Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до АТ «Ощадбанк», ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів. Під час розгляду справи до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовані наступним. У червні 2015 року між позивачем та АТ «Ощадбанк» укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку, випуск та надання платіжної картки № 32982, за умовами якого позивачу відкрито поточний картковий рахунок № [NUMBER] у гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний», видано платіжну картку типу Master Debit Standart та ПІН-конверт до неї. 24.06.2016 з банківського рахунку позивача, без її розпорядження, було здійснено спробу перерахування грошових коштів у сумі 16000,00 грн. на платіжну банківську картку Приватбанку № [NUMBER], в результаті чого системою безпеки рух грошових коштів був заблокований. На даний час позивач не може розпоряджатися належними їй на праві власності грошовими коштами у розмірі 16000,00 грн., оскільки зазначена сума на її банківському рахунку відсутня, а відповідачі відмовляються її повертати. З цих підстав просить суд захистити її права споживача банківських послуг та стягнути з відповідачів на її користь належні їй на праві власності грошові кошти у розмірі 16000,00 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від представника АТ «Ощадбанк» Чвалюка А.В. надійшли заперечення на позов, в якому відповідач просить відмовити у позові в частині вимог до нього. Обґрунтовуючи свої заперечення представник відповідача вказує, що з повідомленням про неправомірне використання платіжної картки позивач звернулася до контакт-центру АТ «Ощадбанк» вже після списання коштів з її рахунку, при цьому повідомила, що надала третім особам реквізити своєї платіжної картки та одноразові смс-паролі, чим порушила умови укладеного між сторонами договору, а тому вини банку у завданні позивачу збитків немає. Відповідачі АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що не має відношення до підстав та предмету позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступне. 15.06.2015 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку, випуск та надання платіжної картки № 32982, за умовами якого позивачу відкрито поточний картковий рахунок № [NUMBER] у гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний», видано платіжну картку типу Master Debit Standart та ПІН-конверт до неї (а.с. 6-7). Розділом 3 даного договору передбачені умови дистанційного обслуговування. Так, згідно з п.п. 3.2., 3.6. договору підключення до системи WEB-банкінг «Ощад 24/7» здійснюється клієнтом відповідно до Інструкції користувача з використання пристрою клієнта, яка розміщена на сайті банку www.oschadnybank.com. Банк забезпечує розміщення на вказаному сайті чинних редакцій Інструкції користувача. У відповідності до п. 3.5. договору права, обов'язки та відповідальність сторін при дистанційному обслуговуванні клієнта за допомогою системи WEB-банкінг «Ощад 24/7» обумовлені в Правилах здійснення операцій. Згідно з п. 3.1.3. Правил здійснення операцій клієнт зобов'язується не розголошувати ПІН-код, логін, пароль, ПІН-код до системи Mobile-банкінг «Ощад 24/7» або реквізити картки та не передавати третім особам. Банк не несе відповідальності за збитки, завдані клієнту у разі розголошення (розкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, а також у разі розголошення клієнтом логіну та паролю до системи WEB-банкінг «Ощад 24/7» та/або ПІН-коду до системи Mobile-банкінг «Ощад 24/7» або отримання щомісячних виписок на адресу електронної пошти (п. 1.5. договору). Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положенням частини першої статті 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Судом встановлено, що 24.06.2016 о 18:03:05 з рахунку позивача № [NUMBER], відкритому в АТ «Ощадбанк», через UKR KYIV Banking здійснено переказ коштів у розмірі 16000,00 грн. на платіжну картку ПАТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER], що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача та довідкою АТ «Ощадбанк» (а.с. 8-9). З виписки по картці № [NUMBER] ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що грошові кошти у сумі 16000,00 грн. того ж дня були зараховані на цю карту (а.с. 85-92). Позивач стверджувала, що жодних дій щодо списання коштів з банківського рахунку вона не вчиняла. Про вказану подію [PERSON] 24.06.2016 о 18:04 год. у телефонному режимі повідомила контакт-центр «АТ «Ощадбанк», що підтверджується аудіозаписом диску СD-RW, наданим представником відповідача. За результатами отриманого звернення від позивача, банком проведено блокування її карти та встановлено, що позивач передала свої персональні дані третім особам, чим порушила п. 3.1.3 Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими у АТ «Ощадбанк». 24.06.2016 [PERSON] звернулась до Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, за її заявою 25.06.2016 внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань за номером 12016100050006321 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 Кримінального кодексу України. Фабула: 20.06.2016 приблизно о 18:00 год. невстановлена особа у невстановленому місці шляхом довіри заволоділа грошовими коштами у розмірі 16100,00 грн., які належать [PERSON], чим спричинила останній майнової шкоди на вищевказану суму. Згідно з пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2011 № 2346-III переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Постановою Правління Національного Банку України від 05.11.2014 №705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» затверджено Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням. Частиною 3 пункту 2 розділу VI цього Положення передбачено, що користувач зобов'язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. За приписами п. 6 розділу VI Положення користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Згідно з пунктом 8 розділу VI Положення емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Разом з тим, відповідно до п. 9 розділу VI Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до п. 32.3.2. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2011 № 2346-III у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. Як встановлено судом вище, 24.06.2016 о 18:03 год. з рахунку позивача були списані грошові кошти у розмірі 16000,00 грн. Проведення списання даних коштів відбулося з дотриманням банком процедури обслуговування платіжної картки, з використанням даних, доступ до яких повинен мати лише держатель картки, однак, позивач, в порушення умов закону та укладеного між сторонами договору, повідомила свої персональні дані третім особам і як наслідок, це призвело до списання коштів з її рахунку. Відтак, зважаючи на вищевикладені положення закону, підстав для стягнення цих грошових коштів з АТ «Ощадбанк» та/або АТ КБ «Приватбанк» суд не вбачає. Разом з тим, сам факт незаконного переказу грошових коштів з рахунку позивача на карту № [NUMBER] ПАТ КБ «Приватбанк» підтверджується встановленими обставинами та діями, які позивач вчинила відразу ж після виявлення платіжної операції, яку вона не виконувала. З наданих АТ КБ «Приватбанк» документів (копії анкети-заяви від 22.10.2015, копії паспорту громадянина України, копії фотокартки, виписки з банківського рахунку) вбачається, що власником платіжної карти № [NUMBER], на яку без законних підстав були зараховані грошові кошти у сумі 16000,00 грн., є відповідач [PERSON] Будь-яких доказів на спростування цих обставин [PERSON] не надав. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, для відновлення порушених прав позивача з відповідача [PERSON] АН її користь підлягають стягненню отримані ним без законних підстав грошові кошти у розмірі 16000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути 551,20 грн. судового збору (а.с. 2). З викладеного,

Outcome: partial