на зберігання Службі у справах дітей до повноліття [PERSON], на що відповіді не отримала. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, просили врахувати викладені в позові обґрунтування, покази свідків. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог, просила відмовити в їх задоволенні та врахувати наданий ними відзив. Оспорюване розпорядження вважають законним, прийнятим у відповідності до вимог законодавства. Представник третьої особи, яка є представником відповідача, заперечувала проти позовних вимог, підтримала позицію сторони відповідача, їх відзив. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача та третьої особи, пояснення неповнолітнього [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Вказана позовна заява надійшла до суду 06.02.2018 року. Ухвалою суду від 13.02.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого провадження. Стороною відповідача надано відзив на позов, позивачем - відповідь на відзив, відповідачем - заперечення на відповідь на відзив. В підготовчому засіданні розглянуто та задоволено клопотання про виклик свідків. Встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] (поновленого), виданого 30.07.2003 року відділом РАГС Дніпровського РУЮ у м.Києві, [PERSON] народився [INFO], батьки: [PERSON], [PERSON] (батько записаний зі слів матері) а.с.11. Згідно Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 17.09.2008 року № 849 [PERSON] (позивача) призначено опікуном на малолітнім племінником [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що мати - одиначка [PERSON] засуджена вироком Деснянського районного суду міста Києва від 22.04.2008 року до п'яти років позбавлення волі (а.с.12). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] (мати дитини [PERSON]) померла [INFO] (а.с.13). [PERSON] є батьком дитини [PERSON], і у зв'язку з визнанням батьківства було видане нове свідоцтво про народження дитини - [PERSON] (змінено прізвище на [PERSON]), [INFO], батьки якого: [PERSON], [PERSON] (а.с.22). [INFO] помер [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про смерть, виданого 05.11.2009 року (а.с.16). Згідно Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 17.12.2009 року № 736 [PERSON] (позивача) призначено опікуном на малолітнім племінником [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що батьки дитини померли. На опікуна [PERSON] покладено збереження житла підопічного за адресою: [ADDRESS] та попереджена про неприпустимість здійснення будь-яких правочинів стосовно житлової площі за вказаною адресою без дозволу органу опіки та піклування до досягнення [PERSON] повноліття. Службі у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації здійснювати контроль за дотриманням опікуном житлових та майнових прав малолітнього [PERSON](а.с.23). Згідно Розпорядження Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації №163 від 27.02.2009 року створено в Деснянському районі міста Києва прийомну сім'ю на базі родини громадян [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). Розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.05.2013 року №296 призначено [PERSON] опікуном над житлом та майном її малолітнього підопічного [PERSON], який є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON] вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, збереження за малолітнім [PERSON] права власності, користування житлом та державної реєстрації за вказаною адресою. Попереджено опікуна про неприпустимість здійснення будь-яких правочинів стосовно цієї житлової площі без дозволу органу опіки та піклування до досягнення підопічним повноліття (а.с.28). Згідно Витягу з протоколу №2 засідання комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.01.2018 року останніми було вирішено припинити піклування [PERSON] над неповнолітнім [PERSON] (а.с.54-55). Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.01.2018 року №64 звільнено піклувальника [PERSON] від її повноважень за заявою підопічного [PERSON], [INFO] (а.с.53). Підставою для прийняття вказаного рішення зазначено подану підопічним - [PERSON] заяву. До матеріалів справи стороною відповідача надано наступні заяви неповнолітнього [PERSON]: від 03.10.2017 року та від 11.01.2018 року (а.с.72, 73). В першій заяві неповнолітній [PERSON] просить припинити над ним піклування його тіткою [PERSON], у зв'язку з тим, що він не має бажання проживати в її родині, піклувальник не бере участі в його житті. В другій заяві неповнолітній [PERSON] повідомляє, що він з жовтня 2017 року не змінив свого наміру щодо припинення піклування над ним його тітки [PERSON], за цей час між ними не знайдено спільної мови та іншого виходу не бачить. Крім вказаних заяв від неповнолітнього [PERSON] до Служби у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві була подана ще одна заява від 19 грудня 2017 року, в якій він повідомляє, що не дає згоди на здачу в оренду квартири, яка належить йому на праві власності за адресою: [ADDRESS]. Встановлено, що з вересня 2016 року неповнолітній [PERSON] навчається в Київському вищому професійному училищі залізничного транспорту. З 29.01.2016 року по даний час неповнолітній [PERSON] перебуває у відділенні «Соціалізації 15+» Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1. Відповідно до ч.2 ст.75 ЦК України суд, якщо він призначив піклувальника, або орган опіки та піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування. У цьому випадку ініціатором звільнення опікуна або піклувальника може виступати і підопічна особа. У разі подання підопічним обґрунтованої заяви до уповноваженого органу, про звільнення піклувальника від його повноважень, заява розглядається у сукупності з усіма обставинами, що свідчать про характер відносин між піклувальником та підопічним. Відповідно до ст.251 СК України особа може бути звільнена від обов'язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених ЦК України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування. Статтями 69 ЦК України та 249 СК України визначені права та обов'язки піклувальника, серед яких, піклувальник зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного; зобов'язаний дбати про створення необхідних побутових умов, про виховання, навчання та розвиток підопічного. Як зазначалося вище, оспорювальне Розпорядження про звільнення позивача від обов'язків піклувальника, було прийняте на підставі поданих неповнолітнім [PERSON] заяв, тобто - на підставі ч.2 ст.75 ЦК України. До відзиву були надані копії заяв неповнолітнього [PERSON], зі змісту яких встановлено, що останній просить припинити піклування над ним позивачем, так як позивач здає належну йому квартиру в оренду без його дозволу, не надає матеріальної допомоги. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. По даній справі в суді були заслухані свідки зі сторони позивача та пояснення неповнолітнього [PERSON]. Так, неповнолітній [PERSON] пояснив в суді, що він не хоче, щоб позивач - його рідна тітка, була його опікуном, здавала його квартиру в оренду без його згоди, що він не може потрапити в свою квартиру. Зазначив, що позивач рідко бувала в Центрі, до училища не приходила, матеріальну допомогу спочатку надавала, а потім - ні. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали в суді, що вони є сусідами позивача, [PERSON] знають з народження, позивач за ним дбала як за своєю рідною дитиною. Вони (свідки) навіть думали, що це дитина саме позивача. [PERSON] охарактеризували як: ласковий, хитрий, давлючий на жалість, такий, що легко піддається впливу, може прибрехати. Зазначили, що [PERSON] постійно приходить до позивача, часто його бачили влітку 2018 року, останній раз бачили осіню 2018 року, казав, що прийшов до позивача за грошима. Свідок [PERSON] показав, що він працював психологом в Центрі до вересня 2017 року, він був єдиним психологом в Центрі, у нього було п'ять дітей, серед яких [PERSON], який з'явився в Центрі після чергової сварки з позивачем. Йому відомо, що при вступі [PERSON] на училища позивач допомагала збирати необхідні документи. Позивач частіше приїжджала до [PERSON], ніж інші опікуну приходили до своїх підопічних. Позивач привозила [PERSON] продукти, з її боку бачив бажання контакту з [PERSON], просила допомогти в зближенні з [PERSON]. Бували випадки, коли [PERSON] тікав з Центру, мав конфлікти з керівником. Позивач давала кошти [PERSON], потім через нього (свідка) передавалися кошти шляхом перерахування на картку. Суми були близько 1 000 грн. в місяць. Оскільки [PERSON], отримуючи грошові кошти, казав, що не давали їх йому (маніпулював), завели спеціальний зошит, в якому записували передачу від позивача [PERSON] грошових коштів, за що [PERSON] ставив свій підпис. Зазначив, що відвідування позивачем, як і інших піклувальників, в Центрі не фіксується. Йому відомо, що [PERSON] часто заїжджав до позивача, що рішення про те, що [PERSON] буде в Центрі знаходитися, вони прийняли разом. Він (свідок) розумів, що вони не можуть жити разом, а коли зустрічалися в Центрі між ними були нормальні стосунки, нормальне спілкування. Враховуючи викладені вище покази свідків, вимоги законодавства, суд приходить до висновку, що оспорюване розпорядження було прийняте без врахування у сукупності усіх обставин, що свідчать про характер відносин між піклувальником та підопічним. Не було здійснено необхідної та достатньої перевірки обґрунтованості фактів, викладених в поданих неповнолітнім [PERSON] заявах. Жодної перевірки реального встановлення факту чи відсутності його щодо передачі піклувальником майна підопічного в оренду не було зроблено. Той факт, що підопічний вже не бажає мати призначеного йому піклувальника, не може бути однозначною підставою для звільнення особи від обов'язків піклувальника. Як зазначалося вище, такі заяви мають бути обґрунтовані та викладені в заявах факти - перевірені, що не було зроблено в даному випадку. Надані до заперечень відповідача документи, які, як зазначили останні були враховані при прийнятті оспорювального розпорядження, суд не може врахувати як достатні до достовірні. Суд враховує те, що при прийнятті оспорювального розпорядження не було враховано для здійснення додаткової перевірки, з метою встановлення істини, вік неповнолітнього [PERSON]; той факт, що протягом трьох місяців від нього подано відразу три заяви про відмову від піклувальника (це за півроку до повноліття); той факт, що [PERSON] має на праві особистої власності житло, що може бути проявом зацікавленості для певного кола осіб; те, що з неповнолітнім [PERSON] та опікуном (позивачем) працював певний час психолог, який міг би надати додаткову необхідну інформацію по питанням, викладеним в заявах [PERSON]. Будь-яких документів, які б свідчили про невиконання позивачем своїх обов'язків спочатку опікуна, а потім - піклувальника за всі роки перебування під її опікою [PERSON], суду не було надано сторонами. Дане також свідчить про те, що при прийнятті оспорювального розпорядження відповідач, третя особа не врахували даний факт для детального встановлення причин подачі [PERSON] зазначених заяв про відмову від піклувальника, з метою, в першу чергу, для захисту прав неповнолітнього [PERSON], виключення можливості впливу на нього сторонніми особами, від дій яких можуть бути порушені права неповнолітнього [PERSON]. Всі викладені вище факти, обставини, з урахуванням вимог законодавства дають підстави суду для прийняття рішення про задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved