Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок по [ADDRESS], 1973 року побудови, з надвірними будівлями: прибудовою (а), літньою кухнею (Б), сараєм (В), сараєм (Г), погребом (Д), вбиральнею(Є), ворота з хвірткою №1,огорожею №2, колодязем (к); визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на земельні ділянки для індивідуальної забудови та розвитку особистого підсобного господарства, загальною площею 0,71 га, які розташовані по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька вона звернулася із заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину, але відсутність правовстановлюючого документу на будинок та відсутність витягу з автоматизованої системи даних Державного земельного кадастру, позбавила її можливості оформити спадщину на своє ім'я. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити їх. Від відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли заяви про визнання позову та слухання справи у їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України визнання позову відповідачем у попередньому судовому засіданні є підставою для ухвалення судового рішення у справі. За правилами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи судом було встановлено наступне. [PERSON] при житті володів будинком [ADDRESS], що підтверджується випискою з погосподарської книги №6 за 2006-2010 рр. особового рахунку №568-1, Полого-Вергунівської сільської ради. [PERSON] Васильович при житті володів земельними ділянками, загальною площею 0,71 га, для індивідуальної забудови та розвитку особистого підсобного господарства, які розташовані по [ADDRESS], які були надані йому відповідно до рішення Полого-Вергунівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №8 від 27.08.1996 року. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ виданого 20 січня 1997 року на ім'я [PERSON], він є власником земельних ділянок загальною площею 0,71га для індивідуальної забудови та розвитку особистого підсобного господарства, які розташовані по [ADDRESS]. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11. [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок по [ADDRESS] та земельні ділянки загальною площею 0,71 га для індивідуальної забудови та розвитку особистого підсобного господарства. Відповідно до заповіту посвідченого секретарем Полого-Вергунівської сільської ради 21.01.2008 року, [PERSON], за життя, заповів позивачу [PERSON] все своє майно. На день розгляду справи в суді заповіт не змінений і не скасований. Позивач прийняв у спадщину, після смерті [PERSON] шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви. Відповідно до спадкової справи №316 за 2013 рік, спадкоємці за законом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON] Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено. За правилами ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Постановою від 28.03.2014 року за №833/02-31, державний нотаріус Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області, відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS]. Постановою від 25.04.2014 року за №1109/02-31, державний нотаріус Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області, відмовив позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для індивідуальної забудови та розвитку особистого підсобного господарства, оскільки відсутній витяг з автоматизованої системи даних Державного земельного кадастру. Відповідно до ч.4 ст.3 ЗУ України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІУ від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень». Враховуючи положення, викладені в порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012 року №1051, суд приходить до переконання, що в досліджуваній ситуації надати Витяг з Державного земельного кадастру громадянці [PERSON] неможливо, так як відомості про земельну ділянку - право власності не внесені до Державного реєстру земель, а реєстрація земельної ділянки здійснюється лише заявою власника земельної ділянки. Отже зареєструвати земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер, власник якої помер, неможливо до переходу права власності до іншої особи. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції 2001 року чинної на момент набуття права власності на землю [PERSON].), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно п. п. в, г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За правилами до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За таких обставин, суд приходить до висновку, що будинок [ADDRESS] та земельні ділянки для індивідуальної забудови та розвитку особистого підсобного господарства, що розташовані по [ADDRESS] загальною площею 0,71 га за життя належали [PERSON] та підлягають спадкуванню позивачем [PERSON], як спадкоємцем за заповітом. На підставі ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1225, 1233,1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. 81, 125 Земельного Кодексу України,

Outcome: approved