Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просить визнати недійсним договір у формі заяви-приєднання № 245354 від 16.09.2018 між ТОВ «ДЖЕНЕСІС ФІНАНС» та [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що у лютому 2019 року позивачу почали надходити дзвінки від працівників відповідача, з яких вона дізналась про те, що нею укладено договір про надання коштів у позику з ТОВ «ДЖЕНЕСІС ФІНАНС». Договір укладено у формі заяви-приєднання до Примірного договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Копію вказаної заяви-приєднання позивач отримала від ТОВ «ДЖЕНЕСІС ФІНАНС» наприкінці лютого 2019 року. Договір укладено на наступних умовах: сума кредиту 6 000,00 грн на строк з 16.09.2018 по 15.10.2018 зі сплатою 693,5% річних. Позивач вважає, що кредитний договір не був підписаний з її сторони, сторони не домовились про всі істотні умови визначені законодавством, а сам договір містить умови, які є несправедливими, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача. Зокрема у заяві-приєднання відсутній підпис позивача як позичальника. Також у позивача немає підтвердження, що гроші кредитодавцем йому передавались, а отже договір не може вважатись укладеним. У заяві приєднання вказано, що загальний розмір кредиту складає 9 306,00 грн, а в п. 4.1 вказано 6 000,00 грн. Отже незрозумілим є загальний розмір кредиту, який погодили сторони. 13 січня 2020 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва за вищевказаним позовом відкрито спрощене провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, у якій також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У матеріалах справи міститься копія заяви-приєднання № 245354 до Примірного договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Публічна пропозиція (Оферта) ТОВ «ДЖЕНЕСІС ФІНАНС») (а.с.8-10). Згідно із зазначеною Заявою договір укладено на наступних умовах: сума кредиту (загальний розмір наданого капіталу): 6 000,00 грн; строк, на який надається кредит: з 16.09.2018 по 15.10.2018; проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (а у разі часткового погашення - на непогашену частину) та встановлюються в розмірі 1,90% на день, що на рік становить 693,5%; тип процентної ставки: фіксована; загальний розмір (сукупна вартість) кредиту складає 9 306,00 грн; повернення кредиту (сума кредиту та проценти за користування ним) здійснюється не пізніше останнього дня користування кредитом, а саме: 15.10.2018. У заяві вказано, що договір складається з внутрішніх правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, кредитодавця, Примірного договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Публічної пропозиції (Оферти)) кредитодавця, та цієї заявки, форма якої опублікована на веб-сайті кредитодавця. Із наявної в матеріалах справи заяви вбачається, що у ній відсутній підпис позивача. Також у суду відсутні докази отримання позивачем грошової позики від відповідача. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частини 1, 4 ст. 203 ЦК України встановлюють, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За вимогами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування наведених позивачем відомостей, у зв`язку з чим виходячи з вищенаведених норм законодавства та встановлених обставин, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст. 202, 203, 207, 215, 638, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved