Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на 2/3 частини будинку № 37 по вул. Карла Маркса у селі Подорожнє Світловодського району\~ Кіровоградської області. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що будинок придбаний в період перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому відповідно до положень ст.ст. 60, 61 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. Вважає наявними підстави для відступу від принципу рівності часток подружжя і виділу їй у власність більшої частини будинку, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, яка проживає з нею, а також ступінь її трудової та фінансової участі в придбанні та утриманні спільного майна. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали з підстав, наведених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден, щоб позивачці перейшла у власність половина будинку. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідчення свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до пп. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 25 березня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано.(а.с. 36) З витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 155789 від 26 січня 2013 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку № 37 по вул.. Карла Маркса у с. Подорожнє Світловодського району Кіровоградської області . Право власності набуте на підставі договору купівлі продажу жилого будинку від 19 жовтня 2012 року. (.а.с. 8, 9) Відповідно до правил ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ч. 2 ст. 60 СК України встановлюється презумпція права спільної сумісної власності, оскільки вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на викладене є всі підстави стверджувати, що житловий будинок № 37 по вул. Карла Маркса в с. Подорожнє Світловодського району Кіровоградської області згідно положень ч. 1 ст. 60 СК України є спільним сумісним майном подружжя [PERSON]. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності закріплене у ч. 1 ст. 69 СК України. Ч. 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Заявляючи вимогу про виділення при поділі більшої частини спільного майна, позивач посилається на необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, яка проживає з нею. Ч. 3 ст. 70 СК України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. На підставі рішення Світловодського міськрайонного суду від 25 березня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 24 лютого 2015 року і до повноліття дитини. (а.с. 36) Даних про те, що цих аліментів недостатньо для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини суду не представлено, з позовом про збільшення розміру аліментів позивач не зверталась. В судовому засіданні встановлено, що відповідач нерегулярно сплачує аліменти та має заборгованість по їх виплаті (а.с. 35, 57, 72), проте самі по собі ці обставини не можуть визнаватися достатньою підставою для відступу від принципу рівності часток подружжя при поділі майна. В судовому засіданні допитувались свідки з боку позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідки з боку відповідача [PERSON], [PERSON], які свідчили про вклад кожної зі сторін у придбання будинку, проведення у ньому ремонту, підтримання його у належному стані. Однак ці свідчення з огляду на положення ст.60 СК України не мають правового значення в даному випадку, так як ступінь фінансової чи трудової участі кожного з подружжя під час набуття обєктів спільної сумісної власності майна не є визначальною при вирішенні спору про його поділ між ними. Зважаючи на викладене суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] мають бути задоволені частково, а майно поділене між колишнім подружжям у рівних частках. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial