Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 09.07.2020 № 438 в даному будинку зареєстровано семеро осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Позивач вказує, що відповідач не є членом її сім`ї, зокрема рішенням Ірпінського міського суду від 04.12.2019 по справі 369/7003/19 було розірвано шлюб з її сином [PERSON] й встановлено, що сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, проживають окремо. Хоч відповідач на даний час і прописана за вищевказаною адресою, проте фактично з січня 2010 року та по даний час в зазначеному будинку не проживає і не з`являється. Позивач стверджує, що факт реєстрації відповідача в її будівлі порушує її право на вільне розпорядження і користування своїм майном. Враховуючи, що відповідач не є членом її сім`ї, за вищевказаною адресою не проживає, понад десять років без поважних причин будинком не користується, не бере участь в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг, чим об`єктивно порушуються її права, тому позивач змушена звернутися за захистом до суду. У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та публікацією оголошення про виклик на офіційному сайті «Судова влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2003 посвідченого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Вказане також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1798665 від 23.10.2003. Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 438 виданої заступником начальника-адміністратором Центру надання адміністративних послуг [PERSON] 09.07.2020 та Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 785 виданої заступником начальника управління Центру надання адміністративних послуг [PERSON] 11.03.2021 в даному будинку зареєстровано семеро осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] . Рішенням Ірпінського міського суду від 04.12.2019 по справі № 369/7003/19 позовні вимоги [PERSON] задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 06.11.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 343. Згідно Акту депутата Ірпінської міської ради Страховського А.А. від 09.07.2020 та Акту депутата Ірпінської міської ради Страховського А.А. від 25.03.2021 [PERSON] дійсно зареєстрована, але більше десяти років не проживає в [ADDRESS] . Вказане також підтверджується показами свідків. Факт реєстрації відповідача в будівлі належній позивачу, яка станом на теперішній час не є членом її сім`ї, за вищевказаною адресою не проживає, понад десять років без поважних причин будинком не користується, не бере участь в утриманні житла та оплаті житлово-комунальних послуг, порушує право позивача на вільне розпорядження і користування своїм майном. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Основні права та свободи людини, серед яких право на недоторканність житла, закріплені та гарантуються не лише в національному законодавстві держав, а й на міжнародному рівні. Однією з основних міжнародних гарантій цих прав є Конвенція про захист прав та основоположних свобод людини, у ст.8 якої передбачається просторовий аспект права на приватне життя право на повагу до житла. У ч.1 цієї статті зазначається, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві ( рішення від 27 травня 2004 р. у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства») Відповідно до п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] більше десяти років не проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , а тому вона є такою, що втратила право користування та розпорядження зазначеним житлом, що є підставою для задоволення позову. Стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved