Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], на її користь кошти в сумі 3500 грн. боргу, інфляційну суму 525 грн. за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року та 3% річних в сумі 192, 5 грн. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що в жовтні 2013 року до неї звернувся [PERSON] з проханням позичити йому кошти в сумі 3500 грн., які йому були необхідні для власних потреб. Та він обіцяв повернути кошти в найкоротший термін. Знаючи його давно та довіряючи йому вона погодився та позичила йому дану суму. Таким чином між нею та відповідачем був укладений усний договір позики коштів. Довіряючи відповідачу, так як він її переконав, що поверне кошти досить швидко власноручної розписки від [PERSON] вона не вимагала. Проте до сьогоднішнього дня [PERSON] не повернув їй борг. На всі її звернення не реагує, та добровільно не хоче повернути їй кошти. Вона була змушена звертатися з даним питанням до Коломийського МВ УМВС для захисту своїх прав. Дільничим інспектором Коломийського МВ УМВС лейтенантом міліції Міняйловим Р.Я. було проведено перевірку матеріалів по її заяві. В ході перевірки ним було встановлено, що вона добровільно надала кошти [PERSON] та він зобов»язався в короткий час повернути кошти. А також відповідач написав власноручно розписку, на ім»я начальника Коломийського МВ УМВС майора міліції Білейчука О.Р., що зобов»язується в короткий термін повернути їй кошти. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Але до сьогоднішнього дня відповідач кошти їй не повернув, не реагує на її прохання повернути хоча б частинами. На сьогоднішній день на її телефонні дзвінки не відповідає. На даний час виявилося що [PERSON] її ошукав. Тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики, укладений між нею та відповідачем відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України. Невиконання відповідачем грошового зобов»язання підтверджується наявністю у неї копії висновку затвердженого заступником начальника Коломийського МВ УМВС підполковником міліції Чабан О.М., від 25.10 2014 року, в якому при допиті відповідач визнав, що він їй надав кошти та зобов»язався повернути їй їх в короткий термін, а також копією розписки на ім»я начальника міліції від 15.10.2014 року. Оскільки відповідач своєчасно не повернув їй суму позики, то за правилами ст. 1050 ЦК України він зобов»язаний сплатити грошову суму і відповідно до ст. 625 ЦК України суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми. Розрахунок суми, на яку збільшився розмір боргу відповідно до інфляційних процесів наступний: Приріст індексу споживчих цін згідно даних офіційного сайту міністерства фінансів України з жовтня 2013 року по травень 2015 р. становить 15,00%. Інфляційна сума боргу 3500 грн. становить (3500 грн. х15,00% : 100)= 525. Розрахунок трьох відсотків річних з простроченої суми наступний: - за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, сума боргу 3500 грн., сума трьох відсотків річних становить (3500х3%) = 105 грн. - За період з 01.01.2015 року по 30.04.2015р., сума боргу 3500 грн., кількість днів -120; сума трьох відсотків річних становить (3500 х 3% :120) = 87,50 грн. Таким чином відповідач повинен їй повернути кошти у сумі 3500 грн.. боргу, інфляційну суму 525 грн. за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року та 3% річних в сумі 192,5 грн. Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала, та пояснила що вона у жовтні 2013 року позичила [PERSON] гроші в сумі 3500 грн. на оплату штрафу. Вони здали в ломбард її браслет та два кольца. Вони пішли разом у ломбард в м. Коломия і здали її золотий браслет вагою близько 11 грам, за який [PERSON] отримав 1000 грн., пізніше відповідач пішов сам без її відома і знову добрав за браслет 1200 грн., здача браслета оформлялася на його паспорт. В ломбарді браслет оцінили на 2200 грн. Кільця вона здавала в ломбард на свій паспорт і отримала за них 1000 грн., вона кільця викупила у ломбарді. Браслет та кільця здавались 21 жовтня. Відповідач обіцяв їй що викупить браслет, він сплатив тільки 200 грн. за прострочку, браслет він не викупив, сказав їй нехай браслет знаходиться в ломбарді, а він буде оплачувати їй по 200 грн. [PERSON] їй нічого не виплачував. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про дату і час розгляду справи належним чином був повідомлений в порядку передбаченому законом. Беручи до уваги пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановлено, що [PERSON] позичила [PERSON], [INFO], жителю [ADDRESS] грошові кошти в розмірі 3500 грн. Згідно розписки від 15.10.2014 року [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS], зобов»язався віддати частину боргу колишній співжительці [PERSON], жительці [ADDRESS]. Згідно висновку від 25.10.2014 року дільничного інспектора Коломийського МВ УМВС лейтенанта міліції Міняйлюка Р.Я. який проводив перевірку по заяві [PERSON], [INFO], було встановлено що близько року назад [PERSON] дала 3500 грн. [PERSON] для оплати штрафу. Згідно письмового пояснення [PERSON] від 15.10.2014 року, які містяться у висновку Б-337 по заяві [PERSON] від 10.10.2014 року, для сплату штрафу [PERSON] дала йому 3500 грн. для сплати штрафу. Згідно відповіді на запит ПТ « Ломбард-Скарбниця», [PERSON] у вказаний період часу звертався до ломбардних відділень ПТ « Ломбард-Скарбниця», з приводу закладу майна, із роздруківки вбачається, що [PERSON] 21.10.2013 року здав в ломбард браслет, 585 золото, загальною вагою 10,89 чистою вагою 10,8 гр., на який звернено стягнення 10.12.2013 року. Згідно розрахунку сума боргу становить 3500грн., інфляційна сума боргу - 525 грн., та три відсотки річних з простроченої суми становить - 192 грн. 50 коп. Зважаючи на те, що зобов'язання відповідача щодо повернення ним суми позики, залишилось невиконаним, цим самим відповідачем були порушені умови договору позики та вимоги чинного законодавства України, що є підставами для задоволення позовних вимог, стягнення суми позики у розмірі 3500 грн., інфляційної суму 525 грн. за період з жовтня 2013 року по квітень 2015 року та 3% річних в сумі 192 грн. 50 коп. та судових витрати - 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі наведеного, ст.ст. 526, 527, 530, 625, 1049-1050 ЦК України, та

Outcome: approved