Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що [INFO] в с. Веселе Путивльського району Сумської області помер її баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. До спадкового майна входить земельна ділянка на території Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області, а також житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Будучи спадкоємцем за заповітом [PERSON], позивач прийняла спадщину після її смерті шляхом спільного проживання на момент смерті (спадкова справа № 58/2017 від 27.02.2017), але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок нотаріусом позивачу було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. Посилаючись на зазначене, просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], загальною площею 63,5 кв. м, житловою площею 36,6 кв. м, в порядку спадкування за заповітом [PERSON] Витрати по справі просила покласти на неї. У підготовче засідання позивач не з'явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій позов підтримала і просила справу слухати за її відсутності. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. Третя особа в підготовче засідання не з'явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, заперечень проти задоволення позову не мала, письмових пояснень щодо позову не направила. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, [INFO] в с. Веселе Путивльського району Сумської області померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем за заповітом померлої, прийняла спадщину шляхом спільного проживання з померлою на момент смерті (спадкова справа № 58/2017 від 27.02.2017), отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на окреме спадкове майно. До спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями (спорудами) загальною площею 63,5 кв. м (житловою площею 36,6 кв. м) по [ADDRESS]. Разом з тим, в оформленні спадкових прав на зазначений житловий будинок позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що видно з листа нотаріуса від 24.01.2018. У той же час, убачається з технічного паспорту від 05.10.2017 та підтверджено даними Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області те, що згаданий будинок садибного (індивідуального) типу - дерев'яний, обкладений цеглою, з шиферною покрівлею, загальною площею 63,5 кв. м (житловою площею 36,6 кв. м), побудований у 1961 році, з надвірними спорудами (будівлями), які рахується за померлою [PERSON] згідно записів погосподарської книги Веселівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, передбачалась обов'язкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з п. 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (із змінами) визначено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Таким чином, виходячи з наведених вимог закону та того, що спірний будинок не відноситься до самочинного будівництва та рахується за померлою згідно записів погосподарської книги, тобто входить до спадкової маси, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято, що є підставою для задоволення позову. З врахуванням відповідного клопотання позивача, понесені нею витрати судом не розподіляються.

Outcome: approved