Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2013 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходу/, починаючи з 23.08.2013 року і до закінчення сином навчання, однак не більше, ніж до досягнення ним 23 років, 20.11.2013 року видано виконавчий лист по даній справі, але від сплати аліментів відповідач ухиляється. На підставі ст.196 СК України позивач просила суд стягнути з відповідача неустойку /пеню/ за прострочення сплати аліментів в сумі 7 224 грн.76 коп. за період з серпня 2013 року по травень 2016 року включно. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача неустойку /пеню/ за прострочення сплати аліментів в сумі 6842 грн.43 коп. за період з серпня 2013 року по серпень 2016 року включно з врахуванням сплачених за цей період аліментів відповідно до нової довідки-розрахунку, наданої Білоцерківським міським відділом ДВС. Відповідач позов не визнав , хоча не оспорював суму заборгованості по аліментах, але просив суд звільнити його від сплати пені з врахуванням його матеріального становища, оскільки на даний час він офіційно не працевлаштований, на його утриманні є неповнолітній син від другого шлюбу, а тому погашення заборгованості по аліментах та сплата пені поставить його в скрутне матеріальне становище. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 21.10.2004 року, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження, поясненнями сторін. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання їхнього повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/ щомісячно, починаючи з 23.08.2013 року і до закінчення навчання сином, однак не більше, ніж до досягнення сином 23 років, рішення набрало законної сили 15.11.2013 року, 20.11.2013 року позивач отримала виконавчий лист по даній справі. Наведене стверджується копією рішення суду, на яке вказано вище, та копією виконавчого листа по справі № 357/12038/13-ц 2/357/3776/13 про стягнення аліментів. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 06.10.2016 року за період з серпня 2013 року по вересень 2016 року включно /а.с.34/ Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, за весь цей період аліменти відповідачем сплачувалися періодично, заборгованість по сплаті аліментів становить 20 418 грн.17 коп., що стверджується копією довідки. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно норм цієї статті розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України , а суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». За ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Як вказано вище, аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина сторін [PERSON] стягнуті з відповідача за рішенням суду, на підставі якого судом видано виконавчий лист, який позивач подала до відділу ДВС для примусового виконання, державним виконавцем нараховано суму заборгованості по аліментах, позивач та відповідач цю суму не оспорювали. При вирішенні спору про стягнення неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів, суд виходить з наступного. У відповідності до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ухиляється від виконання обовязку по утриманню свого повнолітнього сина, аліменти за рішенням суду сплачує періодично. Верховним Судом України в ухвалі від 15.06.2011 року викладено правову позицію, відповідно до якої нормами СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та повнолітніх дочку, сина на період навчання за певних умов, у ст. 196 СК закріплено відповідальність за прострочення сплати аліментів, визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобовязань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. А тому суд вважає, що в даному випадку відповідач має нести відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки /пені/ на підставі ст.196 СК України. Відповідно до ст.201 СК України до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція Верховного Суду України згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Саме в такому порядку позивачем проведено вірно нарахування пені в розмірі одного відсотка виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо та кількості днів прострочення з серпня 2013 року по серпень 2016 року включно, згідно розрахунку сума пені складає 6 842 грн.43 коп. /а.с.35 /. Як вказано вище, за приписами ст.196 СК України суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, з 03.11.2004 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження та про народження дитини. А тому суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів, яка має стягуватися з відповідача на користь позивача, до 4000 грн., врахувавши матеріальне та сімейне становище відповідача, оскільки на його утриманні перебуває на даний час неповнолітній син від другого шлюбу. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

Outcome: partial