Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Згідно довідки №1791 від 16.04.2021 року, виданої ЛКП «Сигнівка», у вказаній квартирі зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, [PERSON] , який є її племінником, громадянином Російської Федерації, для навчання в Україні отримав посвідку на постійне проживання в Україні [NUMBER] від 25.12.2013 року та не проживає у цій квартирі з 2014 року. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований, але не проживає у квартирі [ADDRESS] , не несе витрат на сплату комунальних послуг, позивач платить комунальні послуги, які розраховуються з врахуванням реєстрації відповідача. Факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі, що належить позивачу на праві власності, порушує право власності на дану квартиру, оскільки порушує правомочність користування та розпоряджання своєю власністю. В зв`язку з наведеним, існують підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 27.04.2021 року відкрито провадження в справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. /а.с.17-18/ Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Між сторонами існує спір щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17294212, квартира [ADDRESS] належить позивачу та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності. /а.с.13/ Наведе також стверджується свідоцтвом про право власності від 19.07.2006 року. /а.с.14/ Згідно довідки №1791 від 16.04.2021 року, виданої ЛКП «Сигнівка», у вказаній вище квартирі зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.7/ Відповідно до акту №1 від 13.04.2021 року складеного представниками ЛКП «Сигнівка», в присутності мешканців будинку [ADDRESS] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] є лише зареєстрованим та у ній не проживає з 2014 року. /а.с.8/ Судом встановлено, що відповідач є громадянином Російської Федерації та проживає за адресою: [ADDRESS] . /а.с.9-11/ Позивач стверджує, що реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі створює для неї перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні її власністю. Відповідно до статей\~317\~,\~319 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України\~визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, яким власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316319\~ЦК), то власник на підставі\~статті 391 ЦК\~не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями\~71,\~72,\~109,\~110,\~116 Житлового кодексу Української РСР\~(далі\~ЖК УРСР). У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Судом встановлено, що позивач є співвласником власником квартири [ADDRESS] . Також встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача, наймачем, або іншою особою, що має право користування квартирою, зареєстрований у вищевказаній квартирі та самостійного права на житло з підстав, передбачених законом, не набув. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, а відтак наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. \~

Outcome: approved