Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів за період з 06.12.2018 року по січень 2020 року в сумі 28 375,28 грн., додаткові витрати в сумі 5 816,59 грн., додаткові витрати на лікування сина [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно, та всі витрати понесені позивачем в зв`язку з розглядом справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30 жовтня 2018 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження від 18.05.2017 року. Відповідно до судового наказу Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.01.2019 року наказано стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.12.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач сплачує аліменти не в повному обсязі, та станом на сьогодні у нього виникла заборгованість, яка на 28 січня 2020 року становить 15965,05 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах зробленим 28.01.2020 року державним виконавцем Пустомитівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Петренко Я. Т. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку, всього за період з 01.12.2018 року по 17.02.2020 року нараховано: 28 375, 28 грн. пені, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Позивачка зазначає, що їхній з відповідачем син має вроджені вади - народився без лівої нирки, та страждає атопічним дерматит в стадії нестійкої ремісії та лактозною непереносимість, потребує постійного спостереження та відповідних обстежень у лікарів та постійного вартісного лікування та спеціалізованого харчування. Станом на день звернення до суду із позовом у позивача є збережена лише частина квитанцій на підтвердження понесених додаткових витрат на утримання та лікування сина на загальну суму 11 633,18 гривень, а тому просить стягнути з відповідача половину із зазначеної суми. Окрім того вважає, що відповідач повинен на майбутнє повинен брати участь у додаткових витратах на лікування сина, а тому просить суд стягувати з відповідача щомісячно додаткові витрати на лікування [PERSON] , [INFO] в сумі 1500 гривень, оскільки матеріальне становище відповідача дозволяє сплачувати йому відповідні кошти, оскільки останній періодично відпочиває за кордоном. Враховуючи вищенаведене просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити у повному обсязі з підстав, у ньому наведених, з урахування поданого нею розрахунку неустойки (пені) за період з 01.12.2018 року по дату винесення рішення у справі у розмірі 53797,51 грн., проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. З`ясувавши думку представника позивача висловлену у поданій нею заяві, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.10.2018 року розірвано. Як вбачається з копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 18.05.2017 року вбачається що [PERSON] та [PERSON] , сторони у справі - є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно із судовим наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.01.2019 року у справі № 450/4052/18, копія якого наявна в матеріалах справи, наказано стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання [ADDRESS] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї чверті) його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06.12.2018 року (дня подачі заяви) та до досягнення дитиною повноліття Виходячи зі змісту розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця Пустомитівського ВР ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петречко Я. Т., у виконавчому провадження № 59100570 з примусового виконання судового наказу № 450/4052/18 від 04.01.2019 року, заборгованість [PERSON] , [INFO] , по сплаті аліментів за період з 06 грудня 2018 року по січень 2020 року складає 15965,05 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Наведений порядок обчислення пені за несплату аліментів наведений у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16. Аналізуючи розрахунок заборгованості по аліментах, суд вбачає, що пеня повинна бути нарахована за період з 06 грудня 2018 року по 28 січня 2020 року (дату видачі довідки-розрахунку заборгованості ДВС, яку позивач надала суду в матеріалах справи). Однак, згідно наданого представником позивача розрахунку, всього за період з 06.12.2017 року по 27.07.2020 року нараховано 53797,51 грн. пені. Однак враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 15965,05 грн., що становить 100% розміру заборгованості по аліментам за період з 06 грудня 2017 року по 28 січня 2020 року, згідно наданого суду розрахунку заборгованості від 28.01.2020 року. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що відповідач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, оскільки частково здійснював їхню сплату, однак не вжив усіх заходів для виконання такого обов`язку в повному обсязі, не сплатив визначені вищевказаним рішенням суду в рахунок сплати аліментів на утримання своєї дитини, крім того в ході судового розгляду не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів того, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи із змісту ст. 185 СК України, стягнення додаткових витрат на дитину стосується особливих обставин, які зумовлені особливим розвитком певних здібностей дитини та/або стосуються здоров`я дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. У постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17, ВСУ висловив позицію, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Враховуючи обставини справи та виходячи із зазначених положень законодавстава, суд приходить до висновку, що витрати понесені позивачем зумовлені особливими обставинами, зокрема витратами на лікування дитини, такі є фактично понесені позивачем, та підтверджені належними та допустими доказами. При визначенні розміру участі відповідача в додаткових витратах, суд виходить із, передбаченого ст. 185 СК України, обов`язку обох батьків брати участь у додаткових витратах на утримання дитини, враховує матеріальне становище та сімейний стан сторін. Заперечень щодо понесених додаткових витрат на лікування дитини відповідачем суду не представлено. Відтак, оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дітей, стягненню з відповідача підлягає половина витрат понесених позивачем, пов`язаних з лікуванням дитини. Окрім того враховуючи, що [PERSON] , [INFO] , має вроджені вади - народився без лівої нирки, що підтверджується результатом ультразвукового дослідження дитячої поліклініки «Веселка» від 04.07.2017 року та витягом з медичної картки амбулаторного хворого № 177/6, а також страждає атопічним дерматитом в стадії нестійкої ремісії та лактозною непереносимістю, що підтверджується згаданим вище витягом та призначенням від лікаря дерматолога датованим 05.02.2020 року. Згідно природи додаткових витрат, що зумовлені особливими обставинами, такі можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Позивачкою надано суду підтвердження, зокрема фіскальні чеки на придбання ліків для дитини, а також підтвердження оплати послуг з вакцинації дитини на загальну суму 11633,18 грн. З урахуванням наведеного понесені позивачкою додаткові витрати мають бути відшкодовано у розмірі 5816,59 гривень та відповідно до принципу справедливості, добросовісності та розумності слід стягнувши такі з відповідача в розмірі 1500,00 грн. щомісячно. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн., а також на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 840,80 грн. та на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджень понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 6642,40 грн.

Outcome: approved