Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», третя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в Черкаській області про визнання відмови в виплаті страхового відшкодування неправомірною, стягнення страхової суми, пені, інфляційних витрат, витрат за упущену вигоду, відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що 26.11.2015 року між нею та відповідачем [PERSON] акціонерним товариством страхової компанії «Брокбізнес» був укладений строком до 26.11.2016 року на суму 1, 300 000 грн., договір страхування № 006- 0027782/01 НТ її транспортного засобу TOYOTA № кузова /шасі/ JTMHV05 J904117168, 2013 року випуску, модель: LAND CRUISER, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно до п.9.1.4. Договору в перелік страхових випадків включено незаконне заволодіння транспортним засобом (угон/викрадення).16 грудня 2015 року стався даний страховий випадок, її застрахований у відповідача транспортний засіб був угнаний. Відповідно, до п.15 договору страхування відповідач повинний був сплатити мій страхову суму в розмірі 1.300 000, 00 грн. Для отримання страхової суми нею були виконані всі умови передбаченого договором страхування в випадку угону автомобіля. Вказує, що нею були зроблені наступні дії: відразу після викрадення її автомобіля була повідомлена про це поліція, тобто вона виконала умови, які передбачені 11.2 договору страхування. ЇЇ заява про угон автомобіля внесена органами поліції до ЄРДР. Згідно до вимог п. 13.1.3 негайно була повідомлена про це цілодобова інформаційна сервісна служба. Тому, представник відповідача в той же день після угону зявився до місця викрадення автомобіля. Згідно до вимог п. 13.1.8 ще до спливу встановленого цим пунктом договору триденного строку, 17 грудня 2015 року передала відповідачу ключі від автомобіля. Пізніше передала йому технічний паспорт на автомобіль. Своєчасно подала відповідачу відповідне письмове повідомлення про страховий випадок. Але, не дивлячись на все це відповідач своїм листом від 2016 року відмовив їй в виплаті страхового відшкодування. Вважає, що дана відмова незаконна, про що нею до відповідача була направлена відповідна претензія, на яку відповідь не отримала. Причиною відмови відповідача було те, що позивачкою в угнаному транспортному засобі, нібито, був залишений реєстраційний документ на ний автомобіль. З цією тезою позивачка не погоджується. Нею, згідно вимог до п.14.1.1. Договору страхування, свідоцтво про реєстрацію відповідачу було надано. Згідно до приєднаної до цієї заяві довідки Регіонального сервісного центру МВС України в Черкаській області їй дублікат свідоцтва, про реєстрацію ТЗ не видавався. Факт надання нею відповідачу оригіналу реєстраційного документу на даний автомобіль незаперечно та яскраво свідчить про те, що ніяких реєстраційних документів вона в транспортному засобі не залишала. До органу поліції про крадіжку даного автомобіля вона звернулася відразу же після угону. Окрім того, Законом України «Про страхування» випадок відмови в виплаті страховки в звязку залишення реєстраційного документа в угнаному автомобілі взагалі не передбачений. Тобто, п. 11.1.10 їхнього з відповідачем договору страхування в якому міститься дана умова взагалі суперечить Закону і відповідно ніякої дії він не має. Але, ніякого реєстраційного документа в угнаному автомобілі вона не залишала і тому, в будь якому випадку, в страховій виплаті їй відмовили неправомірно. Той факт, що вона його не втрачала незаперечно також свідчить те, що його дубліката не отримувала. Свідоцтво про реєстрацію ТЗ було нею відповідачу надано після спливу встановленого п. 13.1.8 Договору триденного строку. Відповідачу воно було надано 1 лютого 2016 року. Хоч це і не являється підставою для відмови їй в виплаті страхової суми. Але на дану обставину вона не можу не звернути увагу. Пропуск нею строку подання цьому документу ніяк не може бути підставою для відмові їй в виплаті страховки з наступних підстав. Причина пропуску даного строку являється поважною. Вона після викрадення автомобіля його знайшла в своїй сумочці в вихідний день 30 січня 2016 року. І в перший же за цим робочий день, - 01.02.2016 року повідомила про це відповідача. Про те, що свідоцтво, про реєстрацію ТЗ знаходилося в сумочці вона відразу не помітила внаслідок отриманого стресу від угону автомобіля та внаслідок того, що на той час вона, та її чоловік [PERSON] і їхня маленька шестирічна дитина [PERSON] хворіли. В будь якому випадку несвоєчасне подання даного документа як не може бути підставою для відмови їй в страховому відшкодуванні. Про страховий випадок відповідач був повідомлений негайно. Відповідач також в своєму листі від 23 вересня 2016 року звертає увагу на те, що на момент викрадення GPS сигналізація її автомобіля була деактивована. Дана обставина не має значення по справі з наступних підстав: Вона не явилася підставою для відмови їй в страховому відшкодуванні. По цьому факту їй відповідачем відмовлено не було. Дана сигналізація була нею встановлена додатково поряд з заводською сигналізацією. Дезактивація додаткової сигналізації в момент угону, при наявності основної сигналізації, в якості підстави для відмови їй в страховому відшкодуванні договором та законодавчими актами взагалі не передбачено. Її автомобіль згідно його технічним характеристикам був обладнаний заводською сигналізацією. ЇЇ наявність в момент угону ніяк не може бути підставою для відмови їй в сплаті страхової суми. Таким чином, вважає, що відповідач незаконно відмовив їй в виплаті страхового відшкодування. Згідно ст.ст. 611, 612 ЦК України, ч.3, ст.20 Закону «Про страхування» п. 15.27 Договору страхування відповідач окрім страхового відшкодування повинен сплатите їй також пеню за порушення строків його виплати. Вимога про сплату цієї пені була викладена в її претензії до відповідача на яку відповіді не отримала. Пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування, як випливає з вимог п.п. 15.25, 15.26 Договору повинна бути виплачена до 23 лютого 2016 року. 01 лютого 2016 року вона надала відповідачу останній документ, - Свідоцтво, про реєстрацію ТЗ, який був потрібний для виплати страхового відшкодування. Згідно вимог п.п. 15.25 Договору після тримання цього останнього документу відповідач на протязі 10 днів повинний був скласти страховий акт, тобто він повинний був його скласти до 12 лютого 2016 року. Згідно же вимог п.п. 15.25 Договору він на протязі вже 10 днів після його складання повинний виплатити страхову суму, тобто вона повинна була їй сплачена до 23 лютого 2016 року. Відповідно, дана пеня повинна нараховуватися починаючи з дня 23 лютого 2016 року і вона повинна закінчиться днем, яким буде винесено, в випадку задоволення її позову, рішення суду. Ця пеня згідно до вимог п. 15.27 Договору страхування, повинна нараховуватися виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення . До розрахунку береться облікова ставка НБУ на перший день такого порушення. 3 23 лютого 2016 року по 11.05.2016 року це складає 119, 000 грн. Окрім того, згідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК, вважає, що також має право на збільшення страхової виплати за прострочення грошового зобовязання з урахуванням індексу інфляції, що за березень 2016 року складає 101 % (за квітень місяць даних ще немає) і окрім того, вона також має право на відшкодування ще трьох процентів річних. Дана її теза випливає також з аналізу судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, зробленим Верховним Судом України. Також, вважає, що має право, згідно до вимог ст. 22 ЦК України стягнути з відповідача кошти за упущену нею вигоду. За отриманні від них кошти за застрахований автомобіль, вона би придбала новий автомобіль, який би використала для роботи. Своєчасно не отримавши їх, зробити це вона не змогла. Дану вигоду вона упускає кожний день і це буде подовжуватися, поки вона не зможе купити новий автомобіль за гроші, які відповідач повинний сплатити їй. Згідно до вимог ч.2, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» вона має право стягнути з відповідача також моральну шкоду. Своєю бездіяльністю він спричинив їй велику моральну шкоду. За отриману страхову суму вона би придбали новий автомобіль, який потрібний був їй для роботи. Внаслідок цього вона не змогла заробити гроші. Без автомобіля порушений звичний образ її життя. На її претензію до відповідача про сплату їй страхового відшкодування він навіть не відповів. Така яскраво з боку відповідача виражене до неї неповага, також спричинило їй моральні страждання. Все це відбувалося на фоні її хвороби та хвороби її чоловіка і хвороби їхньої маленької дитини, що ще посилило вчинення їй моральних страждань. Окрім того, дії відповідача, носять неправомірний характер, що приносить їй моральні страждання. Він також, до останнього часу, обіцяв їй виплатити страхове відшкодування. Він мїї обманув. Це також спричинило їй мені моральну шкоду. Така неправомірна позиція відповідача, викликало додаткові переживання, що відобразилася на її здоровї. Вказує, що всього відповідачем спричинена їй моральна шкода в розмірі 50, 000 грн. Просить суд визнати дії відповідача ПАТ СК «Брокбізнес», якими їй відмовлено в виплаті страхового відшкодування, неправомірними; стягнути на її користь з відповідача страхову виплату в розмірі 1300000 грн.; стягнути на її користь з відповідача пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування, що на сьогоднішній день складає 119000 грн.; стягнути на її користь з відповідача за порушення строків виплати страхового відшкодування, виходячи з індексу інфляції та трьох процентів річних; стягнути на її користь з відповідача кошти за упущену нею вигоду; стягнути на її користь з відповідача спричинену їй моральну шкоду в розмірі 50000грн.; стягнути на її користь з відповідача судові витрати та витрати за послуги адвоката. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та адвокат [PERSON] збільшили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача страхову виплату в розмірі 1300000, 00грн., пеню 394954, 67грн., інфляційні 162500, 00грн., моральну шкоду в розмірі 50000, 00грн. та витрати за послуги адвоката в розмірі 7716, 80грн. та просили задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Адвокат [PERSON] також суду пояснив, що [PERSON] перебувала у шоковому стані, стан здоровя чоловіка різко погіршився оскільки [PERSON] є інсулінозалежний цукровий діабет та інвалід, стався гіпертонічний криз та займалися лікуванням його до кінця 2016 року. Крім того вважає, що в даному випадку настав страховий випадок, оскільки відповідачу надано свідоцтво про реєстрацію автомобіля оригінал, хоч і були порушені строки про його надання. Позивачі своєчасно звернулися до відповідача про угон автомобіля, повідомили працівників поліції для внесення відомостей до ЄРДР. [PERSON] суду пояснила, що її чоловік [PERSON] на автомобілі «TOYOTA LAND CRUISER» виїхав до місця роботи у м. Черкаси по вул. В.Чорновола, 9. Автомобіль під сигналізацією знаходилось на стоянці, о 17 год. було виявлено, що транспортний засіб відсутній. Відразу було повідомлено, поліцію та страхову компанію. Коли оглянули камери спостереження на місці події, було виявлено, що в 16 год. 48 хв. невідомо особа заволоділа автомобілем. Оперативні дії органів внутрішніх справ з пошуку автомобіля результатів не дали. Вона вважала що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходилось в автомобілі на ряду з іншими документами про що повідомила страхову компанію. Але дійсно свідоцтво про реєстрацію ТЗ знаходилося у неї в сумці, але перебуваючи в шоковому стані не звернула на це увагу. 30.01.2016 випадково у своїх особистих речах був знайдений технічний паспорт на викрадений автомобіль, про що повідомила страхову компанію, а тому вважає що в момент викрадення та після технічний паспорт весь час знаходився в неї, а не в автомобілі, як вона вважала. Просить позов задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] позов не визнав з підстав викладених в запереченні які оголошено було в судовому засіданні (том.2 арк. спр. 16-21). Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] просив вирішити спір на розсуд суду та суду пояснив, що у звязку з тим, що транспортний засіб «TOYOTA-LAND CRUISER », знаходиться в розшуку, працівниками ТСЦ оперативно вжитий захід щодо внесення інформації до НАІС ДАІ про оформлення заяви [PERSON] від 26.01.2016 р. № 84282929 стосовно (перереєстрації ТЗ) для отримання власником автомобіля дубліката свідоцтва про реєстрацію СХТ № 418097. Такий захід надає змогу виявити викрадений ТЗ в разі намагання переоформлення його в іншому сервісному центрі. При цьому, [PERSON] безпосередньо не зверталася до ТСЦ із заявою про (перереєстрацію ТЗ) втрату свідоцтва про реєстрацію даного ТЗ та про видачу його дубліката. Дана заява існує лише в електронному вигляді, не роздруковувалася і на руки [PERSON] не видавалась та останньою не підписувалась. В підшивках сервісного центру не зберігається, так як, (перереєстрація ТЗ) з видачею свідоцтва про реєстрацію здійснюється в три етапи: 1) Оформлення заяви від імені власника ТЗ (не несе будь яких правових наслідків, так як є допомогою в оформленні документу) з внесенням інформації в НАІС ДАІ. Роздруківка заяви та видача власнику ТЗ (в разі знаходження заявника біля віконця де набиралася заява оператором компютерного набору). Перевірка заявником внесених до заяви даних про його і ТЗ та поставляння особистого підпису. Огляд транспортного засобу працівником сервісного центру (звірка номерів вузлів і агрегатів ТЗ з даними вказаними у заяві (без огляду ТЗ, видача, заміна свідоцтва про реєстрацію на дублікат не здійснюється). Після огляду ТЗ та поставляння підпису працівником центру на заяві про (перереєстрацію ТЗ) видача, заміна свідоцтва, власник здійснює оплату послуг в касах банку. 2) Власник ТЗ здає документи до віконця, де працівник центру перевіряє наявність необхідного пакету документів та повноту заповнення всіх документів, а також, здійснює перевірку власника та ТЗ по всіх існуючих базах. В разі наявності ТЗ, або власника в розшуку чи накладення арешту на автомобіль, працівники центру відмовляють в перереєстрації. Після перевірки, працівник центру здійснює операцію по перереєстрації з внесенням такої інформації до НАІС ДАІ, затверджуючи факт перереєстрації підписом та передає документи до кабінету де оформляється свідоцтво про реєстрацію ТЗ. 3) Відповідальний працівник центру отримавши такі документи здійснює перегляд документів (перевіряє чи проведено всі необхідні заходи по наявній операції, чи проставлено всі підписи, чи здійснено всі перевірки) і після цього закриває заяву в НАІС ДАІ, додає до наявних документів новий бланк свідоцтва і передає документи з новим бланком свідоцтва іншому працівнику центру. Інший працівник центру виписавши нове свідоцтво про перереєстрацію ТЗ, надає його на підпис відповідальному працівнику центру і надалі передає таке свідоцтво до кабінету видачі документів та державних номерних знаків. Тому без наявного транспортного засобу здійснити всі три етапи неможливо, а в разі співпадання (часткове також) номеру кузова по НАІС ДАІ з розшукуваним ТЗ, викликається оперативна група і документи з заявником передаються працівникам поліції. Тому на звернення представника ПАТ СК «Брокбізнес» від 04 лютого 2016 р. (вих. № 193-11) до ТСЦ № [NUMBER] МВС в Черкаській області з проханням повідомити, чи надходили до сервісних центрів МВС України повідомлення про втрату свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки «TOYOTA-LAND CRUISER», д. н. СА7759ВМ, з номером кузова JTMHV05J904117168, працівник ТСЦ № 7141 15.03. 2016 р. повідомив ПАТ СК «Брокбізнес», що згідно інформації, яка міститься в підсистемі «Документи в розшуку» НАІС МВС України, свідоцтво про реєстрацію серії СХТ № 418097 від 16.09.2015 р. серед втрачених чи викрадених документів не значиться. Також повідомлено, що 26.01.2016 р. в ТСЦ № 7141 була оформлена заява № 84282929 щодо отримання власником автомобіля дубліката свідоцтва про реєстрацію СХТ № 418097. Однак дублікат свідоцтва не видавався та в базу даних розшукуваних документів інформація про зазначене свідоцтво не вносилась. Така ж інформація була надана на адвокатський запит РСЦ МВС в Черкаській області 22.03.2016 р. та 26.04.2016 р. Також зазначив, що оформлення в електронному вигляді, не можна вважати як відповідне звернення, оскільки не підписано та щоб отримати свідоцтво про реєстрацію автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER» [PERSON] необхідно було зняти з розшуку автомобіль та надати ТЗ на огляд. Свідок [PERSON] суду пояснив, що йому незрозуміло чому він не отримав страхове відшкодування, він не винний, що вийшов з роботи, а машини немає, з ключами обїхали всі відстійники шукали автомобіль, дії відповідача викликають тільки обурення та здивування, на автомобілі постійно їздили він, дружина, син. Документи коли вони керують автомобілем знаходяться відповідно у кожного з них. В цей час коли він керував автомобілем документи були з ним, коли виходив з машини документи знаходилися з ним . Коли він вийшов з роботи і не міг зрозуміти, що не має машини, відразу зателефонував в ГАЇ, Страхову, СБУ всі зїхалися і почали шукати, коли приїхав страховик нікого не було. В момент угону автомобіля він був на роботі та всі документи і техпаспорт був з ним. Права часто міняє, оскільки їздить за кордон, а права водія повинні відповідати стандартам іншої країни. Суд, заслухавши позивачку [PERSON], адвоката [PERSON], представника відповідача за довіреністю [PERSON], пояснення свідка [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження 12015251010001141, приходить до висновку про часткове задоволення позову. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що 26.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством страхової компанії «Брокбізнес» був укладений строком до 26.11.2016 року на суму 1 300 000 грн., договір страхування № 006- 0027782/01 НТ [PERSON] транспортного засобу «TOYOTA-LAND CRUISER» № кузова /шасі/ JTMHV05 J904117168, 2013 року випуску, модель: LAND CRUISER, реєстраційний номер [NUMBER]. за яким позивач [PERSON] вказаний вигодонабувач, предметом страхування були майнові інтереси. Ці інтереси пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «TOYOTA-LAND CRUISER», д. н. СА7759ВМ, ці обставини підтверджуються наявними у справі доказами, визнані сторонами, у зв'язку з чим та у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України є встановленими і не підлягають доказуванню. Відповідно до п.9.1.4. Договору в перелік страхових випадків включено незаконне заволодіння транспортним засобом (угон/викрадення). 16 грудня 2015 року стався даний страховий випадок застрахований автомобіль у Приватному акціонерному товаристві страхової компанії «Брокбізнес» транспортний засіб був угнаний, відповідно до п.8.5 договору страхова сума становить 1 300\~000 грн., відповідно до п.8.8 при угоні необхідно враховувати 5,00% франшизи, а тому відповідно, до п.15 договору страхування відповідач повинен був сплатити [PERSON] страхову суму відповідно до договору страхування. Укладаючи договір страхування №006-0027782/01НТ, сторони погодили його умови і в п.13.1.3 та п.13.1.8 зазначили, що у разі настання страхового випадку страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про це протягом трьох робочих днів, що і було виконано страхувальником, тобто відразу після угону, в той же день негайно була повідомлена про це цілодобова інформаційна сервісна служба. Представник відповідача в той же день після угону зявився до місця викрадення автомобіля. Згідно до вимог п. 13.1.8 ще до спливу встановленого цим пунктом договору триденного строку, 17 грудня 2015 року позивачка передала відповідачу ключі від автомобіля та своєчасно подала відповідачу відповідне повідомлення про страховий випадок. Чоловік позивачки [PERSON] звернувся з заявою до Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про угон автомобіля, яка внесена органами поліції до ЄРДР від 17.12.2015 року, відкрите кримінальне провадження №12015251010001141, що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.12.2015 року та самими матеріалами кримінального провадження. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є випадки, передбачені законом та умовами договору страхування, якщо це не суперечить закону. Для отримання страхової суми [PERSON] були виконані умови передбаченого договором страхування в випадку угону автомобіля в повному обсязі. Відповідно до п.14.1.1 договору страхування свідоцтво про реєстрацію автомобіля було надано не своєчасно, оскільки [PERSON] та її чоловік [PERSON] перебуваючи в шоковому стані помилково вважаючи, що оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ, в момент викрадення знаходилося у застрахованому автомобілі, про що відразу повідомили відповідача. 17 грудня 2015 року відповідно до акту прийому-передачі між [PERSON] та представником ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» [PERSON], склали акт про те, що [PERSON] у приміщенні ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» у м. Черкаси по вул. Смілянська, 15 передала, а представник відповідача [PERSON] прийняв ключі від автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER», в кількості 2 (дві) шт.(том.1 арк. 20) [PERSON] надійшов лист від [PERSON] акціонерного товариства СК «Брокбізнес» згідно якого розглянули матеріали 22.01.2016 року вих.104-11 по події, що мало місце 16.12.2015 року, а саме викрадення транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER» д.н. [NUMBER] невстановленою собою, яким відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування. [PERSON] подала до Страхової компанії «Брокбізнес» заяву про незаконне заволодіння транспортним засобом від 17.12.2015 року та рапорт аварійного комісара про результати огляду місця події від 16.12.2015 року викрадення транспортного засобу «TOYOTA LAND CRUISER» д.н. [NUMBER] відбулось разом з залишенням в салоні реєстраційних документів (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу). Відповідно до п.11.1.10 Договору добровільного страхування наземного транспорту №006-0027782/01НТ від 26.11.2015 року, втрата транспортного засобу внаслідок незаконного заволодіння транспортним засобом разом з реєстраційними документами, що були залишені у цьому транспортному засобі є виключенням із страхових випадків, а тому страхова компанія «Брокбізнес» не має правових підстав для виплати страхового відшкодування. 01.02.2016 року позивачка повідомила голову правління СК «Брокбізнес» що вона в своїх особистих речах знайшла технічний паспорт на вкрадений автомобіль, та вважає, що в момент викрадення та після, технічний паспорт весь час знаходився у неї, а не в автомобілі, як [PERSON] помилково думала, оскільки перебувала в шоковому стані, тому просила врахувати дану обставину та розглянути випадок по угону автомобіля, як страховий випадок(том. 1 арк. спр. 22). Також 08 лютого 2016 року до акту прийому-передачі між [PERSON] та представником ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» [PERSON], склали акт проте що, [PERSON] у приміщенні ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» у м. Черкаси по вул. Смілянська, 15 передала, а представник відповідача [PERSON] прийняв свідоцтво про реєстрацію автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER», серія СХТ №418097 від 16.09.2015 року в кількості 1(одна) шт.(арк. спр. том. 1 арк. 21). Також [PERSON] 28.03.2016 року звернулася до Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг [PERSON] (том. 2 арк. спр. 32) в листі зазначає, що 30.01.2016 року у її особистих речах був знайдений технічний паспорт на викрадений автомобіль, про що вона повідомила страхову компанію, зазначив що в момент викрадення та після, технічний паспорт весь час знаходився у неї, а не в автомобілі, як вона вважала. До виявлення свідоцтва про реєстрацію автомобіля вона отримала відповідь від СК «Брокбізнес», що нібито вона не має правових підстав для виплати їй страхового відшкодування, через відсутність свідоцтва про реєстрацію автомобіля. Після того, як нею було виявлено свідоцтво і передано до страхової компанії, страхова компанія відмовляється переглянути своє рішення, хоча обставини страхового випадку змінилися. Як вбачається з листа Регіонального сервісного центру в Черкаській області від 26.04.2016 року №31/23/6-759 який направлений адвокату [PERSON], «що згідно підсистеми «Документи в розшуку» НАІС МВС України свідоцтво про реєстрацію серії СХТ №418097 від 16.09.2015 року, яке видавалось [PERSON], [INFO], у звязку із зміною анкетних даних власника на автомобіль [NUMBER], № кузова /шасі/ JTMHV05 J904117168 серед втрачених чи викрадених документів не значиться. Інформація щодо втрати попереднього свідоцтва про реєстрацію даного автомобіля серії САТ №475552 від 07.11.2013 року також відсутня і останнє зберігається в підставах проведення реєстраційної операції від 16.09.2015 року». Також в листі зазначено, що «26.01.2016 року в ТСЦ №7141 була оформлена заява №84282929 щодо отримання власником автомобіля дубліката свідоцтва про реєстрацію СХТ №418097, однак дублікат свідоцтва не видавався та в базу даних розшукових документів інформація про зазначене свідоцтво не вносилось». Як вбачається з матеріалів справи (том. 1 арк. спр. 213) Регіональний сервісний цент в Черкаській області 04.04.2016 року №27/23/6-577 надіслав начальнику управління врегулювання збитків ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» [PERSON] лист, в якому зазначено, що дійсно 26.01.2016 року до територіального сервісного центру №7141 було звернення від імені власника згідно якого оформлена заява №84282929 щодо отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію СХТ №418097 на автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER», куз. JTMHV05 J904117168. Проте дублікат свідоцтва не видавався. Водночас до регіонального сервісного центру МВС в Черкаській області із заявою про втрату свідоцтва про реєстрацію даного ТЗ та про видачу його дубліката власник автомобіля не звертався. Також(том. 1арк.спр.212) Регіональний сервісний цент в Черкаській області від 15.03.2016 року №31/23/41-188 надіслав на №193-11 від 04.02.2016 року начальнику управління врегулювання збитків ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» [PERSON] лист, в якому зазначено, що згідно підсистеми «Документи в розшуку» НАІС МВС України свідоцтво про реєстрацію серії СХТ № 418097 від 16.09.2015 року, яке видавалось [PERSON] [INFO] узвязку із зміною анкетних даних власника на автомобіль [NUMBER] куз. JTMHV05 J904117168 серед втрачених чи викрадених документів не значиться. Інформація щодо втрати попереднього свідоцтва про реєстрацію даного автомобіля серії САТ № 475552 від 07.11.2013 року також відсутня і останнє зберігається, як підставах про ведення реєстраційної операції від 16.09.2015року. Також повідомляють, що 26.01.2016 року в ТСЦ №7141 була оформлена заява №84282929 щодо отримання власником автомобіля дубліката свідоцтва про реєстрацію СХТ №418097, однак дублікат свідоцтва не видався та в базу даних розшукових документів інформація про зазначене свідоцтво не вносилось. Але як зазначено в листі Регіонального сервісного центру Черкаської області, який адресовано адвокату [PERSON] від 22.06.2016 року № 31/23/41-1641 на запит адвоката повідомлено, що [PERSON] в період з 01.12.2015 року по теперішній час до ТСЦ №7141 РСЦ МВС в Черкаській області щодо отримання дублікату посвідчення водія, не зверталася, а [PERSON] 23.12.2015 року звертався до ТСЦ №7141 РСЦ МВС в Черкаській області та отримав дублікат посвідчення водія ВХТ №030345. Також [PERSON] зазначає в претензії від 30.03.2016 року, що вона до Регіонального сервісного центру в Черкаській області з заявою про втрату свідоцтва про реєстрацію та про видачу його дубліката на автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER» не зверталася Аналізуючи дані різні за змістом відповіді, суд погоджується з листом під назвою (пояснення) від 10.08.2016 року №31/23/4 Регіонального сервісного центру в Черкаській області за підписом В.о. директора РСЦ МВС в Черкаській області [PERSON] (том. 2 арк. спр. 1-2), де зазначено, що «В ході опрацювання адвокатського запиту та перевірки інформації, яка міститься в АІС «ДАІ -2000 та «НАІС» щодо реєстрації у територіальному сервісному центрі РСЦ МВС за [PERSON] транспортного засобу, було встановлено, що власником «TOYOTA LAND CRUISER», д.н. СА 7759ВМ з номером кузова JTMHV05 J904117168, видано свідоцтво СХТ 418097 16.09.2015 року. В результаті перевірки даної інформації було також встановлено, що працівниками ВП ГУНП до бази даних «АРМ-розшук» в розділ «Викрадені ТЗ(Угон)» невірно внесені дані номера кузова. У звязку з цим РСЦ МВС в Черкаській області одразу направив лист до ВП ГУНП з пропозицією внести зміни до «АРМ-розшук» з правильним зазначенням номера кузова даного ТЗ.У звязку з тим, що даний транспортний засіб знаходиться в розшуку, працівниками ТСЦ оперативно вжитий захід щодо оформлення заяви від 26.01.2016 року №84282929 стосовно отримання власником автомобіля дубліката свідоцтва про реєстрацію СХТ №418097 з метою убезпечення власника ТЗ від можливої незаконної перереєстрації ТЗ. При цьому, власник безпосередньо не звертався до ТСЦ із заявою про втрату свідоцтва про реєстрацію даного ТЗ та про видачу його дубліката». Також, аналогічне пояснення надав у судовому засіданні представник сервісного центру, який вказав що дана заява №7 141 РСЦ в Черкаській області МВС України за номером 84282929 є в електронному вигляді та ніким не підписувалась. Тому на звернення представника ПАТ СК «Брокбізнес» від 04 лютого 2016 р. (вих. № 193-11) до ТСЦ № [NUMBER] МВС в Черкаській області з проханням повідомити, чи надходили до сервісних центрів МВС України повідомлення про втрату свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки «TOYOTA-LAND CRUISER», д. н. СА7759ВМ, з номером кузова JTMHV05J904117168, працівник ТСЦ № 7141 15.03. 2016 р. повідомив ПАТ СК «Брокбізнес», що згідно інформації, яка міститься в підсистемі «Документи в розшуку» НАІС МВС України, свідоцтво про реєстрацію серії СХТ № 418097 від 16.09.2015 р. серед втрачених чи викрадених документів не значиться. Аналізуючи різні за змістом вище вказані документи, суд вважає що 26.01.2016 р. в ТСЦ № 7141 була оформлена заява № 84282929 щодо отримання власником автомобіля дубліката свідоцтва про реєстрацію СХТ № 418097, однак дублікат свідоцтва не видавався та в базу даних розшукуваних документів інформація про зазначене свідоцтво не вносилась Тому суд враховуючи вищевикладене вважає, що відмова Страховою компанією «Брокбізнес» у виплаті страхового відшкодування є неправомірною з тих підстав що [PERSON] нібито отримала дублікат. За заявою про отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію не зверталася, а лише внесена зі слів інформація. Оригінал свідоцтво про реєстрацію ТЗ СХТ № 418097 відповідачу передано 08.02.2016 року відповідно до акту. Згідно пояснення працівника сервісного центру, що в разі надання дублікату [PERSON] то свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серія і номер не можуть співпади ,тому суд вважає що дублікат свідоцтва [PERSON] не видався. Крім того позивачка в судовому засіданні зазначила, що в кінці січня 2016року на сайті «про угон машин» їй стало відомо про те, що її автомобіль знаходиться в частковому угоні, в звязку з цим вона звернулася до сервісного центру за поясненнями та отримання реєстраційної картки на автомобіль, що було підтверджено поясненнями представником сервісного центру [PERSON] в судовому засіданні. Окрім того в судовому засіданні встановлено, для того щоб позивачці [PERSON], як і будь-якій іншій особі, щоб отримати свідоцтво про реєстрацію автомобіля необхідна наявність автомобіля, що на думку суду є неможливим оскільки автомобіль знаходиться в розшуку до теперішнього часу. Суд вважає, що на звернення сторін по справі та їх представників адвокатів до сервісного центру надійшли різні відповіді по тій причині, як зазначив представник сервісного центру, що працівники які готують відповіді та перевіряли звернення по різних обліках «Облік по операціях по автомобілях» та «Облік оформлених заяв». В частині заяви представника відповідача [PERSON] « про перевірку факту фальшивості доказу» поданого адвокатом [PERSON], суд вважає, що по цьому питанню відповідачу потрібно звернутися до правоохоронного органу, якщо це відповідає дійсності. У відповідності до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Пунктом 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. Суд бере до уваги ,що [PERSON] надала свідоцтво про реєстрацію застрахованого ТЗ, тільки після отримання листа відповідача в якому зазначалось про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, яка підтверджується особисто позивачем в тексті зверненні [PERSON] до Нацкомфінпослуг від 28.03.2016 року. Тобто, на момент кваліфікації відповідачем заявленої події на 22.01.2016 року, як виключення із страхових випадків, у відповідача була документально на той час надана інформація, що свідоцтво про реєстрацію застрахованого ТЗ було залишено в застрахованому ТЗ . Але як встановлено в судовому засіданні, 01.02.2016 року позивачка повідомила голову правління СК «Брокбізнес», що вона в своїх особистих речах знайшла свідоцтво про реєстрацію автомобіля та 08.02.2016 року свідоцтво про реєстрацію автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER», серія СХТ №418097 від 16.09.2015 року в кількості 1(одна) шт. який було передано представнику ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» [PERSON] про що складено акт. З огляду на викладене, суд вважає, що страхове відшкодування підлягає до часткового задоволення, а саме у в розмірі 1 235 000, 00 грн. за мінусом 5,00% франшизи. (1300000,00-65000,00=1235000,00), як передбачено договором страхування. Таким чином, нарахування пені узгоджується з положеннями ст. 992 ЦК, відповідно до якої у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Розрахунок пені: за період виходячи з облікової ставки національного банку з 24.02.2016р. по 21.04.2016р - 22%(58 днів) ; 22.04.2016р. по26.05.2016р - 19% (35 днів);з 27.05.2016р. по 23.06.2016р - 18%(28 днів);з 24.06.2016р. по 28.07.2016р - 16, 5%(35 днів);з 29.07.2016р. по 15.09.2016р - 15, 5% (49 днів);з 16.09.2016р. по 27.10.2016р - 15, 0%(42 дні);з 28.10.2016р. по17.01.2017р - 14, 0%(82 дні); Розрахунок пені станом на 17 січня 2017 року: 1.300.000 грн. х (22% х 2) х 58 дн. = 90644, 80 грн.; 366 дн. 1.300.000 грн. х (19% х 2) х 35 дн. =47 240, 44 грн. 366 дн. 1.300.000 грн. х (18% х 2) х 28 дн. =35 803, 28 грн. 366 дн. 1.300.000 грн. х (16.5% х 2) х 35дн.= 41 024, 59 грн. 366 дн. 1.300.000 грн. х (15, 5% х 2) х 49 дн. = 53 935, 55 грн. 366 дн. 1.300.000 грн. х (15.0% х 2) х 42 дн. = 44 754, 10 грн. 366 дн. 1.300.000 грн. х (14, 0% х 2) х 82 дн. = 81 551, 91 грн. 366 дн. ______________________ всього 394 954, 67 грн. Зобовязання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобовязанням, а тому можуть застосовуватись наслідки, передбачені ст. 625ЦК. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення . Розрахунок індексу інфляції з березня 2016р. по грудень 2016р. по даній справі. Коефіцієнт індексу інфляції за десять місяців складає 1, 125: (1, 010*1, 035*1, 001*1, 018*1, 028*1, 018*1, 009) березень 2016 -101, 0; квітень 2016 - 103, 5; травень 2016 - 100, 1;червень 2016 - 99, 8 липень 2016 - 99, 9; серпень 2016 - 99, 7; вересень 2016 -101, 8; жовтень 2016 - 102, 8 листопад 2016 - 101, 8; грудень 2016- 100, 9 Індекс інфляції за цей період часу з страхової суми 1 300 000 складає 162 500 грн. (1 300 000* 1, 125- 1 300\~000) Також, суд вважає, що доводи письмових заперечень та пояснення представника відповідача [PERSON] акціонерного товариства Страхова компанія «Брокбізнес» під час розгляду справи, знайшли своє часткове підтвердження. Що стосується позовних вимог про відшкодування позивачу відповідачем моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають, оскільки правовідносини по договору страхування, які існують між сторонами є зобовязальними. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобовязання моральна шкода може відшкодовуватись лише тоді, якщо це встановлено договором або законом. Судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані спеціальним законом №85/96-ВР та ЦК України, ст.625, 992 ЦК України якого не передбачають такого виду відповідальності страховика, як відшкодування моральної шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі. Як вбачається з укладеного між сторонами договору страхування вбачається пряме виключення моральної шкоди, відповідно до п.11.2.13 договору страхування передбачено, що відшкодуванню не підлягають у тому числі моральні збитки. Так, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України №4191-V1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». За частиною 1 ст. 56 ЦПК правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Встановлено, що [PERSON] уклала договір про надання правової допомоги з [PERSON] від 24.06.2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства Страхова компанія «Брокбізнес», третя особа: Регіональний сервісний центр МВС України в Черкаській області про визнання відмови в виплаті страхового відшкодування неправомірною, стягнення страхової суми, пені, інфляційних витрат, витрат за упущену вигоду, відшкодування моральної шкоди, як фахівець, по даній справі надавав правову допомогу на платній основі, що підтверджується квитанцією від 03.01.2017 року по квитанції №1-01 2017 про оплату позивачем вартості послуг правової допомоги 8000, 00грн., відповідно до акту виконаних робіт №24 від 12.12.2016 року становить 7716, 8грн., Таким чином, зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме: необхідно стягнути з [PERSON] акціонерного товариства Страхова компанія «Брокбізнес» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 1.235 000, 00 грн. за мінусом 5, 00% франшизи (1.300000, 00-65000,00=1235000,00 грн.), як передбачено договором страхування, пеню за порушення строків виплати що становить 394954,67грн., інфляційні що становлять 162500,00грн. та правову допомогу в розмірі 7716,8грн., яка підтверджена актом виконаних робіт № 24 від 12.12.2016 року. Також позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає до стягнення в прибуток держави судовий збір в розмірі 26886 гривень 82 копійки (1792454,67 грн. х 1, 5 відсотки). На підставі викладеного та,

Outcome: partial