Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що за договором споживчого кредиту № 11281195000 від 04.0.2008 року, укладеним між нею та АКБ «Укрсиббанк» вона отримала кредит у розмірі 100000 доларів США для покупки квартири за адресою: [ADDRESS]. 04.01.2008 року вона придбала вказану квартиру за договором купівлі-продажу та зареєструвала вказаний правочин у встановленому законом порядку. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2010 року вона була засуджена до п'яти років позбавлення волі, у зв'язку з чим відбувала покарання в місцях позбавлення волі в період з 08.06.2010 року по 17.07.2014 рок, а тому з об'єктивних причин не могла повернути кредитні кошти, що спонукало банк звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2010 року з неї на корить ПАТ «УкрСиббанк» була стягнути заборгованість в сумі 894617 грн. 05 коп. Після відбуття покарання вона виявила, що її квартира зайнята невідомою особою, хоча станом на 22.07.2014 року право власності на квартиру було зареєстровано за нею. Звернувшись до правоохоронних органів вона дізналася, що 29.03.2013 року її квартиру х прилюдних торгів придбав [PERSON] Документи про реєстрацію права власності квартири за [PERSON] вона отримала лише 26.02.2015 року. Вважає, що під час проведення прилюдних торгів державним виконавцем були допущені чисельні порушення Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна. Так, постановою державного виконавця Першого відділу ДВС Луцького МУЮ Ліщук О.О. від 17.10.2012 року було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду від 21.09.2010 року, 08\\9.ж11.2012 року складено акт опису та арешту майна, належної їй1 квартири та передано квартиру на зберігання представнику ПП «Нива-В.Ш.». Постановою від 22.01.2013 року державним виконавцем Ліщук О.О. було призначено суб'єкта оціночної діяльності для надання звіту про вартість спірної квартири. Копію вказаної постанови державним виконавцем їй не направлялась. Згідно звіту про оцінку квартири від 25.01.2013 року початкова вартість продажу вказаної квартири становила 201833 грн. Копію висновку їй було направлено за адресою% м. Луцьк, вул.. Добролюбова, 16/2. 06.03.2013 року між Першим відділом ДВС луцького МУЮ та філією 03 ПП «Нива-В.Ш.» був укладений договір № 0313039 «Про надання послуг по реалізації і проведенню прилюдних торгів арештованого нерухомого майна, яке є предметом іпотеки», організатором яких є філія 03 ПП «Нива-В.Ш.» 14.03.2013 року філія 03 ПП «Нива-В.Ш.» направила на її адресу: [ADDRESS] повідомлення про призначення проведення прилюдних торгів х реалізації належного їй нерухомого майна на 29.03.2013 року. Будь-які дані про відправлення вказаного повідомлення та вручення їй відсутні. Відповідно до протоколу № 0313039/3 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 29.03.2013 року та акта про проведення прилюдних торгів від 29.04.2013 року філією 03 ПП «Нива-В.Ш.» були проведені прилюдні торги з реалізації квартири [ADDRESS], переможцем яких став [PERSON] на підставі вказаних документів 31.05.2013 року приватний нотаріус Оніщук І.П. видала [PERSON] свідоцтво на право власності на вказану квартиру. Державним виконавцем не були виконані вимоги ст.ст. 13, 58 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення її ([PERSON]) законних інтересів у вигляді неможливості реалізації її права, а саме: заявляти відводи та клопотання, висловлювати свою доводи і міркування з питань, що виникають під час проведення експертизи, заперечувати та оспорювати результати оцінки майна. З довідк5и про звільнення серії ДМП № 30152 вбачається, що з 08.06.2010 року по 17.07.2014 року [PERSON] відбула покарання та прямує до місця свого проживання за адресою; [ADDRESS]. Однак копія висновку про вартість описаного та арештованого майна та повідомлення про проведення прилюдних торгів направлялися їй за адресою: [ADDRESS]. Просить суд визнати недійсним протокол № 0313039/3 від 29.03.2013 року проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна (предмет іпотеки), яке належить [PERSON]; визнати недійсним акт про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна (предмета іпотеки) від 29.04.2013 року; скасувати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 31.05.2013 року, реєстровий номер 1093, видане [PERSON]; виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запис про виникнення у [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS], внесеного 31.05.2013 року за індексним номером 4233869. Ї В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Першого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області позов не визнав, суду пояснив, що виконавче провадження ВП 34837395 знищене у 2017 року, що унеможливлює спростувати ті обставини на які посилається позивач, а саме не надіслання їй постанови про відкриття виконавчого провадження, повідомлення про призначення проведення прилюдних торгів х реалізації нерухомого майна, постанови про призначення експерта. Всі зазначені вище документи надсилалися позивачці за адресою, зазначеною у виконавчому документі - [ADDRESS]. Також вважає, що сам по собі факт неналежного повідомлення божника (позивачки [PERSON]) про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними, головною умовою, визнання прилюдних торгів недійсними є наявність таких порушень, що могли вплинути на результати торгів. Просить суд у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Представник відповідача Приватного підприємства «Нива В.Ш.» в судове засідання потворно не з'явився. причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, Відзив на позовну заяву, заяви, клопотання від відповідача на адресу суду не надходили. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Так, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Крім того, позивачкою пропущено строк позовної давності, оскільки про порушення свого права вона дізналася у серпні 2014 року, а з даним позовом до суду звернулася лише 25.02.2018 року. Просить суд у задоволенні позову відмовити у зв'язку з пропуском строків позовної давності. Про застосування строків позовної давності представником третьої особи [PERSON] подано письмову заяву. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по даній справі, матеріали цивільної справи № 161/4562/15, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що за договором споживчого кредиту № 11281195000 від 04.0.2008 року, укладеним між АКБ «Укрсиббанк» та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 100000 доларів США для покупки квартири за адресою: [ADDRESS]. 04.01.2008 року [PERSON] придбала вищевказану квартиру за договором купівлі-продажу та зареєструвала право власності на зазначене нерухоме майно у встановленому законом порядку. Придбана позивачкою [PERSON] квартира була передана АКБ «УкрСиббанк» в іпотеку у якості забезпечення виконання зобов»язь за кредитним договором. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинського від 08.06.2010 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна в дохід держави. Даний вирок суду набрав законної сили. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2010 року, ухваленим за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто 894617 грн. 05 коп. заборгованості за кредитним договором № 11281195000 від 04.01.2008 року. На підставі вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який постановою державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ Ліщук О.О. від 17.10.2012 року прийнято до примусового виконання вищевказаного рішення суду 09.11.2012 року державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ Ліщук О.О. складено акт опису й арешту майна серії 5/1632 № 34837395 належної позивачці квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та передано її на зберігання представнику ПП «Нива-В.Ш.» (а.с. 33-34). Згідно із звітом про оцінку вказаної квартири від 25.01.2013 року, проведеним суб'єктом оціночної діяльності [PERSON], початкова вартість продажу визначена у 201833 грн. Відповідно до протоколу № 0313039/3 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 29.03.2013 року та акта про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна (предмета іпотеки) від 29.04.2013 року філією 03 ПП «Нива В.Ш.» було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: [ADDRESS]. Переможцем вказаних прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) з поміж двох учасників ста [PERSON] На підставі вказаних документів [PERSON] приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Онищук І.П., видано свідоцтво про право власності від 31.05.2013 року на квартиру за адресою; [ADDRESS] номер в реєстрі 1093. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 31.05.2013 року внесено запис про виникнення у [PERSON] права власності на зазначену квартиру, індексний номер 4233869. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Главою 4 вищевказаного Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до ч. 1 ст. 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Статтею 44 цього Закону передбачено черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Положеннями ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно з ч. 8 цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Отже, за змістом указаної норми підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об'єкти нерухомості. Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Оскільки ст. 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження»дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України. Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням. Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину. За змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Таким чином, при розгляді питання про дотримання при проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Саме така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 року у справі № 6-1884цс15. З матеріалів даної справи (а.с. 42) вбачається, що повідомлення про проведення прилюдних торгів 19.03.2013 року направлялося позивачці [PERSON] за адресою, зазначеною у виконавчому листі, а саме: [ADDRESS]. В цей час, а саме в період з 08.06.2010 року по 17.07.2014 року, позивач [PERSON] відбувала покарання у виправній колонії № 54 у м. Харкові. Хоча та та обставина, що в порушення пункту 3.11 Тимчасового положення боржник [PERSON] не була належним чином повідомлена про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, а межах заявлених нею вимог в на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 42 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно зі ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Виходячи з теорії цивільного процесуального права відповідачем є особа, яка за заявою позивача притягується до відповідальності за порушення, невизнання чи оспорювання його прав, свобод та інтересів. Як слідує зі змісту позовної заяви позивач просить визнати недійсним протокол прилюдних торгів, який належить до угод купівлі-продажу, та скасувати наслідки прилюдних торгів - свідоцтво про права власності, видане покупцю [PERSON] та державну реєстрацію права власності, проведену за останнім на підставі вказаного свідоцтва. Таким чином, заявлений позивачем позов безпосередньо впливає на цивільні права [PERSON] - у разі задоволення позову позбавляє третю особу права власності на придбане ним за угодою купівлі-продажу нерухоме майно. Процесуальні положення [PERSON] позивачем визначено, як третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів. З системного аналізу положень ст.ст. 43, 48 ЦПК України слідує, що процесуальний статус сторони у цільному процесі, зокрема відповідача, істотно відрізняється від статусу третьої особи. Клопотання про залучення [PERSON] до участі у справі у якості співвідповідача позивачкою та її представником, відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України, не заявлялося. Відтак суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, оскільки позов пред'явлений не до всіх належних відповідачів Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач у своїй позовній заяві, а її представник- в судовому засіданні, зазначили, що про наявність протоколу прилюдних торгів позивач [PERSON] дізналася 25.02.2015 року, а тому строк позовної давності не пропущено. Як слідує з роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» (п. 11), встановивши, що строк для звернення до суду пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування строку позовної давності заявлено стороною у спорі, і зроблено до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у зв'язку з їх необгрунтованністю. На підставі ст.ст. 16, 203, 215, 650, 655, 656 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна,

Outcome: dismissed