Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування матеріальної матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені за прострочення та моральної шкоди в якій зазначає, що 28 травня 2017 року з вини [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Оскільки він звернувся до страхової компанії , в якій було застраховано відповідальність винної сторони, але страхова компанія жодного разу не надала консультаційну допомогу, а також навіть не приймали заяву на виплату заподіяну в ДТП, чим відстрочили виплату. Оскільки страховик провів перерахування грошової компенсації на 8 днів пізніше , перерахована сума коштів по факту ДТП склала меншу суму на 4809 грн. 81 коп. ніж було зазначено у звіті про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля. Крім завданих позивачу матеріальних збитків він просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити, вказавши, що після скоєння ДТП він звернувся до страхової компанії, для виплати заподіяної в ДТП шкоди, оскільки страховик провів перерахування грошової компенсації на 8 днів пізніше , перерахована сума коштів по факту ДТП склала меншу суму ніж було зазначено у звіті про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля. Тому позивач вважає що є доцільним притягти відповідача до адміністративної відповідальності, та зобов'язати відповідача виплатити різницю грошової компенсації, крім того йому заподіяна моральна шкода, яку позивач вважає за потрібне стягнути з відповідача в зв'язку з дискомфортом від багаторазових поїздок у відділ врегулювань, який знаходиться в м. Києві, оскільки являється інвалідом ІІ групи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направивши суду заперечення в якому просить у випадку відсутності представника відповідача слухати справу в їх відсутність, у задоволені позовних вимог до ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відмовити в повному обсязі. Вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 08 червня 2017 року згідно постанови Обухівського районного суду відповідач Перетянко О.Б. визнаний винним в скоєні ДТП, в результаті якого був пошкоджений автомобіль позивача (а.с.57). Згідно ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи викладене вище, винність особи яка притягнута до адміністративної відповідальності у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було нанесено матеріальну шкоду позивачу шляхом пошкодження належного йому автомобіля, суд вважає встановленою і доведеною у визначеному законодавством порядку, не підлягаючою доведенню в судовому порядку. Позивач 19.07.2017 року звернувся до ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» з заявою про страхове відшкодування (а.с.9). Відповідно до ст.. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 30 травня 2017 року позивачка звернулася до ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» із письмовим повідомленням про настання страхового випадку та надала відповідні пояснення(а.с.82). Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий, чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. 19.07.2017 року позивачка подала страховику заяву на виплату страхового відшкодування, про що повідомила сама, та надала докази до позовної заяви, що перевищує п'ятдесят днів від дати подання повідомлення про ДТП. Згідно до ч.1 п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього ж закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через дев'яносто днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення по справі. Згідно ч.5 п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Згідно умов укладеного договору страхування №023736 від 10.10.2016 року вартість відновлюваного ремонту майна визначається з урахуванням зносу. Відповідно до п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджена Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092, Значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва СНД, 7 років для інших легкових КТЗ, 3 роки для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД, 4 роки для інших вантажників КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів, 5 років для мототехніки. Пошкоджений автомобіль позивача 2008 року випуску, тобто на момент скоєння ДТП строк експлуатації вказаного автомобіля значно перевищувала п'ятирічний термін. Враховуючи зазначене суд приймає до уваги, що при визначені розміру страхового відшкодування даній справі страховик зобов'язаний врахувати коефіцієнт фізичного зносу. Відповідно до Постанови Верховного суду України від 02.12.2015 р. по справі № 6-691цс15, де суд стягнув з винної у скоєнні ДТП особи, на користь потерпілого, різницю між страховою виплатою та вартістю ремонту. При цьому суд врахував/дослідив/встановив, що страхова компанія винної у ДТП особи правомірно сплатила страхове відшкодування з урахуванням зносу (у відповідності до прямих норм матеріального права), і у страховика відсутній обов'язок по відшкодуванню 100 % збитку. Рішенням Верховного суду України від 22.03.2017 року по справі 910/3650/16, суд встановив/зазначив, що спеціальні норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, таким чином, відповідач відповідальності винної у ДТП особи па підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлюваним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 25 жовтня 2017 року ПрАТ УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» сплачено страхове відшкодування в сумі 15851.05 грн. Крім цього згідно постанови Верховного суду України від 26.10.2016 року по справі 6-954цс16 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язані. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова від повільність особи, яка завдала шкоди. Згідно ч.1 ст.979 ЦК України , за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату, а страхувальник зобов'язується сплатити страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за наявності договору обов'язкового страхування суб'єктивний склад та межі відповідальності за спричинення шкоди третій особі визначаються нормативно правовими актами, які регламентують страхові відшкодування. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під час розгляду справи не знайшли підтвердження обґрунтування позовних вимог позивача в частині моральної шкоди. Оскільки відповідачем у повному обсязі виконано взяті зобов'язання за укладеним полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідності до норм чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed