Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на Ѕ частину будинку, який належить сторонам на праві спільної сумісної власності. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначила, що 13.09.1997 року між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано 19.01.2007 року. В період шлюбу ними було придбано житловий будинок по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2002 року, покупцем будинку в якому зазначено відповідача. На даний час сторони не досягли згоди щодо користування вказаним житловим будинком. На підставі викладеного, позивач просив визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку, розташованого по [ADDRESS] . Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи двічі повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулись поштові відправлення, що вказує на те, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (світлокопію свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами; світлокопію договору купівлі-продажу від 30.11.2002 року; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.02.2020 року; світлокопію довідки КП «Баштанське РБТІ» від 02.03.2020 року № 8; Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 11.03.2020 року; Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 19.02.2020 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 13.09.1997 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано 18.01.2007 року. В період шлюбу сторонами було придбано житловий будинок по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2002 року, в якому покупцем вказаного будинку виступив відповідач [PERSON] , право власності якого на вказаний будинок зареєстровано в КП «Баштанське РБТІ» в реєстровій книзі № 14 за реєстровим номером 2642. На даний час сторони не досягли згоди щодо користування вказаним житловим будинком. Відповідно до статей 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, положення якого діяли на час виникнення спірних правовідносин (у відповідній редакції), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірна нерухомість була придбана в період шлюбу сторін - вона є спільною сумісною власністю сторін. Як встановлено в ході судового розгляду - сторони жодних домовленостей про відступ від принципу рівності часток у спільному сумісному майні не досягали. Оскільки частки сторін у праві власності на спірну нерухомість є рівними та становлять по 1/2 частині кожному, у зв`язку з цим за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на доведеність позовних вимог та необхідність визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , яке є спільною сумісною власністю сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved