Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи позовну заяву тим, що 19.07.2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1498. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає коштів на утримання дитини, не приймає участі в її вихованні, не приділяє їй достатньо уваги. В зв`язку з тим, що відповідач не бере участі в утриманні дитини, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивач вимушена була звернутись з даним позовом до суду та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася та подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Справу просила розглядати у її відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився та надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 19.07.2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1498 (а.с. 2). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6). Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Відповідач не надає матеріальної допомоги своїй неповнолітній дитині та не приймає участі в її утриманні. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 80, 180-184 СК України. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved