Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з означеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 20 жовтня 2007 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. При реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «Красовська» на «Клименко». Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Сторони спільно не проживають, ведення спільного господарства позивач з відповідачем припинили з серпня 2017 року. Позивач вказує на те, що втратила почуття поваги та любові до відповідача, сторони мають різні погляди на сімейне життя, проживають окремо, вважає, що сім`я остаточно розпалася і примирення неможливе. Вказує, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За домовленістю між батьками донька проживає з позивачем. Позивач в судове засідання не з`явилася надавши заяву про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов не подавав. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, яка в наданій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. 20 жовтня 2007 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20 жовтня 2007 року виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про що зроблено актовий запис № 35. Сторони є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. При вирішенні спору суд виходить з наступних норм законодавства. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено нормами ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За ч.1 ст.106 СК України визначено, що подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Також, за ч.1 ст.107 СК України, шлюб розривається органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою одного із подружжя, якщо другий із подружжя: 1) визнаний безвісно відсутнім; 2) визнаний недієздатним. Статтею 110 СК України визначено право одного з подружжя подати позов про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням того, що сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують та враховуючи, що сторони не наполягали на наданні строку для примирення подружжя, а судом самостійно підстав для надання такого строку не встановлено, з урахуванням того, що задоволення позову не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що аргументи позивача про фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин з відповідачем та неможливість збереження сім`ї, наведені ним в якості підстав для звернення з позовом обґрунтовані, підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами. Також, враховуючи те, що станом на момент розгляду справи сторони перебувають у шлюбі між собою та внаслідок наявності у сторін неповнолітньої дитини не мають можливості подати до органів, що здійснюють державну реєстрацію розірвання шлюбу відповідну заяву в силу вимог ст.106 СК України, позивач наполягає на тому, що не бажає продовжувати сімейні відносини з відповідачем, суд приходить до висновку про те, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересами позивача та забезпечення інтересів позивача в силу ст.112 СК України неможливо захистити іншим шляхом, ніж шляхом ухвалення відповідного судового рішення. І в зв`язку з підтвердженням матеріалами справи факту того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Клименко», яке вона просить не змінювати після розірвання шлюбу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 640,00 грн., тому у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved