Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 30 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 318, мотивуючи свої вимоги, тим, що шлюб з відповідачем виявився невдалим. Відповідач безвідповідально ставився до своїх обов'язків щодо виховання дитини, матеріального забезпечення сім'ї, переклавши все це на плечі позивача. Таке ставлення відповідача до сімейних обов'язків стало призводити до того, що позивач поступово почала втрачати почуття любові та поваги, до відповідача. Тому позивач взагалі не бажає перебувати з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Спір про поділ майна між сторонами відсутній До початку слухання справи позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Прізвище просить залишити «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про що свідчить телефонограма від 06.03.2014 року та довідка про доставку смс повідомлення від 06.03.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, суд із врахуванням думки позивача, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, бере до уваги дійсні причини позову про розірвання шлюбу, наявність неповнолітньої дитини, а також обставини життя подружжя та інші обставини життя подружжя приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони доведенні позивачем та підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON], актовий запис 318. Після укладення шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд приходить до обгрунтованого висновку що позовні вимоги позивачем доведені, обґрунтовані, а тому є всі підстави для їх задоволення . Також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем у сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved