Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить про стягнення з відповідача 18997,71 грн пені за несплату аліментів та судові витрати у сумі 1000,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.08.2005 між нею та відповідачем Кам`янка-Бузьким районним судом розірванно шлюб. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29.03.2008 вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2008 року і до досягнення його повноліття. За період з квітня 2016 року по листопада 2018 відповідач сплачував аліменти на її користь з просточенням. Відтак, у зв`язку з наявною заборгованістю вважає, що має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів, за період з березня 2016 рік по листопад 2018 рік, яка за її розрахунками становить 18997,71 грн. Ухвалою суду від 04.04.2019 прийнято вказану справу до провадження та призначено судове засідання. Відповідач 10.06.2019 подав відзив на позовну заяву в якому від заперечує проти позову, вказує, що ним здійснювались перерахування не тільки грошових коштів у вигляді аліментів, а й за його кошти проводилось додаткове утримання дитини. Також не погоджується з розрахунком заборгованості пені представленим позивачем. Просить відмовити в задоволенні позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив посилаючи на мотиви викладені у відзиві, вказав, що аліменти сплачував один раз на три місяці за домовленість з позивачкою та передавав гроші переказом, оскільки перебував за кордоном. Близько року сплачує аліменти кожен місяць, просить відмовити в позові. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив в позові відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріалисправи,оцінивши доказив їхсукупності,суд дійшов висновку, що позовпідлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.05.2003, і від спільного подружнього життя мають [PERSON] , [INFO] . Також в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 27.09.2005, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 27.09.2005. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 березня 2008 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 03.03.2008 року і до його повноліття. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 11.12.2018 року, здійсненим старшим державним виконавцем Кам`янка-Бузького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області Смага О.Б., заборгованість [PERSON] по аліментах станом на 15.03.2016 борг складав 21700,00 грн., станом на 20.11.2018 - 67184,25 грн. Боржником сплачено 71500,00 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що відповідач перебуває за кордоном, вона на його прохання перераховувала кошти, які їй переказував відповідач для сплати аліментів. На протязі якого часу та у якій сумі пригадати не може. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що відповідача знає давно, з 2016 року вона переказувала гроші, які отримувала від нього для сплати аліментів. Вона не може чітко вказати в якому розмірі та за який період нею переказували кошти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що вона є матір`ю позивачки. 22.09.2016 позивач поїхала за межі України, внук проживає разом з нею. Кожен місяць позивач передавала кошти їй на утримання сина, що це були за кошти їй не відомо. В судовому засіданні на підставі досліджених письмових доказів встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.196 Сімейного кодексуУкраїни у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд враховує вимоги чинного законодавства України та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц про те, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексуУкраїни пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Звертаючись до суду, позивач просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з березня 2016 року по листопад 2018 року та надала відповідний розрахунок, з якого вбачається, що загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період становить 18997,71грн. Суд приймаєдо уваги поданий позивачем розрахунок пені, що розрахований за період з березня 2016 року по листопад 2018 року, оскільки такий відповідає вимогам проведення розрахунку, викладеним у вказаній вище постанові Верховного Суду. Доводи відповідача та його представника щодо неправильного розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів на увагу не заслуговують, оскільки належних доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять. Суд вважає, що показання, надані свідками [PERSON] [PERSON] , [PERSON] стверджують, що відповідачем сплачувались аліменти, проте не спростовують заборгованості, яка виникла за період за який позивач просить стягнути пеню. Відповідно до вимог ст. ст.13, 81ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в межах заявлених [PERSON] позовних вимог у сумі 18997,71 грн. за період з березня 2016 року по листопад 2018 року. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні в стягненні витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на таке. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. В підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу суду позивачем [PERSON] надано квитанцію про оплату за надання правничої допомоги за договором. Разом з тим, позивачем не надано доказів виконання робіт щодо надання професійної правничої допомоги, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а відтак суд дійшов висновку, що у стягненні витрат на професійну у сумі 1000 грн на правничу допомогу слід відмовити. Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача в користь держави необхідно стягнути 768,40 грн судового збору.

Outcome: partial