Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач по справі не є її родичем, позивач зареєструвала його в квартирі 24.02.2011 року як піднаймача, проте жодного дня він в квартирі не мешкав, а потім відповідач поїхав до Арменії та видав на ім'я позивача довіреність, якою уповноважив її на зняття його з реєстрації за вказаною адресою, проте в зв'язку з відсутністю у позивача паспорта відповідача, зняти його з реєстрації не є можливим. Просить позов задовольнити, усунути перешкоди в користуванні квартирою, визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зі зняттям відповідача з реєстраційного обліку. Позивач надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Третя особа до суду не з'явилася, направила суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору довічного утримання, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6,7). Згідно довідки про склад сім'ї, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що відповідач втратив право користування спірною житловою площею, тому що він добровільно її залишив, не проживає в квартирі понад 6 місяців без поважних причин, є громадянином іншої держави. Даних, що позивач порушив право відповідача на проживання, суду не надано, бажання звернутися до суду з зустрічною позовною заявою про поновлення його порушеного права, відповідач не виявив. Крім того, з наданої [PERSON] довіреності, якою він уповноважив позивача бути представником в усіх компетентних органах з питань знаття його з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS], вбачається, що відповідач висловив свою згоду на зняття його з реєстрації місця проживання за адресою спірної квартири (а.с. 11). З урахування вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного та

Outcome: approved