Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дочки [PERSON], потім у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття сина [PERSON], а також 1/6 частину заробітку на своє утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з [PERSON] з 15 квітня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Наразі проживають вони окремо, подружніх стосунків не підтримують протягом останнього року, діти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає, але не в повній мірі, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Вказала, що на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому відповідно до ч.2 ст. 84 СК України також має право на утримання від чоловіка. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Знамянському району реєстраційної служби Знамянського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, за актовим записом №14 (а.с.5); мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], батьком яких згідно зі свідоцтвами про народження є відповідач (а.с.6,7). Відповідно до довідки квартального комітету №5 від 22.04.2017 року, місце проживання дітей зареєстровано разом із позивачем по вул.Глінки, 5 в місті Знамянка (а.с.8). Довідок про доходи сторонами суду не представлено. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від\~ 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За приписами ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Верховний Суд України 16 жовтня 2016 року у справі №6-1798цс16 зробив правовий висновок, відповідно до якого аліменти на двох і більше дітей визначаються судом у єдиній частці від заробітку (доходу) батька, а не в будь-який інший спосіб на розсуд суду. Статтею 84 Сімейного Кодексу України передбачено що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання його двох дітей [PERSON] та [PERSON], суд приймає до уваги вимоги ст.182 СК України, дійсні обставини у справі, зокрема те, що відповідач є працездатною особою, у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей надає, але не в повній мірі, відсутні дані стосовно незадовільного стану його здоровя, а також враховуючи матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їхніх спільних дітей, визначивши їх розмір, як того вимагає положення ст.183 СК, в єдиній частці від заробітку батька в межах заявлених позовних вимог - у частині, що становитиме 1/3. Разом з цим, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача до досягнення їхньою найменшою дитиною трирічного віку. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial