Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 21.09.2013 між сторонами зареєстровано шлюб. Зазначає, що сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 01 січня 2017 року, з того часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через наявність істотних розходжень у поглядах на сімейне життя. Донька проживає разом з нею - позивачем та перебуває на її утриманні, спору про її місце проживання сторони не мають. Майнового спору не мають. Подальше підтримання сімейних відносин позивач вважає не можливим, тому звернулася з даним позовом до суду. Також просить стягнути з відповідача понесені нею витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 768,40 грн. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на позові наполягає. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.09.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 788, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с. 6/. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Спору про її місце проживання сторони не мають. /а.с. 7/. Судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї стала втрата подружжям почуття любові та взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 01 січня 2017 року, з того часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Спору про розподіл майна сторони не мають. Питання утримання дитини буде вирішуватися сторонами у встановленому законом порядку. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат, враховуючи вимоги п.1 ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог судового збору в розмірі 384,20 грн, інша половина судових витрат в розмірі 384,20 грн має бути повернута позивачу з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Outcome: approved