Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 14.06.2009 в м. Путивль помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, до якої входить 11/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Воровського (нова назва - Двохрамна), 13 в м. Путивль Сумської області, яку [PERSON] успадкував шляхом вступу в управління та володіння цим майном після смерті свого батька [PERSON], але за життя не оформив свого права власності. Будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, вона прийняла спадщину шляхом спільного проживання з ним на момент відкриття спадщини, але не може отримати свідоцтво про право на вказане спадкове майно в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього - договору дарування, оригінал якого не зберігся. Посилаючись на зазначене, просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул. Двохрамній, 13/2 в м. Путивль Сумської області, загальною площею 98 кв. м, житловою площею 71 кв. м, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Витрати по справі просила покласти на неї. Заявою від 17.10.2017 свої позовні вимоги уточнила та просила визнати за нею право власності на 11/25 частин вказаного житлового будинку загальною площею 53,3 кв. м (житловою 47,6 кв. м) з надвірними господарськими будівлями : сараєм площею 33,5 кв. м, погрібником площею 13,2 кв. м, літньою кухнею площею 23,3 кв. м та сінями площею 11,2 і 7,8 кв. м. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просила судовий розгляд провести без її участі. Відповідач також не зявився, направив письмову заяву, в якій позов визнав і справу просив слухати у відсутність його представника. Треті особи просили справу слухати за їх відсутності, заперечень проти задоволення позову не мали. В порядку забезпечення доказів судом витребувано з Сумського обласного державного нотаріального архіву копію договору дарування частини житлового будинку по вул. Воровського, 9 в м. Путивль Сумської області, посвідченого Путивльською державною нотаріальною конторою 15.12.1967 за № 1311 в реєстрі. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 21.12.2017, занесеною до протоколу судового засідання, у прийнятті визнання відповідачем позову відмовлено. Зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних міркувань. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-БП № 114277 від 18.06.2009, 14.06.2009 в м. Путивль Сумської області помер [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 09.12.2011 (набрало законної сили 10.01.2012) підтверджено те, що в 1977 році [PERSON] прийняв спадщину свого батька [PERSON], якому на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 15.12.1967 належала 11/25 частка у житловому будинку з надвірними господарськими будівлями по вул. Воровського, 9, у м. Путивль Сумської області. Однак не оформив в установленому законом порядку своє право на спадщину (а.с. 11). Згідно даних технічного паспорта та довідки Путивльського БТІ від 07.07.2017, на підставі рішення Путивльської міської ради від 29.10.2015 вулиця Воровського перейменована на вул. Двохрамну, а нумерація будинку змінена на № 13 на підставі рішення виконкому цієї ж ради від 24.04.1997. На цей час будинок має загальну площу 98 кв. м, а житлову - 71,0 кв. м. Житлова прибудова загальною площею 24,8 кв. м (житловою - 19,1 кв. м) побудована до 05.08.1992, а будь-яких самочинних прибудов та перепланувань не проводилось (а.с. 6-9). При цьому п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (із змінами) визначено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992. Враховуючи, що відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка відноситься до першої черги спадкоємців за законом і проживала на день смерті спадкодавця разом з ним, що підтверджується записами у будинковій книзі і довідкою виконавчого комітету Путивльської міської ради (а.с. 19-22), вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. В той самий час, в оформленні спадкових прав їй було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно та не підтвердженням родинних звязків із спадкодавцем, що видно з листа нотаріуса від 11.07.2017 (а.с. 17). В звязку з цим суд зазначає, що співставлення прізвища, імя та по батькові позивачки на російській мові у свідоцтві про укладення шлюбу та паспорті дає підстави вважати, що вона є дружиною померлого [PERSON], не зважаючи на нечітке написання її прізвища на українській мові в паспорті - «Нерощі(и)на». Крім того, відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Аналогічні приписи містила і ст. 548 ЦК УРСР, який був чинним на час спадкування [PERSON] належної батьку частки у згаданому житловому будинку. За змістом ст.ст. 560, 561 цього ж Кодексу, отримання свідоцтва про право на спадщину було правом, а не обовязком спадкоємця, а тому відсутність такого свідоцтва не позбавляла його права на спадщину, що імперативно визначено і в ч. 3 ст. 1296 ЦК України. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З урахуванням змісту зазначених правових норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що в порядку спадкування після смерті свого чоловіка позивач набула право на 11/25 частку у згаданому житловому будинку з надвірними будівлями, яке піддається сумніву, а тому підлягає захисту. Водночас, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині визнання права власності на частину цього житлового будинку загальною площею 53,3 кв. м (житловою - 47,6 кв. м) з відповідними надвірними господарськими будівлями за адресою : вул. Двохрамна, 13/2, у м. Путивль Сумської області, які в експлікації приміщень до плану будинку в технічному паспорті позначені як квартира № 2 (а.с. 8 звор. бік), оскільки останній не є правовстановлюючим документом, а належних доказів виділу спадкодавцем своєї частки із спільного майна або поділу цього будинку в натурі між співвласниками в установленому законом порядку, матеріали справи не містять. За відповідним клопотанням позивачки понесені нею судові витрати не розподіляються. Виходячи з наведеного та

Outcome: partial