Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача із зазначеним позовом обґрунтовуючи її тим, що 23.06.1984 року укладено шлюб між нею та [PERSON] , який помер [INFO] . В даному шлюбі позивачем та її чоловіком побудовано садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та відсутністю виділу часток у спільній сумісній власності позивачка позбавлена можливості розпоряджатися належним їй майном, тому просила визнати зазначений будинок спільною сумісною\~власністю подружжя,визначити частки власників в спільній сумісній власності - за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному та визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування. У судове засідання\~\~позивач та її представник не з`явилися, попередньо представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Представники третіх осіб Полтавської районної державної нотаріальної контори та Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області у судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні питання по суті покладаються на розсуд суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, протии задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що 23.06.1984 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Дмитрівській сільській раді Машівського району (а.с.14). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 16). Згідно з архівним витягом від 26.02.2019 року, з протоколу № 11 засідання виконкому виконкому Гожулівської сільської ради народних депутатів від 21.11.1984 року вбачається,що робітнику радгоспу [PERSON] виділено земельну ділянку розміром 0,15 га в с.Гожули під настройку (а.с.17). Відповідно із довідкою Гожулівської сільської ради від 27.02.2019 року, за померлим 08.07.2017 року [PERSON] числилась земельна ділянка державного фонду площею 0,15 га, а саме: 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно запису ЗШК № 448, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] (а.с.18). Згідно з дозволом № 13-85 від 15.12.1986 року [PERSON] надано дозвіл на індивідуальне житлове будівництво в с.Гожули на підставі рішення Гожулівської сільської ради народних депутатів від 27.10.1984 року, акта на землекористування, обов`язки забудовника від 16.01.1985 року, затверджених у встановленому порядку проекту та кошторису рішенням Полтавської районної ради від 15.12.1984 року №63, акта геодезичного відводу земельної ділянки від 03.12.1984 (а.с.19,20,21). Відповідно із випискою з погосподарської книги від 27.02.2019 року, за померлим [INFO] [PERSON] рахується домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , відповідно до запису №1234 в по господарській книзі №17 відкритого на ім`я [PERSON] (а.с.26). Згідно з довідкою Гожулівської сільської ради від 14.02.2019 року [PERSON] зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , з 1985 року по даний час (а.с.15). Відповідно до постанови нотаріуса від 25.01.2019 року , спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] , на підставі закону є його дружина [PERSON] , за заявою якої 01.08.2017 року відкрита спадкова справа №416/2017; дочка померлого [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадщини згідно поданої заяви, яка надійшла від нотаріальної контори 01.08.2017 року ; інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини не надходило (а.с.28). У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, постановою нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а. с.28). Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до постанови судової палати у цивільних справах Верховного суду України № 6-38цс15 від 03.06.2015 року належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти\~ або спільна праця подружжя.Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є:1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 СК України вважається правильно застосованою. Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, \~частки \~майна дружини та чоловіка є рівними, якщо \~інше \~не \~визначено \~домовленістю \~між \~ними \~ або \~ шлюбним договором. \~ Як вбачається з матеріалів справи, спірний житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані за адресою [ADDRESS] [ADDRESS] ) [ADDRESS] , був побудований під час зареєстрованого шлюбу між позивачкою та її чоловіком, та є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягають поділу у рівних частинах. У відповідності до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно з ст. 328 ч.1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. Згідно з ч. 1 ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної часткової власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст.\~357\~ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За таких обставин суд приходить до висновку про визначення розміру часток кожного із співвласників на вищезазначений житловий будинок по Ѕ частині, виходячи із засад рівності часток. Як вбачається з матеріалів справи, чоловік позивачки - [PERSON] помер [INFO] , після смерті якого єдиним спадкоємцем є його дружина, тому [PERSON] належить Ѕ частина житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved