Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши. Що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.05.2012 р. з неї на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [INFO] року у неї народилася друга дитина - син [PERSON]. У зв'язку з цим вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, не працює додаткового заробітку не має, сина виховує сама. На теперішній час вона знаходиться у досить важкому матеріальному становищі і не має можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у встановленому рішення суду розмірі. Окрім витрат на сина, вона сплачує комунальні послуги за квартиру навпіл з батьками, які є пенсіонерами та потребують стороннього догляду. На підставі ч. 1 ст. 192 СК України просить суд зменшити розмір та змінити спосіб стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], стягуючи з неї аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. на місяць до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Крім того позивач пояснила, що основним джерелом її доходу є допомога, яку вона отримує в органах соціального захисту населення, а саме: допомога по догляду за дитиною у розмірі 860 грн. на місяць. Взагалі, розмір її доходу є мінливим. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, в якій також виклав свої заперечення проти позову. Так, позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що сплачує комунальні послуги за помешкання в якому проживає з батьками. Проте, позивач не надає доказів того, що має право власності на це нерухоме майно, а тому не має обов'язків щодо утримання цього майна. Батьки позивача отримують пенсію, доказів про неспроможність батьків самостійно доглядати за собою позивач не надала. Крім того, з дати стягнення аліментів до теперішнього часу, позивачем аліменти не сплачуються, позивач самоусунулася від виконання батьківських обов'язків щодо сина [PERSON]. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2003 року до 03.03.2012 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.12.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] бути стягнені аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03.04.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 6). Дане рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. Аналіз даної статті Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків встановленого статтею 61 цього Кодексу. З наданих позивачем [PERSON] доказів вбачається, що її сімейний та матеріальний стан змінився. Так, [INFO] року у позивачки [PERSON] народилася друга дитина - син [PERSON] (а.с. 7). У зв'язку з цим позивач не працює, перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Луцької міської ради як одержувач допомоги при народженні дитини з 01.10.2015 року по 31.10.2018 року на дитину [PERSON], [INFO] року, отримує допомогу у розмірі 860 грн. на місяць (а.с. 12). Оскільки згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням, може бути зменшений за позовом платника аліментів лише у випадках чітко визначених цією статтею Кодексу, а позивач довела обставини щодо зміни свого матеріального та сімейного стану, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованними та такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 182-184, 192 СК України,

Outcome: approved