Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 вересня 2016 року помер її вітчим [PERSON] і за життя 08 листопада 2001 року він склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачеві. В родині позивача вітчим проживав з 1974 року. Після смерті матері вітчим у 2006 році переїхав на постійне місце проживання до [INFO]. Про смерть вітчима позивач дізналася від знайомих і на спадкове майно не претендувала. Згодом дізналася про наявність заповіту, але через незнання про його існування пізно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, зокрема через незнання про існування заповіту, віддаленість місця проживання і через хворобу. Позивач просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті вітчима. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Також зазначила, що її вітчим зійшовся з матірю у 1974 році, узареєстрованому шлюбі вони не були, мати померла у 1992 році. Про смерть вітчима вона дізналася 22 чи 23 вересня 2016 року. Про наявність заповіту вона знала давно, але їй не було відомо чи був цей заповіт змінений чи скасований. Своєчасно вона не мала можливість оформити спадщину у звязку з хворобою. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і зазначила, що позивач давно знала про наявність заповіту і відразу узнала про смерть вітчима. [PERSON] помер 22 вересня 2016 року і спадкоємцями після його смерті була його дружина [PERSON] та син [PERSON]. Мати відповідача [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 12 грудня 2017 року мати померла і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої також входить земельна ділянка, яка належала [PERSON] Після смерті матері вона і її брат [PERSON] у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем був пропущений передбачений законом строк для прийняття спадщини з неповажних причин. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і зазначив, що позивач давно знала про наявність заповіту і відразу узнала про смерть вітчима. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем був пропущений передбачений законом строк для прийняття спадщини з неповажних причин. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивача вона взагалі не знає, яка саме спадщина відкрилася після смерті [PERSON] їй невідомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що після смерті [PERSON] дійсно відкрилася спадщина, однак про наявність заповіту їй стало відомо після його смерті. З цього приводу з позивачем спілкувалася [PERSON], тому про даний факт позивачеві було відомо. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії заповіту 08 листопада 2001 року [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON]. Зповіт посвідчений секретарем виконкому Новомажарівської сільської ради народних депутатів Зачепилівського району Харківської області. Факт смерті [PERSON], яка сталася 22 вересня 2016 року, підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно довідки виконкому Новомажарівської сільської ради від 11 травня 2018 року [PERSON] дійсно з 1975 року проживав і був зареєстрований в [INFO]. Знято його з реєстрації 10 березня 2006 року. Як вбачається з довідки виконкому Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 24 жовтня 2016 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO]. Копією свідоцтва про одруження підтверджується факт того, що [PERSON] з 24 липня 1968 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Згідно письмової заяви [PERSON] остання 18 листопада 2016 року звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] Постановою нотаріуса від 15 травня 2018 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у звязку з пропущенням нею шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Довідкою комунального закладу «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №12» підтверджується факт того, що позивач [PERSON] знаходилася на лікуванні у червні і липні 2017 року. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Як зазначено у ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як зазначила позивач у судовому засіданні, про смерть вітчима [PERSON] вона дізналася 22 чи 23 вересня 2016 року, тобто в день його смерті чи на наступний день. Також позивач пояснила, давно ще при житті вітчима вона знала про наявність заповіту, однак своєчасно з заявою про прийняття спадщини не звернулася, оскільки їй було невідомо, чи не змінений чи скасований зазначений заповіт. Як вбачається зі змісту ч.3 ст.1272 ЦК України обовязковою умовою для визначення позивачеві додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважність причини пропущення строку для подання такої заяви. У даному випадку позивач визнала, що про наявність заповіту вона знала давно, про смерть вітчима також дізналася у вересні 2016 року, з заявою про прийняття спадщини звернулася у травні 2018 року, тобто більше через півтора роки після смерті вітчима [PERSON] Посилання позивача на неможливість своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини через хворобу не є доведеними, оскільки надана позивачем довідка лікувального закладу свідчить про її лікування лише у червні та липні 2017 року. Крім того, лікування позивача вже здійснювалося після спливу передбаченого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі стягненню з відповідачів на її користь не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed