Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Атоменергомаш» про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушено прогулу, відшкодування моральної шкоди. В позові зазначає, що 03.03.2014р. за № 14-зв відповідачем було видано наказ «Про припинення трудового договору». Підставою для його винесення стало скорочення штату, п.1 ст. 40 КЗпП України. Позивач працювала у Відокремленому підрозділі «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом» на посаді інженера відділу матеріально-технічного постачання. Про скорочення її посади та наступне звільнення через два місяці позивач була попереджена 30.12.2013р. Скорочення штату відбувалося на підставі наказів відповідача від 22.11.2013р. № 463, від 28.11.2013р. №473, від 04.12.2013р. № 478. Даними наказами вносились зміни до організаційної структури відповідача, а саме, як зазначено в наказі 463 від 22.11.2013р. у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, на виконання вимог протоколу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 27.08.2013р. № 52, листів ДП «НАЕК «Енергоатом» від 26.04.2013 р. № 6060/07; від 13.03.2013р. № 3466/07; від 01.03.2013р. № 2969/07; від 01.04.2013р. № 81/07, «Методичних рекомендацій щодо застосування норм керованості у ВП «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом». При ознайомлені з попередженням про скорочення посади та подальшим звільненням, відповідачем не було запропоновано позивачу перелік вакантних посад на підприємстві. Наказ №463 від 22.11.2013р. «Про зміну оргструктури» не відповідає п.4.7. Положення про відокремлений підрозділ «Атоменергомаш» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», згідно з яким структура відповідача затверджується президентом ДП «НАЕК «Енергоатом». Організаційна структура, яка введена в дію зазначеним наказом та на підставі якої здійснено скорочення чисельності та штату працівників, президентом ДП «НАЕК «Енергоатом» не затверджена, а тому не може вважатися легітимною. Наказом № 28 від 24.01.2014р. дії пунктів наказів № 463 від 22.11.2013 р., № 473 від 28.11.2013р. в яких йшлося про зміну оргструктури, про внесення змін до штатного розпису призупинено на чотири місяці, а наказ № 92-к від 26.12.2013р. про попередження про звільнення у зв'язку із скороченням штату -скасовано. Вважає звільнення незаконним. Незаконним звільненням їй спричинено моральну шкоду. Просить визнати протиправними та скасувати наказ відповідача від 03.03.2014р. № 14-зв «Про припинення трудового договору», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн., стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. У ході судового розгляду справи від позивача надійшли заяви про збільшення позовних вимог (а.с.137-140,185-189) Відповідно до наданих заяв, просить визнати протиправними та скасувати наказ відповідача від 03.03.2014р. № 14-зв «Про припинення трудового договору», поновити її на посаді інженера відділу матеріально-технічного постачання Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відокремлений підрозділ «Атоменергомаш», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 грн., стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечує, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав письмові заперечення на позов (а.с.193-195). В судовому засіданні пояснив, що відповідно до наказу № 463 від 22.11.2013р. організаційна структура ВП АЕМ була змінена. Наказом № 473 від 28.11.2013р. введено в дію новий штатний розпис, в зв'язку з чим і було проведено процедуру скорочення штату згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Для визначення переважного права на залишення на роботі працівників, наказом № 478 від 04.12.2013р. була створена комісія. За результатами роботи комісії сформовано поіменний список працівників, що підлягають вивільненню у зв'язку зі скороченням штату. Позивач була включена в число осіб, які підлягали звільненню за п.1 ст.40 КЗпП України. 26.12.2013р. список був затверджений наказом № 92-к. 30.12.2013р. позивачу було вручено повідомлення про можливе наступне її вивільнення у зв'язку із скороченням штату під особистий підпис, а також запропоновані вакантні посади та професії, виходячи з можливостей працевлаштування у ДП НАЕК «Енергоатом». Позивач відмовилась від запропонованих варіантів працевлаштування - акти № 6 від 13.01.2014р., №20 від 23.01.2014р. 19.02.2014р. профспілковим комітетом була надана згода на звільнення позивача. Наказом № 14-зв від 03.03.2014р. позивач була звільнена за п. 1 ст.40 КЗпП України. Таким чином, процедура звільнення позивача, в зв'язку із скороченням штату, була проведена з дотриманням вимог діючого законодавства. Щодо твердження позивача про не легітимність організаційної структури, введеної в дію наказом від 22.11.2013р. № 463, на підставі якої відбулося скорочення чисельності та штату працівників, то вважає його безпідставним. 17.04.2014р. президентом компанії затверджено повідомлення про внесення зміни до Положення про організаційну структуру ДП НАЕК «Енергоатом», яким зокрема, передбачено включення нової структури ВП АЕМ відповідно до наказів №№ 463 та 518. Наказ від 24.01.2014р. № 28 «Про внесення змін до наказів від 22.11.2013р. № 463, від 28.11.2013р. № 473 та скасування наказу від 26.12.2013р. № 92-к» скасовано 29.01.2014р. наказом № 37. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до матеріалів справи, наданих доказів, судом встановлено, що позивач перебувала з відповідачем в трудових відносинах. Відповідно до наказу № 67-к від 06.09.2004р. вона була переведена в відділ матеріально-технічного постачання ВП «Атоменергомаш» ДП НАЕК «Енергоатом» на посаду інженера 2 категорії з ВП Запорізька АЕС (а.с.178). 06.02.2009р. наказом № 11 була переведена в тому же відділку на посаду інженера (а.с.179). Наказом 14-зв від 03.03.2014р. позивач була звільнена з посади за п.1 ст.40 КЗпП України, скорочення штату (а.с.3). Наказом № 463 від 22.11.2013р. (а.с. 38-39) було внесено зміни до організаційної структури відповідача, а наказом № 473 від 28.11.2013р. - зміни до штатного розпису (а.с. 41). Наказом № 478 від 04.12.2013р. створена комісія для визначення переважного права на залишення на роботі працівників, у зв'язку зі скороченням штату (а.с.56-57). За результатами роботи комісії 19.12.2013 р. протокол № 5 (а.с.115- 116), однією із кандидатур на звільнення зазначено позивача. При вирішені питання про звільнення у зв'язку зі скороченням штату позивача, комісія зазначила, те що позивачу за результатами атестації п'ять років тому назад, а саме 06.02.2009р. наказ №11, було знижено категорію, а також те, що останнім часом у позивача знизилась працездатність, якість виконаної роботи та зменшився об'єм виконаних завдань. Причиною зниження працездатності, якості та об'єму виконаної роботи є вікові особливості працівника (службова записка від 13.12.2013р. № 05984 начальника УМТКіТО - а.с. 133). Відповідно до ст.21, 22 КЗпП України, законом забороняється будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Вимоги щодо віку, рівня освіти, стану здоров'я працівника можуть встановлюватись законодавством України. Ст.43 Конституції України закріплено право громадян України на вільний вибір праці, рівні умови та захист від незаконного звільнення. Законом не передбачені підстави звільнення працівника відповідача, який займає посаду інженера відділа матеріально-технічного постачання, за віковим обмеженням. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.115-113,133, 210) саме те, що відповідач досягла відповідного віку, її кандидатура була визначена на звільнення із скороченням штату. Крім того, відповідачем не надано суду належних доказів того, що в відділі матеріально-технічного постачання було скорочено штат інженерно-технічних працівників. Відповідно до матеріалів справи, в додатках до наказу № 473 від 28.11.2013р. «Про внесення змін до штатного розпису» в штатному роспису, введеному у дію з 01.11.2013р., у відділу матеріально-технічного постачання (а.с.43) налічувалось 11 штатних одиниці, у тому числі: посади начальник відділу,заступника начальника відділу, два інженера 1 категорії, два інженера другої категорії, чотирі інженера без категорій, технік. В штатному роспису, введеному у дію 28.11.2013 р., (а.с.50) передбачалось також 11 штатних одиниць інженерно-технічних працівників: начальника відділу, провідний інженер, економіст з договірних та претензійних робіт, два інженера 1 категорії, два інженера 2 категорії, два інженера без категорій, технік. Отже, відповідно до наданих до матеріалів справи копій документів, скорочення посад «професіонали» та «фахівці» в відділіматеріально-технічного постачання не проводилось. Судом критично оцінюється, наданий відповідачем Протокол № 5 від 19.12.2013р. засідання комісії для визначення переважного права на залишені на роботі (а.с. 115-116). Відповідачем надано не витяг з протоколу, а Протокол в цілому, в п.4 якого визначено, що комісією одноголосно прийнято рішення щодо п'яти працівників ЗСК, НСОіТ, при цьому в резолютивній частині протоколу ці особи не визначені. Замість того, в резолютивній частині протоколу зазначені особи, які є кандидатурами на звільнення, при тому, що в розділі протоколу « Слушали» питання про їх кандидатури не вирішувалось. Згідно із вимогами ч.3 ст. 492 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Як вбачається з матеріалів справи позивач отримала попередження щодо свого звільнення у звязку із скороченням числьності або штату працівників ( п.1 ст.40 КЗпП України) 30.12.2013 р. (а.с.8,117), а пропозиції вакантних посад та професій їй запропоновано 15.01.2014р. акт № 11 (а.с. 111-112) та 24.01.2014 р. акт № 23 (а.с.6-7,109-110). Відповідно до роз'яснень ППВСУ від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді трудових спорів, пов'язаних зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, необхідно з'ясувати чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника. Судом встановлено, що відповідачем були порушенні вимоги діючого законодавства щодо порядку вивільнення працівників. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Суд приймає до уваги той факт, що наказом генерального директора ВП «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом» від 24.01.2014р. № 28 були призупинені дії пунктів 1,4,5 наказу № 463 від 22.11.2013р., пунктів 1-3,5 наказу № 473 від 28.11.2013р. в яких йшлося про зміну оргструктури, про внесення змін до штатного розпису на чотири місяці, а наказ № 92-к від 26.12.2013р. про попередження про звільнення у зв'язку із скороченням штату - скасовано (а.с.58-61). Підставою для призупинення зазначених пунктів наказів та скасування наказу № 92-к стало необхідність проведення перевірки заяв працівників про порушення під час проведення скорочення штатів вимог та процедур, встановлених діючим законодавством про працю, нормативними документами та інше. 29.01.2014р. наказом № 37 за підписом виконуючого обов'язки генерального директора наказ № 28 від 24.01.2014 р. (а.с.145) скасовується, при тому, що 04.02.2014р. в.о. генерального директора звертається до ДП НАЕК «Енергоатом» за роз'ясненнями про подальші дії дирекції та наслідки, пов'язані з виданням наказу № 28 від 24.01.2014р. (а.с.146). Судом встановлено, що відповідно до п.4.7. Положення про відокремлений підрозділ «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом» ПЛ-П.43.43.071-10, затвердженого Президентом ДП «НАЕК» «Енергоатом» 22.12.2010р. зі строком дії до 22.12.2015 р. (а.с.124-132) організаційна структура відокремленого підрозділу затверджується президентом Компанії. Повідомлення № 06-08-14-И про внесення зміни Положення про організаційне структуру затверджено 17.04.2014р. На момент скорочення штатів та звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України 03.03.2014р. зміни в оргструктурі президентом Компанії затверджені не були. Враховуючи всі з'ясовані обставини справи, суд вважає вимоги позивача щодо скасування наказу № 14-зв від 03.03.2014р. та поновлення її на посаді інженера відділу матеріально-технічного постачання є обгрунтованими. Відповідно до наданої довідки про розмір середньої заработіної плати (а.с.118), середня зарплата позивача становить 6813,90 грн. Середньоденна зарплата становить 325,71 грн. З 04.03.2014р. по 01.07.2014р. складає 77 робочих дня вимушеного прогулу. Середній заробіток за час вимушено прогулу складає 25079,67грн. ( 325,71 х 77). При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення вимог. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розглядаючи вимоги по відшкодуванню моральної шкоди, суд виходив з принципу розумності і справедливості, врахував характер істотних вимушених змін у життєвих стосунках позивача, втрату позивачем роботи, що заподіяло психологічні страждання та призвело до суттєвих змін у її життєдіяльності. Але сума відшкодування моральної шкоди є надто завищеною та не відповідає обсягу моральних страждань позивача, тому суд доходить висновку про достатність відшкодування моральної шкоди в розмірі 8000 грн. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, як передбачено в ч. 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд також вважає обгрунтованими, оскільки підтверджуються наданими суду договором про надання правової допомоги і квитанцією щодо оплати правової допомоги, які суд приймає до уваги (а.с.9-11). Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи з'ясовані у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial