Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Посилалася на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2016 року належить на праві власності квартира №2, що по вул. Буковинській, 22 м. Чернівці. Окрім неї у вказаній квартирі зареєстровані: колишня власниця квартири [PERSON] та члени її сімї: [PERSON] та [PERSON]. Із моменту продажу квартири відповідачі вказаним житлом не користуються, не проживають у ній та не приймають часті в утриманні майна та сплаті комунальних послуг. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON] за вказаною адресою не проживають, обовязки по сплаті комунальних послуг не виконують та мають інше місце проживання. Будь-яких речей відповідачів за вказаною адресою не має. Перешкоди у користуванні квартирою їм ніхто не чинив. Вони добровільно визначили собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користуються. Окрім того, вказувала на те, що зазначені особи не є членами її сімї, а тому у звязку з втратою права користування житловим приміщенням колишнім власником квартири, вони також втратили таке право. Реєстрація місця проживання відповідачів у її квартирі перешкоджає їй у реалізації повноважень власника. Просив позов задовольнити, визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №2, що по вул. Буковинській, 22 м. Чернівці. Відповідачами відзиву на позов подано не було. Представник позивача\~ у судове засідання\~ не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи\~ у його відсутності, позов підтримав. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомили. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути вказану справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності квартира №2, що по вул. Буковинській, 22 (а.с.6-7). Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї\~ сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO]\~. Зазначені обставини підтверджується довідками адресно-довідкового бюро (а.с. 13-14).\~ Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних\~ або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З\~ акту КЖРЕП №9\~ від 16.05.2018 року вбачається, що відповідачі у\~ даній квартирі дійсно\~ зареєстровані, однак\~ не проживають за вказаною адресою протягом одного року чотирьох місяців (а.с. 9). Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник\~ володіє, користується,\~ розпоряджається своїм\~ майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як розяснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-158цс14 від 5 листопада 2014 року, яка є обов'язковою для всіх судів. У позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було, у звязку з чим наявне оспорене право позивача використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї\~ сімї, інших осіб, за захистом якого він змушений був звернутися до суду. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до [PERSON], [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог до [PERSON] суд вважає за необхідне зазначити наступне: Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні довідки адресно-довідкового бюро УДМС України в Чернівецькій області від 24.05.2018 року, [PERSON] виписаний в м. Київ у 2016 році (а.с.15). Згідно ст. 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 20 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який обирає на власний розсуд. Таким чином, у даному випадку суд повинен встановити факт порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи інтересів позивача відповідачем [PERSON] Разом із тим, судом не було встановлено факту порушення прав позивача відповідачем. Зокрема, на даний час відповідач за адресою м. Чернівці вул. Буковинська, 22/2 не зареєстрований. Наявну у матеріалах справи довідку КЖРЕП №9 від 14.05.2018 року, у відповідності до якої за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], суд до уваги не приймає, оскільки КЖРЕП №9 не є тією установою (органом), який уповноважений здійснювати дії по реєстрації чи зняттю з реєстрації місця проживання осіб. Відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. За таких обставин,\~ суд вважає, що позов у цій частині необґрунтований та задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial