Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи - Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визнання втрати права користування жилим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору дарування від 30.07.2010, посвідченого Тульчинською державною нотаріальною конторою, їй належить житловий будинок [ADDRESS]. 19.01.2001 попередній власник даного будинку надала дозвіл [PERSON] проживати та зареєструватися у будинку [ADDRESS]. До 01.09.2014 [PERSON] проживала в її будинку, а з 01.09.2014 вона залишила даний будинок і стала проживати в іншому місці в с. Одая Тульчинського району в будинку свого брата, але з реєстрації в її будинку не знялася і значиться зареєстрованою в ньому по даний час. [PERSON] була її невісткою, але уже біля 10 років не є членом її сім'ї. На її прохання виписатись із належного їй будинку, відповідач відмовляється. На даний час у неї склалося важке матеріальне становище і відповідно до її доходів вона має право на отримання субсидій, проте через реєстрацію в її будинку відповідача, яка працюєю і отримує заробітну плату, вона цього зробити не може. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS], з 01.09.2014, зобов'язати відповідача знятися з реєстрації (виписатися) з належного їй будинку, Кирнасівській селищній раді провести виписку - зняти з реєстраційного обліку відповідача з даного будинку та стягнути з відповідача судові витрати на його користь. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, на його задоволенні наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи через оголошення в газеті «Вінничина» від 29.09.2017 і не повідомила суд про причини своєї неявки. Третя особа - представник Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з'явилася. В матеріалах справи наявна заява від неї, згідно якої вона просить розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування будинку від 30.07.2010, посвідченого Тульчинською державною нотаріальною конторою (а.с.5), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.09.2010 № 27218758 (а.с.6) та копією витягу з Державного реєстру провочинів від 30.07.2010 № 8827049 (а.с.36). Відповідно до копії домової книги (а.с.8, 9), [PERSON] зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] з 19.01.2001 (а.с. 9-12). Згідно довідки, виданої Кирнасівською селищною радою Тульчинського району Вінницької області від 28.07.2017 №1708 (а.с.7), [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстрована, проте фактично з 01.09.2014 по даній адресі не проживає. Відповідно до ст. 107 ЖК України, наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Так як відповідач [PERSON] протягом більш ніж трьох років в спірному житловому будинку не проживає, тому відповідно до ст. 107 ЖК України, вона втратила право користування даним жилим приміщенням. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Положення ст. 17 ЦК України передбачають, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Оскільки відповідач добровільно знятися з реєстраційного обліку з будинку позивача відмовляється, тому вона порушує її конституційні права. У відповідності до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов'язані зареєструвати місце свого проживання. Згідно вимог ст. 7 названого Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Так як відповідач з 01.09.2014 проживає в іншому місці, а зареєстрована в будинку позивача, тому вона є такою, що втратила право на користування житлом, в якому її зареєстровано. Крім того, відповідно до ст. 71, 72 ЖК України, судом не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем, тому є підстави для визнання її особою, що втратив право користування жилим приміщенням, як особа, що тривалий час понад шість місяців в ньому не проживає. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач добровільно не змінила реєстрацію місця свого проживання, суд приходить до висновку, що нею тим самим порушено право власності позивача, а тому, відповідно, позивач, як власник житлового будинку, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування і розпорядження житловим будинком шляхом визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS], оскільки реєстрація місця проживання відповідача у вищевказаному будинку хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує інтереси позивача, пов'язані з правом розпорядитися ним. В зв'язку з чим, перешкоди, які створені реєстрацією відповідача у належному позивачу житловому будинку мають бути усунуті шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Рішення суду про втрату [PERSON] права на користування спірним житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації при зверненні позивача до відповідних органів у передбаченому законом порядку, тому додатковому вирішення не потребує. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК Країни, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати з оплати судового збору в сумі 640 грн. (а.с.1) та витрати за публікацію в газеті «Вінничина» від 29.09.2017 оголошення про виклик відповідача в розмірі 180 грн. (а.с.30, 39). На підставі викладеного,

Outcome: approved