Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 липня 2014 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Виконавчому комітеті Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 71. Від сумісного подружнього життя дітей у них не має. На даний час вони проживають окремо, з грудня 2015 року спільне домашнє господарство не ведуть, шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, сімейні обов'язки та ведення спільного господарства. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася. Відповідно до заяви від 25.07.2016 року просила розглядати справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище Бабан. Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви від 25.07.2016 року просив розглядати справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 17 липня 2014 року між сторонами Виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області за актовим записом № 71 був зареєстрований шлюб. В шлюбі дітей не має. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, втрата почуттів взаємної любові та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, спір про майно відсутній, дітей у сторін від шлюбу немає, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved