Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, посилаючись на те, що 01 червня 2014 року вона була прийнята на посаду охоронника гаражно-будівельного кооперативу «Зірочка-1», на якій працює і на даний час. Наказом № 11 голови правління гаражно-будівельного кооперативу «Зірочка-1» [PERSON] від 04.04.2016 року вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності за проявлену зухвалість, нетактовну поведінку, підрив авторитету правління кооперативу, голови правління. Описова частина вищевказаного наказу не містить визначення який саме дисциплінарний проступок вона вчинила. Вважає, що будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, а оголошення догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між нею та безпосереднім її керівництвом. Оголошення їй догани вчинено з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень без належних правових підстав, а тому вищевказаний наказ є незаконним і підлягає скасуванню. В судовому засіданні позивач позовні вимоги збільшила, просила суд визнати незаконним та скасувати наказ № 11 від 04.04.2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності охоронника гаражно-будівельного кооперативу «Зірочка-1» [PERSON] та стягнути з відповідача на ї користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Пояснила, що моральна шкода полягає у важких душевних стражданнях, втрати нормальних життєвих звязків. Вона тривалий час працювала у відповідача, на теперішній час змушена подати заяву про звільнення адже не може працювати в колективі перед яким її привселюдно осоромлено. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявились, належним чином були повідомлені, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно запису у трудовій книжці позивача від 01.06.2014 року вона була прийнята на посаду охоронника гаражно-будівельного кооперативу «Зірочка-1». (Наказ № 88 від 03.06.2014 року). Наказом № 11 голови правління гаражно-будівельного кооперативу «Зірочка-1» [PERSON] від 04.04.2016 року позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності за проявлену зухвалість, нетактовну поведінку, підрив авторитету правління кооперативу, голови правління. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника, або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів в т.ч. і про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника з яким укладений трудовий договір. При притягненні працівника до дисциплінарної відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов'язків. Згідно \~ст. 149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Закон не вимагає, щоб таке порушення обов'язково призводило до будь-яких шкідливих наслідків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності досить, щоб був зафіксований сам факт порушення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів визначено, що при\~\~розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягнені працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущенного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обовязків, тобто дуже важливо, щоб накази роботодавця були обґрунтованими та видавалися у чіткій відповідності з чинним законодавством. У наказі про накладання дисциплінарного стягнення - про оголошення працівникові догани обовязково має бути зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, тобто вказано на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Як вбачається із змісту оскаржуваного наказу, позивач притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, проте описова частина вищевказаного наказу не містить визначення який саме дисциплінарний проступок вчинила позивач, а лише зазначено про зухвалу поведінку [PERSON] по відношенню до голови правління [PERSON] Крім того, згідно ст. 149 КЗпП України, дисциплінарне стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку в трьохденний строк. З матеріалів справи та пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було. Фактично вона не була ознайомленою з наказом, дізналася про його існування під час чергування з дошки оголошень. Трудовим законодавством передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України. Дана стаття передбачає застосування до працівників за порушення трудової дисципліни таких стягнень як догана і звільнення. Застосування такого виду стягнення як сувора догана не передбачено чинним законодавством, отже є незаконним. Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани не відповідає вимогам трудового законодавства, оскільки не містить обґрунтування які саме обовязки не були виконані працівником, які вимоги посадової інструкції ним були порушені, а тому підлягає до скасування. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових правовідносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких зазнала особа у звязку із посяганням на її трудові права та інтереси. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає до часткового задоволення в сумі 500 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial