Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому посилаючись на несумісність характерів сторін та втрату ними взаємних почуттів, що притаманні подружжю, просила суд розірвати шлюб, що укладено між сторонами 10 вересня 2005 року. Додатково позивач зауважила про те, що від такого шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, що на час розгляду справи судом проживає із позивачем. Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач звернулась до суду з заявою про вирішення справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач звернувся до суду з заявою у якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Встановивши наведені обставини провадження та розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності сторін, на підставі наданих ними письмових пояснень та доказів. Так, проаналізувавши надані до суду письмові докази суд вбачає, що 10 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Куропліна) [PERSON] було укладено шлюб, про що Відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано актовий запис №787. Вказані обставини випливають зі змісту Свідоцтва про шлюб (бланк серії 1-ЖД №010284), оригінал якого долучено до матеріалів справи (а.с. 4). Згідно актового запису про народження № 149 вчиненого 07 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, у сторін 28.01.2006 року народилася донька [PERSON]. Вказана обставина випливає зі змісту Свідоцтва про народження (бланк серії 1-ЖД №025663), копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 5). Відповідно до наданих позивачем пояснень та викладених обставин, що були визнані відповідачем, сторони прийшли до переконання про несумісність характерів та втрату ними взаємних почуттів що притаманні подружжю у звязку з чим на час розгляду справи спільне господарство не ведуть та переконані у неможливості збереження між ними шлюбних відносин, що фактично припинені вже значний час. Відповідно до положень ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Так, подружжя яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Крім того шлюб розривається органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою одного із подружжя, якщо другий із подружжя визнаний безвісно відсутнім або недієздатним. У інших випадках питання про розірвання шлюбу, у якому подружжя має спільних дітей належить до компетенції суду: відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, без обмеження щодо наявності чи відсутності у подружжя спільних дітей. Вказані вище фактичні обставини свідчать про те, що сторони на час розгляду справи судом мають неповнолітню дитину яка проживає з позивачем, та позбавлені можливості розірвати шлюб у позасудовому порядку. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Виходячи з викладених обставин, враховуючи те, що надані сторонами заяви свідчать про дійсну волю сторін на розірвання шлюбу суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, та необхідність задоволення вимог позову у повному обсязі. При цьому відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд, вирішуючи справу по суті має у своєму рішенні розподілити між сторонами судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею за розгляд вимоги про розірвання шлюбу судовий збір в розмірі 551,20 грн.,

Outcome: approved