Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на земельну ділянку, площею 11,15 га, яка розташована на території Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області в порядку спадкування після [PERSON], померлої [INFO]. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на вказану земельну ділянку. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлої та прийняла спадщину після померлої, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Іншим спадкоємцем після померлої є брат позивача, який відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 11,15 га., розташовану на території Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, оскільки відсутній правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Позивач вказує на те, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю було втрачено та отримати вказаний документ спадкоємцю замість втраченого неможливо. У зв'язку з цим позивач просив задовольнити позов та визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, площею 11,15 га, яка розташована на території Костичівської сільської ради Баштанського району. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову. Від відповідача Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та визнання позову. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про смерть [PERSON]; копію свідоцтва про народження позивача; копію паспорта позивача; копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.06.2011 року; копію довідки відділу Держкомзему у Баштанському районі від 18.08.2011 року № 374/05-32; повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2013 року; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища; копію спадкової справи після смерті [PERSON] №17/2011, матеріали цивільної справи №2-642/11), суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку, площею 11,15 га, яка розташована на території Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлої та прийняв спадщину після померлого, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Іншим спадкоємцем після померлої, який постійно проживав з померлою на момент її смерті, є брат позивача [PERSON], який в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини відмовився від прийняття спадщини на користь позивача. Позивач 29.08.2011 року вже звертався до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом про визнання права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом через втрату державного акта та неможливість оформлення в спадкових правах в нотаріуса. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 02.11.2011 року в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 13.12.2011 року рішення суду залишено без змін. Судові рішення ґрунтувались на тому, що позивач не втратила можливість оформитись в правах спадкоємця та отримати дублікат державного акту на землю взамін втраченого відповідно до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325. Проте вказаний нормативний акт, на який посилались суди при винесенні рішень, втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 № 537 та іншого нормативного акту з даним питань взамін вказаного прийнято не було. На запит нотаріуса відділ Держземагенства в Баштанському районі 07.05.2013 року повідомив про неможливість видачі дубліката державного акта на землю на ім'я померлого власника. При повторному зверненні позивача до нотаріуса в грудні 2013 року нотаріусом відмовлено позивачу у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована на території Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, оскільки відсутній правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Таким чином, суд приходить до висновку, що на час розгляду нинішнього позову з часу винесення судом попередніх рішень з даного питання підстави спору суттєво змінились. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч.1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно з ч.2 ст. 1220 ЦК України є час смерті особи. За положеннями ст.ст. 1297, 1299 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, до складу якої входить спадкове майно, зобов'язаний отримати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати свідоцтво про право на спадщину в органах, які здійснюють реєстрацію прав на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Спадкодавець позивача [PERSON] мала у власності вказану земельну ділянку, але державний акт на право її приватної власності на землю був втрачений. Позивач отримавши спадщину, не має змоги оформитись в правах на спадкове майно через втрату правовстановлюючого документу на нього та відсутність можливості такий документ відновити. Вказані обставини у комплексі з визнанням позову відповідачем і з врахуванням принципу справедливості, необхідності визначеності правового статусу майна та непорушності права власності вказують на необхідність задоволення позову. На підставі викладеного та ст.ст. 10; 11; 60; 61; 214; 215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved