Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому, з урахуванням поданої уточненої позовної заяви, просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 11 жовтня 2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка від моменту народження проживає разом з позивачем та, як зазначає позивач, та перебуває на її повному утриманні. Відповідач з ними не проживає, ухиляється від утримання дитини та її виховання, а також ніякої добровільної матеріальної допомоги для утримання неповнолітньої дитини не надає. Позивач вказує, що на даний час, як їй відомо, відповідач нікому аліменти не сплачує, стягнень по виконавчим документам не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає, фізично здоровий. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, у рахуванням поданої уточненої позовної заяви, підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Однак, заперечував щодо визначеного позивачем розміру аліментів, а саме у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), вважав його не обґрунтованим. Не заперечував щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача. Також вказував на незадовільний стан здоров'я відповідача, отримання відповідачем травм та контузії, необхідність проведення лікувальних, профілактичних дій, що стосуються стану його здоров'я. Крім того, заперечував щодо дати з якої будуть стягуватися аліменти, та просив в разі задоволення позову стягувати аліменти з дати подання до суду саме уточненої позовної заяви, а не з дати звернення до суду з позовною заявою. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 1604, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2014 року (а.с. 4). Сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою(ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.ст. 181, 183 СК України частка доходу батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідачем та його представником не було надано до суду жодних доказів у підтвердження своїх пояснень, а також щодо незадовільного стану здоров'я відповідача, отримання ним травм, контузії та необхідності проведення лікувальних, профілактичних дій, що стосуються його стану здоров'я, тяжкого матеріальну стану через поранення. Крім того, суду не було надано заперечень відповідачем про те, що він не може надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дитині. Натомість встановлено, що дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає задоволенню частково, і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повнолітнього віку. Судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial