Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем. Посилається у позові на те, що 09.09.2015 між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що після народження дитини стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Позивач зазначає, що тривалий час вони не спілкуються, живуть окремим життям та своїми інтересами, вона виховує та матеріально забезпечує сина сама, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припиненні, а шлюб носить суто формальний характер. На даний час, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Зазначено, що відповідач не цікавиться життям позивачки та сина, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, у зв`язку з чим, позивачка у лютому 2017 року вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Заочним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 19.03.2018 по справі №447/481/17 позовні вимоги позивачки були задоволені, судове рішення набрало законної сили 31.05.2018, але в добровільному порядку відповідачем не виконується. Ухвалою судді від 27.06.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 21.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судова повістка, що направлялася на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталася до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ч.ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано 09.09.2015 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2733. Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 23.03.2016, актовий запис № 1230, встановлено, що від шлюбу особи мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Суперечності, що виникали між ними, привели до її розпаду. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства. За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі; відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категорична позиція позивача з приводу розірвання шлюбу та її небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому шлюб сторін підлягає розірванню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved