Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 22 жовтня 2005 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13 квітня 2011 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти перебувають на її утриманні. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 22 березня 2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. [PERSON] має інвалідність, що підтверджується медичною формою індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, виданою Комунальним закладом «Миронівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» 22 травня 2018 року. На утримання дітей та на лікування сина [PERSON] постійно потрібні кошти. Відповідач не цікавиться здоров`ям дітей та всіляко уникає надання добровільної матеріальної допомоги. Упродовж семи років відповідач нерегулярно здійснював платежі за аліментами, що призвело до заборгованості по виплаті аліментів. Відповідач є працездатним, його місце роботи невідомо. За виконавчим листом № 2-193/2011 від 22 березня 2011 року державною виконавчою службою було відкрито виконавчі провадження, виконавець здійснював заходи до примусового виконання судового рішення про стягнення аліментів. Відповідач рішення суду не виконує та має заборгованість по аліментам, розмір якої за довідкою-розрахунком про стан заборгованості по аліментах за № 13207 від 18 жовтня 2018 року, станом на 01 жовтня 2018 року становить 110\~615грн. 90 коп. Посилаючись на наявність заборгованості, просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 75 218 грн. 80 коп. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 15 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до правил статті 274 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Частина 2 даної статті вказує, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. Згідно зі статтею 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 15 лютого 2019 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 05 березня 2019 року до Миронівського районного суду Київської області повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, за змістом якого відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав 28 лютого 2019 року. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З 22 жовтня 2005 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13 квітня 2011 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з матірю. [PERSON] є дитиною- інвалідом. Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтв про народження : серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 19 квітня 2006 року, серії [NUMBER] , виданого Владиславською сільською радою Миронівського району Київської області 25 лютого 2009 року, рішенням Миронівського районного суду Київської області від 13 квітня 2011 року, даними довідки про склад сім`ї за № 02-50/3647, виданої Миронівською міською радою 19 жовтня 2018 року, медичної форми індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, виданої Комунальним закладом «Миронівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 22 травня 2018 року. Рішенням Миронівського районного суду Київської області 22 березня 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 лютого 2011 року до повноліття дітей. На виконання судового рішення 22 березня 2011 року Миронівським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-193/11. За виконавчим листом № 2-193/2011 державною виконавчою службою було відкрито виконавчі провадження. З наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах, виданої Миронівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 18 жовтня 2018 року за № 13207, слідує, що виконавчий лист перебуває на виконанні у вказаному відділі державної виконавчої служби, платник аліментів має заборгованість за аліментами. Станом на 01 жовтня 2018 року розмір заборгованості склав 110615 грн. 90 коп. Вказані обставини підтверджуються даними довідки-розрахунку про стан заборгованості по аліментах, виданою Миронівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 18 жовтня 2018 року за № 13207, виконавчого листа № 2-193/11 від 22 березня 2011 року, виданого Миронівським районним судом Київської області. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини 1 статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Закріплений у даній статті захід відповідальності передбачає відповідальність за прострочення сплати аліментів, які зобов`язана особа повинна сплачувати за рішенням суду. Підставою для стягнення неустойки (пені) є винна поведінка платника аліментів. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка у формі пені, вважається універсальним способом забезпечення будь-якого грошового зобов`язання, незалежно від підстави його виникнення, тому правомірно має застосовуватись і щодо аліментного зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов`язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки. Відповідно до правил статті 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідач відсутність своєї вини у несплаті аліментів не доводив. Постановою від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц Велика Палата Верховного Суду вирішила відійти від правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16. Відходячи від\~правової позиції,\~викладеної у\~вищевказаних постановах\~Верховного Суду\~України,\~ВП ВС\~зазначила,\~що правило\~про стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~від суми\~несплачених аліментів\~за кожен\~день прострочення\~означає,\~що при\~обчисленні загальної\~суми пені\~за прострочення\~сплати аліментів\~ураховується сума\~несплачених аліментів\~та кількість\~днів прострочення.\~Оскільки аліменти\~нараховуються щомісячно,\~строк виконання\~цього обов`язку\~буде різним,\~отже і\~кількість днів\~прострочення також\~буде різною\~залежно від\~кількості днів\~у місяці.\~Тобто,\~пеня за\~прострочення сплати\~аліментів повинна\~нараховуватися на\~всю суму\~несплачених аліментів\~за кожен\~день прострочення\~її сплати,\~а її\~нарахування не\~обмежується тільки\~тим місяцем,\~у якому\~не проводилося\~стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Надана позивачем довідка-розрахунок заборгованості за аліментами містить розмір аліментів за кожен місяць, за який не проводилось стягнення. За змістом вказаної довідки борг по сплаті аліментів станом на жовтень 2018 року становив 111615 грн. 90 коп. Судом перевірено розрахунок неустойки, виконаний позивачем, який обчислювався від загальної щомісячної суми стягнення за прострочення відповідачем сплати аліментів на користь позивача за період з жовтня 2018 року по день звернення позивача до суду (грудень 2018 року). Вказаний розрахунок є обґрунтованим та вірним, виконаним відповідно до положень чинного законодавства. Відповідно вказаного розрахунку, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за вказаний період становить 75 218 грн. 80 коп. Однією з засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені. Позовна вимога про стягнення неустойки від суми несплачених аліментів, ґрунтується на вимогах закону. Заявлені позивачем вимоги суд вважає доведеними, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на ті обставини, що відповідач не сплачує аліменти, стягнуті судовим рішенням, допустив заборгованість, відсутність вини у наявності заборгованості за аліментами не доводив. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги позивача про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Згідно правил частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6\~вказаної статті\~передбачено,\~що в\~разі,\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору. Судовий збір у справі покладається на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 80, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 549, 614 Цивільного кодексу України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved