Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 грудня 2017 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, та відповідач не бажає розірвати шлюб у відділі РАЦС, спільного сумісного майна не мають. З вересня 2019 року їх сім`я фактично розпалася, з причини того, що між ними склалися неприязні стосунки, у зв`язку з чим вона не має наміру продовжувати з відповідачем спільне життя. Вона виїхала на тимчасове проживання до м. Одеси і відновлювати подружні стосунки з відповідачем не має наміру. В зв`язку з чим, просить суд розірвати шлюб, укладений 26 грудня 2017 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 23, між нею та відповідачем; судові витрати залишити за нею. Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві та письмовій заяві просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив позовну заяву розглядати без його участі, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб 26 грудня 2017 року, виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26 грудня 2017 року (а.с. 5). Судом встановлено, що сторони неповнолітніх дітей не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Загальної декларації ООН з прав людини, ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть, а також суд враховує думку відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, а тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved