overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON] , з якою вона проживала на день смерті. Після смерті баби відкрилася спадщина на належну їй на праві власності земельну ділянку. Вона не подавала заяви про відмові від прийняття спадщини. Коли звернулася до нотаріуса, той їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача також подав заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розглядати справу у його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно державного акта, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельні ділянки загальною площею 1,3268га, розташовані на території Тартаківської сільської ради Сокальського району Львівської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвами про смерть. Із свідоцтв про народження та про укладення шлюбу, довідки 28.03.2017р. встановлено, що позивачка [PERSON] є онукою [PERSON] та проживала з нею на час відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. В свою чергу, позивач має право на спадкування вказаних земельних ділянок, є спадкоємцем після смерті спадкодавців, однак позбавлена змоги здійснити таке право в позасудовому порядку. За таких підстав, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , з якою вона проживали до дня смерті останньої. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема земельну ділянку загальною площею 1,5842га на території Смиківської сільської ради Сокальського району Львівської області. Вона вступила у володіння даним спадковим майном. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Позивач подала заяву, в якій позов підтримала та просила розглядати справу у його її відсутності. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі та просив вирішити спір на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно відповіді від 10.06.2021р. та державного акта, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельні ділянки загальною площею 1,5842га, розташовані на території Смиківської сільської ради, призначені для товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] померла [INFO] та до дня смерті з нею проживала позивачка [PERSON] , яка є її дочкою, що стверджується свідоцтвом про смерть, довідкою від 15.06.2020р., свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб. Згідно ч. 1 п. г ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК Української РСР (1963р.) регламентовано, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном. Згідно ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивач має право на спадкування вказаної земельної ділянки, яка на даний час не успадкована, однак позбавлена змоги здійснити таке право в позасудовому порядку. За таких підстав, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Після смерті тітки відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку площею 2,1886га. Заповіту тітка не укладала. Спадкоємцями після смерті тітки є вона та її сестра [PERSON] - відповідач по справі. В нотаріальній конторі їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю в неї оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Позивач подала заяву, в якій позов підтримала та просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач також подала заяву позов визнала. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З копії державного акта встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2.1886га, розташовану на території Телязької сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть. Мати позивачки та сестра спадкодавця - [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] все належне майно заповіла позивачці [PERSON] , що встановлено із заповіту від 17.05.2016р. та витягу від 13.07.2016р. З довідки 04.07.2016р встановлено, що позивачка проживала з матір`ю [PERSON] до дня її смерті. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивачка має право на спадкування вказаної земельної ділянки, рідна сестра спадкодавця (а мати позивачки) померла, однак вона позбавлена змоги здійснити таке право в позасудовому порядку. За таких підстав, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його таким. Вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 07.07.2007, від шлюбу [INFO] народився син [PERSON], який мешкає з нею і перебуває на її утриманні. З січня 2017 року матеріальної допомоги на утримання дитини батько не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання позовних вимог, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбачений цивільним процесуальним законодавством спосіб, жодних заяв або клопотань суду не надав. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 07.07.2007 перебували в шлюбі, який зареєстрований виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, актовий запис №40 від 07.07.2007 (а.с.3), та розірваний рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 14.04.2016 (а.с. 8-10). Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 26.04.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, матір'ю [PERSON], [INFO], є [PERSON], а батьком - [PERSON] (а.с. 2). Відповідно до довідки Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будь-яких виконавчих листів про стягнення аліментів з [PERSON] на виконанні у відділі не знаходиться (а.с.4). У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За положенням ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходів її матері, батька або у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, встановленого законодавством України, починаючи з 10.05.2017 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір в сумі 640 гривень на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом обґрунтовуючи його тим, що їй на праві власності належить 1/2 частина\~\~квартири №205 по проспекту Маршала Жукова в м.Одесі, інша 1/2 частина належить відповідачу. Вказує, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні квартирою, не впускає проживати до неї. Просить суд усунути\~вселити її та її неповнолітню доньку у вказану квартиру. В судовому засіданні позивач\~позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог,\~\~просила в їх задоволенні відмовити, посилаючись на існування кримінального провадження у відношенні позивачки щодо фактів неправомірного отримання частини квартири. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що\~позивач та відповідач є співвласниками квартири\~за адресою [ADDRESS] по ? частині кожен. Позивачка є матірю дитини [PERSON] 17.12.2011р., який проживає з нею. Згідно довідки №2448 від 28.09.2016р., позивач разом з сином [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі (а.с.8). Відповідач чинить перешкоди позивачці та її малолітньому сину у користування квартирою, що підтверджується даними висновку Київського ВП в м.Одесі від 28.10.2016р. за зверненням позивача (а.с.13). Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2\~ст.321 ЦК України\~передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За статтею 160 ч.1 СК України \~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Отже, позивач, як співвласник вказаної квартири, має право на володіння, користування та розпорядження нею і не може бути протиправно позбавлена чи обмежена в їх здійсненні. Оскільки позивачка має право на частку в спірній квартирі, а відповідач порушує її право користування належною їй часткою і перешкоджає їй вселитися і проживати в квартирі, то порушене право підлягає захисту, а отже суд задовольняє позов і вселяє позивача в квартиру, разом з малолітнім сином [PERSON]. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати в розмірі 551 грн.20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що вона є власником будинку [ADDRESS]. В належній їй на праві власності будинку зареєстрований її син [PERSON], який з часу реєстрації в будинку не проживає і його речей в належному йому будинку не залишилось. Факт не проживання відповідача в будинку [ADDRESS] з 04.04.2014 року по даний час можуть підтвердити свідки. В добровільному порядку відповідач не бажає виписатися з будинку, а вона не має можливості оформити субсидію по оплаті комунальних послуг. Позивач просить визнати відповідача, таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з»явився, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності до суду не направив. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 391, 405 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом досліджені: Копія паспорта [PERSON], [INFO], ІПН; Договір купівлі-продажу від 10.08.1976 року; Копія виписки з будинкової книги. Свідок [PERSON] повідомила, що є сусідкою позивача. Відповідача не бачила на протязі 15 років. Він не проживає протягом вказаного строку у будинку [ADDRESS]. Свідок [PERSON] дала показа аналогічні показам свідка [PERSON] Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS]. В даному будинку зареєстровано 2 особи, позивач та відповідач. Судом визнає, що відповідач у будинку [ADDRESS] не проживає та не зявляється з 04.04.2014 р. Згідно зі до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.3 ст. 208, ч.1,2 ст. 209, ч.2,3 ст. 213 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 3,16,391,405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 03 березня 2012 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, постійно виникають сварки. Сім'я розпалася, проживання з відповідачем припинено, тому просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Клопотань про розгляд справи у його відсутність чи відкладання до суду не надходило. Судом з урахуванням думки позивача постановлена ухвала про розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 21,24,104,105,110,112,113 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 березня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 165. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, протягом більше трьох місяців сторони не підтримують подружніх стосунків та сімейних відносин, проживають окремо, мають різні погляди, шлюб носить формальний характер. Позивач настоює на розірванні шлюбу. Отже, враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя не можливе, їх сімейний союз розпався остаточно, збереження шлюбу і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак враховуючи заяву позивача про її небажання стягувати з відповідача судові витрати, суд вважає можливим не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати понесені нею при зверненні до суду. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 21,24,104,105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Між ними виникають сварки та скандали в присутності дитини, вони мають різні погляди на сімейне життя та побут, з травня 2014 року проживають окремо. Спроби примирення позитивних результатів не дали, тому просить шлюб розірвати. Позивач до суду подала заяву, в якій позов підтримала, просить справу розглянути у її відсутності. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити «[PERSON]». Судові витрати з відповідача просить не стягувати. Відповідач подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову.. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 21,24,104,105,110,112,113 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 січня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 47. Від шлюбу мають мають сина [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року сторони не підтримують подружніх стосунків та сімейних відносин, проживають окремо, мають різні бюджети, шлюб носить формальний характер. Отже, враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя не можливе, їх сімейний союз розпався остаточно, збереження шлюбу і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак враховуючи заяву позивача про її небажання стягувати із відповідача понесені нею судові витрати при зверненні до суду з позовом, суд вважає можливим не стягувати із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 21,24,104,105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved