Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити останнього батьківських прав стосовно малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу мають спільну дочку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, відповідач з дитиною не спілкується, участі у її вихованні та утриманні не приймає. Має заборгованість по аліментам на утримання дочки, які стягнуто з нього за рішенням суду. Всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються нею самостійно, без участі та підтримки відповідача. Зазначені обставини свідчать про самоусунення та ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки [PERSON] . Ухвалою суду від 20.01.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.04.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 27.04.2020 в порядку ст.84 ЦПК України витребувано докази необхідні для розгляду справи. Ухвалою суду від 21.07.2020 у зв`язку зі зміною прізвища позивача, у справі замінено неналежного позивача [PERSON] на належного [PERSON] . Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи - Знам`янської районної державної адміністрації Кіровоградської області в особі органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вирішення питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав, поклав на розсуд суду. Згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2020 року, розгляд справи проводиться заочно. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.03.2013, розірвано. У шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Згідно з рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.02.2013, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини тобто до [INFO] . З довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів виданої Знам`янським МРВ ДВС, вбачається, що станом на 01.06.2019, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 53601,7 грн. З довідки виданої виконкомо Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її утриманні. Знам`янською районною державною адміністрацією, в особі органу опіки та піклування надано висновок від 29.11.2019 №01-35/217/2 Про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] , з якого вбачається, що питання про доцільність (недоцільність) позбавлення останнього батьківських прав, залишено на розсуд суду. Свідки [PERSON] , [PERSON] , які є батьками позивача, показали, що з часу розірвання шлюбу між їх дочкою та зятем, тобто з 2013 року, останній взагалі не спілкується з дитиною, життям та здоров`ям не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно його малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , з якою тривалий час не спілкується, її життям не цікавиться, не проявляє до неї жодного інтересу, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти. Зазначені обставини в сукупності зрештою призвели до втрати родинного зв`язку дитини з батьком. Відповідач самоусунувся від виховання дочки, фактично переклавши свої батьківські обов`язки в повному обсязі на матір дитини. Крім того, судом не встановлено об`єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідача про фізичний і духовний розвиток своєї дочки, навчання та підготовку до самостійного життя, медичний догляд та лікування, спілкування з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; інтерес до внутрішнього світу та усіх сторін життя тощо. Наведене підтверджує винну поведінку відповідача в ухиленні від виховання своєї дитини. Оскільки в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дочки [PERSON] , суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, доведені та підлягають задоволенню. На підставі викладеного ст.18 Конвенції про права дитини, ст.150, п.2 ч.1 ст.164, ст. ст.167, 171 СК України,

Outcome: approved