Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що з відповідачем одружились 27.05.1995 року, шлюб зареєстрований у Прибужанівській сільській раді Кам'янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 2. Від шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, останнім часом не підтримують подружніх стосунки, позивач втратила до нього почуття любові та поваги. Оскільки фактично шлюб існує тільки формально, тому позивач просить шлюб розірвати, а також залишити дітей проживати з нею. Відповідач подав до суду зустрічний позов про визначення місця проживання дитини. Позов мотивує тим, що на даний час з дружиною [PERSON] проживають окремо. [PERSON] фактично проживає в Тернопільській області, майже півроку дітей не провідувала, не передавала ніяких коштів на утримання дітей. Діти проживають з батьком [PERSON], вони доглянуті, мають все необхідне для спільного проживання. Дочка [PERSON], [INFO], [INFO] досягла повноліття. А тому [PERSON] просить визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], разом із ним. Позивач-відповідач в судове засідання не з'явилася, проте подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов про розірвання шлюбу підтримує, водночас не заперечує, щоб діти [PERSON] та [PERSON] проживали по місцю реєстрації з батьком [PERSON] Представник позивача-відповідача в судовому засіданні позов в частині розірвання шлюбу підтримав з наведених у ньому підстав, не наполягав на визначенні місця проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з матір'ю. Судові витрати просить залишити за сторонами. Відповідач-позивач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі за участю представника [PERSON] Позов [PERSON] про розірвання шлюбу визнає та просить шлюб розірвати. Зустрічний позов підтримує та просить визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO], разом з ним. Представник відповідача-позивача в судовому засідання первісний позов в частині розірвання шлюбу визнав. Зустрічний позов про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] підтримав, просить визначити місце його проживання з батьком [PERSON] Судові витрати просить залишити за сторонами. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що слід задоволити частково первісний позов та повністю задоволити зустрічний позов, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 27.05.1995 року зареєстрували шлюб у Прибужанівській сільській раді Кам'янка-Бузького району Львівської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Судом встановлено, що від шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім'ї, що призвело до того, що сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Окрім того сторонам надавався термін для примирення, однак сторони не помирилися і позивач вважає, що їхню сім'ю зберегти неможливо, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На час розгляду справи дочка [PERSON] - [INFO], є повнолітньою. Щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON], [INFO], проживає з батьком [PERSON] (а.с.50-54). Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність сина до кожного з них, вік дитини, стан їх здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Також суд звертає увагу на роз'яснення п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», відповідно до якого, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Враховуючи вищенаведене, а також думку матері [PERSON], яка не заперечує проти проживання сина [PERSON] по місцю реєстрації з батьком (а.с.57), суд приходить до висновку, що зустрічний позов слід задоволити та визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed