Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 04 січня 1997 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 04 січня 1997 року №4/31-97 - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (м.Дніпропетровськ). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 серпня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З часу розірвання шлюбу, а саме з серпня 2016 року відповідач в квартирі не проживає, не користується нею, не несе витрати з її утримання. Зважаючи на те, що відповідач більше року не проживає у вказаній вище квартирі та не є членом сім»ї , позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №208 в будинку №15 по вулиці Донецьке шосе у м.Дніпро (м.Дніпропетровськ). В судове засідання позивач не зявилася, нею надано до суду заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином. Надавши заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Треті особи - Шарай [PERSON] [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про слухання справи повідомлені належним чином, надавши заяви про слухання справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши заяви про слухання справи у відсутність їх представника та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 04 січня 1997 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 04 січня 1997 року №4/31-97 - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (м.Дніпропетровськ). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 серпня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З часу розірвання шлюбу, а саме - з серпня 2016 року відповідач в квартирі не квартирі, особистих речей не має, оплату комунальних послуг не здійснює. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем). З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки відповідач втратив право користування спірним житлом. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved