Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу та судового збору. Свої позовні вимоги викладені в позовній заяві обґрунтовує тим, що 24.02.2014 року вона з відповідачці надала кошти у позику строком до 15.04.2014 року, про що відповідачкою була написана власноруч розписка, тобто таким чином був фактично укладений договір позики. Після спливу зазначеного в розписці строку - 15.04.2014 року відповідач гроші добровільно не повернула. Вона неодноразово зверталась до відповідача щодо повернення грошей, тобто просила виконати взяті на себе зобов'язання та повернути своєчасно взяті в борг грошові кошти, але відповідач посилалась на скрутне матеріальне становище. В судовому засіданні позивачка підтримала викладені в позовній заяві вимоги і суду пояснила, що її приятелька [PERSON] порекомендувала відповідачку, як добру людину, фактично поручилася за відповідачку і попросила, щоб її невістка, яка має власний магазин взяла відповідачку на роботу. Коли вона запропонувала невістці взяти на стажування в магазин відповідачку, невістка погодилась і відповідачка приступила в лютому до стажування продавцем. Через деякий час, відповідачка попросила позичити гроші в сумі 8600.00 грн. Вона погодилась зайняти грошові кошти, тому що [PERSON], яка є її доброю приятелькою запевнила її, що відповідачка віддасть позичені кошти, тому що чоловік відповідачки має отримати регресні виплати. Вона 24.02.2014 року передала відповідачці грошові кошти у сумі 8600.00 грн., а відповідачка власноруч написала розписку, при цьому надала ксерокопію паспорту, який вона долучила разом із копією розписку до матеріалів справи. Після спливу строку зазначеного в розписці і до наступного часу відповідачка борг не повернула, тому вона просить суд стягнути з відповідачки на її користь суму боргу у розмірі 8600.00 грн. та судові витрати, які вона понесла при зверненні до суду. Відповідач в судове засідання з'явилася та суду пояснила, що вона ніяких грошей у позивача не брала. Вона дійсно працювала в магазині, невістки позивача і їй позивачкою було повідомлено, що в магазині недостача, і тому вона написала зазначену розписку, тому позовні вимоги вона не визнає в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно ст. 1047 ч 2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наявною в матеріалах справи розпискою підтверджено той факт, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] фактично був укладений договір позики, за якими відповідач отримала від позивача кошти, а саме вісім тисяч шістсот гривень 00 коп. та зобов'язалася повернути зазначені кошти 15 квітня 2014 року. В судовому засіданні відповідач не заперечувала тому факту, що досліджений у судовому засіданні оригінал розписки щодо отримання коштів у позику у позивача [PERSON] у розмірі 8600.00 грн. вона написала власноруч. Суд, при постановлені даного рішення не може прийняти до уваги доводи відповідача [PERSON] щодо написання розписки у зв'язку з тим, що в магазині, де вона працювала була виявлена недостача, оскільки в силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. В судовому засіданні відповідачем не доведені суду зазначені доводи, ані письмовими доказами, ані іншими фактичними доказами. Тож, суд, проаналізувавши вищенаведене, вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу по розписці задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача суму боргу за розпискою від 24.02.2014 року, тобто за фактично укладеним договором позики суму у розмірі 8600.00 гривень. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення сума судового збору у розмір 243.60 грн. на користь позивача, який підтверджений квитанцією.

Outcome: approved