Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], однак [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, а тому вона просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 52 681,18 гривень та пеню за несплату аліментів, яка становить 587 624,00 гривень. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності, уточнивши розрахунок пені за несплату аліментів, який становить 18 085,08 гривень, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає, щодо задоволення позову заперечує, а також просить застосувати строк позовної давності щодо вимоги про стягнення пені, яка становить один рік. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2011 року, із [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08 грудня 2009 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2015 року, розмір аліментів, які стягувалися з [PERSON] на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2011 року змінено з 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві від 02 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження №49192385 з виконання виконавчого документу, виданого на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2011 року. Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві від 02 листопада 2015 року, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] у виконавчому провадженні №49192385 з виконання виконавчого документу, виданого на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2011 року. Відповідно до довідки-розрахунку №70/10 від 30 вересня 2015 року, наданого державним виконавцем ВДВС Васильківського МРУЮ [PERSON], заборгованість по сплаті аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] станом на 31 серпня 2015 року складає 52 681,18 гривень. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві від 18 березня 2016 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] у виконавчому провадженні №49192385 з виконання виконавчого документу, виданого на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2011 року. Відповідно до розрахунку по пені за несплату аліментів, наданого позивачем з грудня 2009 року по грудень 2015 року пеня становить 18 085,08 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом зурахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така-ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-94цс-15 від 1 липня 2015 року: З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до ч.2 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, суд дійшов висновку, що заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача як особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, проте суд не погоджується із розрахунком пені з грудня 2009 року по грудень 2015 року, виконаним позивачем, так як він не відповідає вимогам закону, оскільки, сплинув строк позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача, яка відповідно до вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України становить один рік, а тому підлягає стягненню пеня з січня 2015 року по грудень 2015 року, яка становить 1 703,75 гривень, з яких: за січень 2015 року - 263,00 гривень, за лютий 2015 року 237,68 гривень, за березень 2015 року - 263,14 гривень, за квітень 2015 року - 44,70 гривень, за серпень 2015 року 166,16 гривень, за вересень 2015 року 281,03 гривень, за листопад 2015 року - 90,30 гривень, за грудень 2015 року 357,74 гривень. Також суд відмовляє в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 52 681,18 гривень, оскільки стягнення аліментів, в тому числі і заборгованості, проводиться відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві в порядку виконавчого провадження відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Outcome: partial