Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке з поміж всього іншого складається із: земельної ділянки площею 3,6841 га (кадастровий номер 1825084400:04:000:0089) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Кичкирівська сільська рада, та земельної ділянки площею 0,1001 га (кадастровий номер 1825010100:08:000:0279) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Радомишльська міська рада, інших спадкоємців які мають право та претендують на спадкове майно немає, а тому просила суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач у попереднє судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив розгляд справи проводити без участі його представника, позовні вимоги задовольнити повністю. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народилась [INFO], в с.Ліменда, м. Котлас, Архангельської області, з 2004 року по даний час зареєстрована та проживає в [INFO]. 01 вересня 2014 року гр. [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження у вигляді заповіту, в якому вказав, що все його майно, яке на день смерті буде йому належати, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів - [PERSON]. 08 листопада 2014 року [PERSON] помер у віці 87 років в м. Коростень, Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 251564, що видане відділом ДРАЦС по місту Коростеню РС Коростенського міськрайонного УЮ у Житомирській області 10.11.2014 року. Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ст. 1261 ЦК України, прийняла позивачка, як спадкоємиця за заповітом, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де на підставі цього нотаріусом було заведено спадкову справу під № 24/2015. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті гр. [PERSON], зокрема всього іншого, входять дві земельні ділянки загальною площею 3,78 га, а саме: - земельна ділянка площею 3,68 га (кадастровий номер 1825084400:04:000:0089), - земельна ділянка площею 0,10 га (кадастровий номер 1825010100:08:000:0279), які мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і які належали померлому [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 220706 від 13 липня 2005 року, виданий на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 20.09.2004 року № 188. Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки позивачка, як єдина спадкоємиця за заповітом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості через те, що оригінал вищезгаданого державного акту втрачений (даний факт підтверджує оголошення в газеті «Зоря Полісся» № 12 від 20.03.2015 року), що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідної нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно до п. 23 Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved