Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником зазначеного майна. Зазначає, що у будинку зареєстроване місце проживання відповідача, який є колишнім чоловіком її доньки [PERSON] . Зауважує, що відповідач не проживає у вказаному житловому будинку, не оплачує комунальні послуги, а тому він втратив право користування вказаним майном. Враховуючи наведене, просить суд позов задовольнити. Ухвалою від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності № 17589825 від 01 лютого 2008 року. Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1224 від 06 жовтня 2020 року, виданою Виконавчим комітетом Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області, стверджується, що у житловому будинку [ADDRESS] зареєстроване місце проживання відповідача. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 вересня 2020 року у справі № 450/436/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Актами обстеження житлово-комунальних умов від 25 грудня 2019 року, 29 травня 2020 року, 09 жовтня 2020 року, встановлено, що [PERSON] не проживає за вищезгаданою адресою з вересня 2007 року. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як зазначив позивач, вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , відповідач не проживає без поважних причин у такому. Відповідач в судове засідання не з`явився та жодних доказів щодо спростування викладених позивачем фактів на адресу суду не надав. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач є власником житлового будинку та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпоряджання таким, непроживання відповідача тривалий час за місцем реєстрації, що підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Отже, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вищезгаданим житловим будинком. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved