Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 22.05.1988 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Білицькою сільською радою народних депутатів Старосамбірського району Львівської області, актовий запис № 7. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Останній рік між ним постійно виникають незгоди, відповідач постійно створює конфліктні ситуації, які негативно впливають на їхні відносини. ЇЇ неодноразові намагання налагодити стосунки не дали позитивних результатів, а відносини надалі постійно погіршуються. У результаті вони припинили сімейні відносини, чоловік виїхав з будинку і кожен живе окремо. Примирення між ними неможливе, сім`я розпалася, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання позивач не з`явилася, подала клопотання з проханням розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований 22.05.1988 Білицькою сільською радою народних депутатів Старосамбірського району Львівської області, актовий запис № 7. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини визначено як « [PERSON] ». Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до вимог ч.1 ст.110 та ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечує відповідач. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя,дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відтак, перевіривши матеріали справи, беручи до уваги, що сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved