Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що 07 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів реєстраційної служби Амвросіївського районного управління юстиції Донецької області. Від шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. 04.01.2016 року шлюб між сторонами по справі було розірвано. Відповідач зі своєю донькою не спілкується, не цікавиться її розвитком, станом здоров'я, умовами життя та захопленнями. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим рішенням суду стягнуто з нього аліменти на утримання доньки. За період з серпня 2018 року по травень 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 13521, 25 грн. Тому позивач просить суд позбавити [PERSON], [INFO], уродженця с. Олексіївське, Амвросіївського району Донецької області, громадянина України, батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua/sud0819 в розділі «Виклики до суду» - https://or.zp.court.gov.ua/sud0819/gromadyanam/viklikinew1/530310/ Представник органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Донецької області, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31 березня 2014 року /а.с. 6/. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого, - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. У цьому випадку позивач, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що відповідач як батько ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Як роз'яснено у п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевірити докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема, щодо поведінки відповідача відносно дитини та достатності обґрунтувань тих обставин, які визначені підставою для позбавлення її батьківських прав, можливості зміни його поведінки відносно дитини внаслідок вжиття менш суворих заходів впливу. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 січня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.13/. Відповідно до довідки КЗ Маріупольської міської ради «Центру первинної медико-санітарної допомоги №4» м. Маріуполя №01-07/624 від 07.06.2018 року [PERSON] перебуває на обліку у лікарні, із дитиною медичний заклад відвідує матір та здійснює за нею догляд, батько дитини в амбулаторію ніколи не звертався та виклик лікаря додому не здійснював /а.с.26/. Згідно, наданих до суду, письмових пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON], які проживають у м. Маріуполі та перебувають у дружній відносинах з позивачкою, останні зазначили, що [PERSON] виховує доньку зі своїми батьками, з чоловіком вона розлучилась, вони ніколи не бачили, щоб її колишній чоловік приїзжав у гості до своєї доньки. Позивач зарекомендувала себе з позитивної сторони /а.с.29-31/. Згідно рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 08 серпня 2017 року стягнуто з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку/а.с.16/. Відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ?, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2017 року /а.с.22/. Згідно довідки ГТУЮ у Донецькій області Амвросіївського державної виконавчої служби від 06.07.2018 року №14-57 з 08.08.2017 року по 30.06.2018 рік [PERSON] не сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 14611, 74 грн. Виконавчий лист знаходиться на контролі у Амвросіївському Р ВДВС. Отже, у судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно ухиляється від своїх обов'язків по утриманню та вихованню своєї дитини, що підтверджується матеріалами справи. Тому, згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Згідно із ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved