Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 02 червня 2006 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склались через різні погляди на життя, непорозуміння та суперечки. Відносини в сім'ї негативно впливали на психологічний стан дитини. Шлюбних стосунків з відповідачем не підтримують, проживають окремо. Шлюб існує формально, тому просила розірвати його. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подала заяву про розгляд справи в її відсутності, в якій зазначила, що примирення з відповідачем не відбулося, а тому наполягає на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу відновлювати дошлюбне прізвище не бажає. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 червня 2006 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 02 червня 2006 року першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеси, свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 062239, виданим 26 вересня 2006 року другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеси. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. З березня 2015 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, мір до примирення не приймають, їх сім'я фактично розпалась, шлюб носить формальний характер. Сімейні відносини між подружжям припинились через різні погляди на життя. Рішення позивача про небажання збереження шлюбу є категоричним, викликано обґрунтованими причинами та не оспорено відповідачем. Розлад в сім'ї не носить тимчасового характеру. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року сторонам надавався тримісячний строк для можливого примирення. Заходи щодо примирення подружжя виявилися безрезультатними, примирення не відбулося. Додаткові заходи до примирення є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу, відсутні. Вимог про відновлення дошлюбного прізвища позивач не заявила. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову до суду позивачем було сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору. Вказані витрати не підлягають відшкодуванню з відповідача, оскільки вимог про відшкодування судових витрат позивачем не заявлено. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved