Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Ладижицька сільська рада Іванківського району Київської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України, В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від спільного шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Ввечері, 06 листопада 2018 року, відповідач [PERSON], пішов з дому і не повернувся. На даний час він розшукується органами поліції. Обоє дітей мають можливість виїхати за кордон для відпочинку в державу Іспанія (офіційна назва - Королівство Іспанія). При виїзді дітей за кордон державним прикордонним органам необхідно надати офіційні заяви обох батьків про згоду дітей за межі України або ж рішення суду по суті аналогічного змісту, тобто дозволу на виїзд дітей за кордон. Оскільки, відповідач [PERSON] на даний час відсутній по місцю свого постійного проживання, отримати його особистої заяви-згоди на виїзд дітей за кордон не можливо, тому для вирішення питання про можливість виїзду обох дітей на відпочинок за кордон позивач змушена звертатися з даним позовом до суду. В підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала на його задоволенні. В судове засідання позивач не з'явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Позов підтримує та просить суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в судові засідання не з'явився. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надіслав. Тому у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] відзив не надіслав. Представник Ладижицької сільської ради в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із листом про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON] У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Враховуючи вимог частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З повідомлення Ладижицької сільської ради Іванківського району Київської області за № 62 від 22.02.2019 року слідує, що [PERSON], [INFO] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але його місцезнаходження з 06.11.2018 року невідоме. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що з 30 червня 2001 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3, 4). Вимогою ст. 141 СК України передбачено, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно довідки №63 від 24.01.2019 року, виданої Ладижицькою сільською радою Іванківського району Київської області, діти [PERSON]: [PERSON], 2003 р.н. та [PERSON], 2004 р.н. проживають разом з матір'ю в [ADDRESS] (а.с.8). З наданого позивачем листа Іспанської організації слідує, що діти ветерани Організації «Матері Чорнобиля» запрошені Асоціацією «Чернобільеко Умеак» на літню програму 2019 року, а саме: [PERSON] та [PERSON]. Ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст..12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно «Конвенції про права дитини», прийнятої ООН 20.11.1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради №789 від 27.02.1991 року, у всіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Положення ч.7 ст.7 та ч.2 ст.155 СК України зазначають, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», постановою КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно довідки, виданої 24.01.2019 року Іванківським ВП Вишгородським ВП ГУ НП в Київській області за № 751, гр.[PERSON], [INFO], житель [ADDRESS], з 06.11.2018 року по теперішній час перебуває в розшуку за Іванківським ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області як безвісті зниклий. Місце перебування гр.[PERSON] на даний час не встановлено. (а.с.6). Відповідно до довідки №64 від 24.01.2019 року, виданої Ладижицькою сільською радою, гр.[PERSON], 1980 р.н. з 06.11.2018 року за адресою: [ADDRESS] по даний час не проживає, місце перебування його не відоме (а.с.7). Крім того, позивачем надано Акт обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї [PERSON] від 07.02.2019 року, виданого Ладижицькою сільською радою Іванківського району Київської області, з якого слідує, що заперечень проти виїзду дітей [PERSON] в літній період на оздоровлення за кордон (Іспанія) без письмової згоди батька дітей не має. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за кордон без згоди батька. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Позивач в своїй заяві просить суд судові витрати залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved