Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 22 грудня 2012 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя проживає окремо, розлучатись не мають наміру, але відповідач добровільно матеріальної допомоги на дитину та на дружину не надає. Дитині 10 місяців, грошових коштів на їду, суміші, памперси, медичні препарати, засоби гігієни, одяг та інші речі для розвитку дитини не має і відповідач не надає. Це коштує великих грошей, яких у позивача немає. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину та дружину, оскільки він працює та приносить додому кошти в розмірі чотирьох-п'яти тисяч, однак доступу у позивача до цих грошей немає, їй доводиться позичати гроші у рідних та близьких. Працювати позивач не має можливості, так як доглядає за дитиною. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 грн. щомісяця і до досягнення сином повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти в сумі 1500 грн. на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнає частково. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що відповідач в змозі платити 1000 грн. на утримання дитини та 500 грн. на утримання дружини. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню частково. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 22 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 196. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], встановлено, що його батьками є сторони у справі. Згідно довідки про склад сім'ї № 209 від 02.04.2015 року, виданої сільським головою Старовишневецької сільської ради, [PERSON], [INFO] проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON], [INFO]. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи спір про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ч. 3 ст. 181, ст.184 СК України, які передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача аліментів, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи, що на даний час відповідач не має стабільного доходу, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини в сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання в сумі 500 грн. щомісячно і до виповнення дитиною трьох років. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст.180-182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial