Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є [PERSON], з яким вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак він визнав себе батьком, про що зроблений відповідний запис в свідоцтві про народження дитини. З 2006 року сторони проживали однією сім'єю, однак з 2014 року проживають окремо один від одного. Неповнолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, будь-якої матеріальної допомоги на її утримання не надає. У зв'язку з викладеними обставинами, позивач просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, у якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за заявою чоловіка , який вважає себе батьком дитини; за рішенням суду. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 026117, виданого 19 травня 2006 року Ботіївською сільською радою Приазовського району Запорізької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з довідки Ботіївської сільської Приазовського району Запорізької області № 1069 від 12 жовтня 2015 року, [PERSON] проживає за адресою: [INFO], з дочкою - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач, який є батьком дитини, ухиляється від матеріального утримання неповнолітньої дочки. У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача, які є обґрунтованими та підтверджені, дослідженими в судовому засіданні, доказами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: approved