Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Вельбівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області, третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно. Свій позов мотивує тим, що членами колгоспного двору в [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року були її батьки [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Вельбівської сільської ради. [INFO] [PERSON] помер, а його дружина [PERSON] фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння майном - домогосподарством по [ADDRESS]. [INFO] померла [PERSON] Факт родинних сосунків між померлими та позивачем підтверджується її свідоцтвом про народження. Позивач як донька померлої [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на домогосподарство, а тому вона змушена звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Вельбівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, проти позовних вимог не заперечують. Представник Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до п. 1 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріли справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованих та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Вельбівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 30.01.2018 року № 86 будинковолодіння в [ADDRESS], згідно погосподарської книги №09 особовий рахунок [NUMBER] відносилось до типу колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина. Земельна ділянка станом на 01.07.1990 року площею 0,50 га і на даний час не приватизована. Визначення суспільної групи господарства було урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26. За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї, відносяться до господарства колгоспників. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння по [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року належало [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, тобто по 1/2 кожному. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть [INFO] зроблено запис за №18, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] помер у 1993 році, відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч. 2 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Вельбівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області №02-33/433 [PERSON], 1924 року народження був зареєстрований та проживав станом на [INFO] за адресою [ADDRESS]. На день смерті з ним була зареєстровані дружина [PERSON] За положеннями п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважається що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] проживаючи на день смерті з спадкодавцем, прийняла спадщину після його смерті. [INFO] померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації актів про смерть 01.12.2001 року зроблено запис за №44, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Відповідно до листа Гадяцької державної нотаріальної контори № 76 від 16.03.2018 р після померлої [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини зверталася [PERSON]. 13.08.2004 року на її ім'я видавалось свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку (пай), 13.05.2008 року видавалось свідоцтво про право на спадщину на грошові заощадження. Відомості про інших спадкоємців відсутні. Інвентаризаційна оцінка домоволодіння в цілому була проведена 01.02.2018 року, про що свідчить копія Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], проведеної КП «Контур». Відповідно до п. 4.15 ст.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері, але на майно відсутні правовстановлюючі документи , що унеможливлює оформлення спадщини, тому суд приходить до висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved