Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в інтересах своєї малолітньої дитини, в якому просить встановити факт батьківства [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця [INFO], який помер 15 березня 2015 року, щодо [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки [INFO], та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири № 32, яка розташована в будинку № 47/1, по вул. Ак. Філатова в м. Одесі. Встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого в разі набрання рішенням законної сили, воно є підставою для Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 2005 року і до смерті [PERSON] перебувала з останнім у фактичних шлюбних відносинах. Від вказаних стосунків у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що на той час в них було складне матеріальне положення, для того щоб отримувати державну допомогу, яка надається одиноким матерям, запис про батька дитини було зроблено за вказівкою матері [PERSON], відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України, тобто прізвище було вказане по матері - «Подкуйченко», а імя та по батькові «Юрій Вікторович», тобто імя та по батькові її цивільного чоловіка. 15 березня 2015 року [PERSON] помер. За життя [PERSON] визнавав себе батьком дитини, починаючи з моменту вагітності позивача, так і після народження дитини. Починаючи з серпня 2005 року по день смерті [PERSON], позивач проживала з ним разом у квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належала йому та його матері, [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках, вели спільне господарство. Дочка. [PERSON] відвідувала дитячий садок і школу, перебувала на обліку в дитячій поліклініці за місцем їх проживання. Встановлення факту батьківства необхідно позивачу для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], оскільки його дочка, [PERSON] не визнає за [PERSON] право на спадкування після смерті батька. У судовому засіданні позивач та її представник викладені обставини та заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали з підстав викладених у запереченні, посилаючись на те, що їм було відомо, що [PERSON] проживає з [PERSON] разом в квартирі, яка належала йому та його матері з 2008 року, але не визнавав свого батьківства по відношенню до [PERSON]. Він не дозволив би записати прізвище дитини зі слів матері, розуміючи юридичні наслідки такого запису, він не зареєстрував шлюб з позивачем та не зареєстрував місце їх проживання за своєю адресою, що свідчить про те, що він не мав жодних намірів зафіксувати факт батьківства та проживання разом з ним позивача та її дочки. [PERSON] хворів на СНІД та за статистикою, незахищені статеві стосунки призводять до зараження СНІДом на 90 %, а донька [PERSON] не є зараженою на СНІД. Відповідач вважає, що у звязку з тим, що [PERSON] у лікарні передав їй оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру та наявністю у неї ключів від квартири, підтверджується факт наміру батька стосовно дарування квартири своїй дочці, [PERSON], тому визнання права власності на ? частину квартири за [PERSON] неможливо. За життя [PERSON] визнавав своїми дітьми відповідача і її брата, [PERSON], який помер 12 січня 2015 року. Жодному з спільних знайомих він не розповідав, що [PERSON] є його дочкою. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, сповіщені належним чином, у судове засідання не з*явилися. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58, ст.59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2005 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Від вказаних відносин у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Запис про батька дитини було зроблено за вказівкою матері [PERSON], відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України. Після народження дитини позивач проживала разом з [PERSON] за місцем його проживання, у квартирі, яка належить йому та його матері, [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках, та розташована за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство, виховували дитину. 19 березня 2013 року в м. Одеса померла [PERSON]. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки на момент смерті [PERSON] проживала разом з сином [PERSON], який є спадкоємцем першої черги за законом, останній протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, не заявляв про відмову від неї, тому [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину. 15 березня 2015 року [PERSON] помер. На теперішній час встановлення факту батьківства необхідно для прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка складається з квартири № 32, розташованої в буд. 47/1, по вул. Ак. Філатова в м. Одесі. З копії Свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 151056, виданого Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 21 серпня 2008 року, вбачається, що [PERSON] народилася 10 серпня 2008 року в м. Одеса, актовий запис № 973. Батьками записано: [PERSON] і [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00015995213, від 11 листопада 2015 року, відомості про батька [PERSON], [INFO], записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 151). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 331122, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 20 березня 2013 року, [PERSON] померла 19 березня 2013 року в м. Одеса, актовий запис № 2916 (а.с. 34). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 1518 від 06 вересня 1993 року, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] в рівних долях (а.с. 44). Відповідно до довідки № 49 від 18 березня 2015 року [PERSON] проживала і була зареєстрована за адресою [INFO], з 15 березня 1971 року по день смерті 19 березня 2013 року (а.с. 39). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 407913, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 16 березня 2015 року, [PERSON] помер 15 березня 2015 року в м. Одеса, актовий запис № 3017 (а.с. 7). Відповідно до довідки № 48 від 18 березня 2015 року [PERSON] проживав і був зареєстрований за адресою [INFO], з 21 липня 1988 року по день смерті 15 березня 2015 року (а.с. 39). У відповідності зі\~ст.130 Сімейного кодексу України\~у разі смерті чоловіка (дружини), який (яка) не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Відповідно до п. 7\~Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі\~ст. 135 СК України. Відповідно до п. 15\~Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року\~із змінами, внесеними згідно\~Постанови Пленуму ВСУ №15 від 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Відповідно до листа № 180/вих. від 06 квітня 2015 року, [PERSON], [INFO] спостерігається КУ «ДМП №5» з народження, проживає за адресою [INFO] (а.с. 12). В амбулаторній картці «Історія розвитку дитини» № 15 вказано, що [PERSON], [INFO], проживає за адресою [INFO]. Батьком дитини записано [PERSON], [INFO] (а.с. 15). З довідки № 235 від 03 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON] навчається в Одеській загальноосвітній школі № 20 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області і є ученицею 1-В класу (а.с. 11). В судовому засіданні було досліджено фотографії, які знаходяться в матеріалах справи, на яких зображено: [PERSON] і [PERSON] в період вагітності; [PERSON], його матір [PERSON] разом з дитиною [PERSON]; [PERSON] і [PERSON] в колі знайомих; [PERSON], [PERSON] разом з дитиною [PERSON], яка йде до першого класу. Свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили суду, що знають [PERSON] приблизно з 1985 року, а [PERSON] з 2005 року. [PERSON] та Надія почали проживати разом з 2005 року у його квартирі, яка розташована по вул. Ак. Філатова в м. Одесі. Разом з ними проживала матір [PERSON] - [PERSON]. Зустрічалися з [PERSON] та [PERSON] досить часто. [PERSON] завжди визнавав себе батьком дитини, ніколи не було розмов про те, що [PERSON] може бути не його дочкою, відносився до неї як до рідної дочки. Під час хрещення [PERSON] був присутній у церкві як батько. Про те, що [PERSON] не записаний батьком [PERSON] дізналися вже після його смерті. [PERSON], що у [PERSON] це вже другий шлюб і в нього є дорослі діти. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знає [PERSON] і [PERSON] з 2005 року. Він є хрещеним батьком дитини. Надія, [PERSON] і його матір проживали разом у квартирі [PERSON], яка знаходиться за адресою [ADDRESS], ще до народження дитини. Зустрічалися в основному на свята і дні народження. Завжди знав [PERSON] як батька [PERSON], [PERSON] називав дитину дочкою, а вона його батьком, ніколи не виникало питання про те, що [PERSON] може бути не батьком дитини. Про те, що [PERSON] не записаний у свідоцтві про народження батьком дитини дізнався тільки після його смерті. Підтвердив, що на фото, які знаходяться в матеріалах справи, зображені [PERSON] з дочкою [PERSON], [PERSON] з [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сестрою [PERSON]. [PERSON] з моменту його знайомства з [PERSON]. Дитина була бажаною, [PERSON] чекав на дитини і після її народження всього себе присвячував її вихованню. Вони разом забирали дитину з пологового будинку. Від самого знайомства [PERSON] проживала разом з [PERSON] і його матірю у його квартирі. Згодом, після того як матір [PERSON] захворіла, [PERSON] її постійно доглядала. Бабуся теж любила дитину і хотіла щоб після її смерті все дісталося [PERSON]. Дитина ходила до дитячого садка і до школи. Вона знала про те, що у свідоцтві про народження [PERSON] не записаний батьком дитини, але не знала з якої причини. Після смерті [PERSON] наполягала на проведенні генетичної експертизи, але дочка [PERSON] була проти. Також після смерті [PERSON] було кремовано за бажанням [PERSON], хоча в цьому не було необхідності і це питання між ними ніколи не обговорювалося. [PERSON] була проти народження [PERSON], після смерті батька періодично приходила до квартири, в якій мешкають [PERSON] з дитиною, забирала ключі і вимагала щоб вони покинули вказану квартиру. Вважає, що [PERSON] не міг утримувати [PERSON] і [PERSON] лише із жалості, оскільки він дуже сильно любив дитину, у нього ніколи не виникало на думці, що [PERSON] може бути не його дочкою. Надія н працювала з моменту вагітності, оскільки [PERSON] хотів щоб вона займалася вихованням дитини і доглядала за його хворою матірю. Підтвердила, що на фотографіях, які знаходяться в справі зображені [PERSON] з [PERSON] під час її вагітності, вони разом у квартирі [PERSON], матір [PERSON] з ним і [PERSON]. Свідок, [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивача і проживає за адресою [INFO]. [PERSON] [PERSON] більше 35 років. [PERSON] проживав у квартирі зі своєю матірю, у нього є двоє дітей від першого шлюбу, колишня дружина покинула [PERSON] і пішла разом з дітьми від нього до іншого чоловіка у 1998 році. [PERSON] і [PERSON] працювали разом, потім почали зустрічатися. У 2005 році [PERSON] переїхала проживати до квартири [PERSON], в якій проживала і його матір. [PERSON] представляв [PERSON] як свою дружину. Вони часто зустрічалися у дворі будинку, ходили один до одного у гості. [PERSON] і [PERSON] завжди проживали однією сімєю, як в період вагітності [PERSON], так і після народження дитини. Надія постійно доглядала хвору матір [PERSON]. Бабуся дуже любила [PERSON]. [PERSON] також обожнював дитину, робив все для її забезпечення і розвитку. Вважає, що [PERSON] це дитина [PERSON] і [PERSON]. Після смерті [PERSON] його дочка [PERSON] заборонила робити ДНК тест для підтвердження того, що [PERSON] є його дочкою. [PERSON] періодично приходила до квартири, де проживає [PERSON], і забирала ключі від неї, намагалася виселити її з дитиною. [PERSON] не доглядала і не відвідувала хвору бабусю, її доглядом займалася тільки [PERSON]. [PERSON] за життя називав [PERSON] дочкою, а вона його батьком. [PERSON] про те, що [PERSON] не записаний батьком дитини у свідоцтві про народження, але з якої причини їй невідомо. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є сусідом позивача і проживає за адресою [INFO]. [PERSON] [PERSON] з десяти років. Надія почала проживати у квартирі [PERSON] і його матері приблизно з 2005 року. [PERSON] представляв [PERSON] як свою дружину. Спілкувався з [PERSON] приблизно два три рази на тиждень. У період вагітності [PERSON] вже проживала з [PERSON] і його матірю в його квартирі. У 2008 році народилася [PERSON]. [PERSON] завжди називав дитину своєю дочкою і ніколи не виникало питання про те, що [PERSON] може бути не його дочкою. Після того як колишня дружина покинула [PERSON] і до того часу як зявилася [PERSON], у квартирі не проживало ніяких жінок. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона знає [PERSON] з 1992 року, вони працювали разом у швейній майстерні. Потім [PERSON] перейшла працювати до кафе, де і познайомилася з [PERSON], який працював там охоронцем. Через короткий проміжок часу після знайомства, [PERSON] і [PERSON] почали проживати разом в його квартирі, розташованій в м. Одеса на вул. [PERSON]. У вказаній квартирі також проживала матір [PERSON]. Спілкувалися сімями, зустрічалися в основному на свята. Після народження дитини [PERSON] запросила її стати хрещеною матірю [PERSON]. [PERSON] завжди визнавав себе батьком дитини як до її народження, так і після цього. Те, що [PERSON] може бути не батьком дитини ніколи не обговорювалося. Матір [PERSON] також дуже сильно любила [PERSON]. Про те, що [PERSON] не записаний у свідоцтва про народження батьком дитини знала до його смерті, але причину цього не виясняла. [PERSON] ніколи не сумнівався у тому, що саме він є батьком дитини. Після народження дитини [PERSON] більше ніде не працювала, оскільки [PERSON] хотів, щоб вона виховувала дочку і доглядала за його хворою матірю. [PERSON] ніколи не звертався до неї за допомогою з приводу своєї хвороби. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає [PERSON] приблизно років девять. [PERSON] вона знала більше. [PERSON] представляв [PERSON] як свою дружину. [PERSON] і [PERSON] проживали разом у його квартирі, де також проживала його матір. Спілкувалися досить часто, зустрічалися на всі свята, ходили один до одного у гості. [PERSON] завжди визнавав себе батьком дитини, а вона називала його тато. Ніяких розмов про те, що [PERSON] може бути не його дочкою ніколи не виникало. Покійна матір [PERSON] також любила дитину, завжди гралася з нею. Про те, що [PERSON] не записаний у свідоцтві про народження батьком дитини їй не було відомо. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає першу сімю [PERSON] з 1985 року. [PERSON] добре відносився до своїх старших дітей, він був такою людиною, що ніколи не допустив би щоб у свідоцтві про народження він не був записаний як батько дитини. [PERSON] ніколи не казав їй, що [PERSON] його дочка. Він був ВІЛ інфікований, тому ні про яких дітей не могло бути і мови. Спілкувалася з [PERSON] досить часто, допомагала йому з лікуванням і операціями. Пояснила, що їй відомо що [PERSON] почав проживати з [PERSON] з 2007 року. Після цього не приходила до нього в гості, не знала коло їх спільних знайомих. [PERSON] не казав нічого доброго про [PERSON]. У 2002 році [PERSON] дізнався про свою хворобу. У 2006 році від нього пішла перша дружина. До [PERSON] у нього були й інші жінки. [PERSON] про те, що у [PERSON] є квартира на вул. Дерибасівській в м. Одеса і [PERSON] з [PERSON] її здавали в оренду. Чула як під час поховання [PERSON] дитина назвала його батьком. Підтвердила те, що на фото, які знаходяться в матеріалах справи, зображені [PERSON], [PERSON], матір [PERSON] і дитина. Свідок [PERSON] надав суду аналогічні пояснення. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є колишньою дружиною [PERSON]. Після того як вони припинили подружні відносини, продовжували спілкуватися, ходити один до одного у гості. Вона знала про те, що [PERSON] живе з жінкою, у якої є дитина. [PERSON] ніколи не розповідав їй чия це дитина. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обов'язки. Згідно зі\~ст. 121 СК України\~права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами\~СК України. Згідно до\~ст. 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Згідно до\~ст. 134 СК України\~на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. 03 квітня 2015 року Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 176/2015 після смерті [PERSON], померлого 15 березня 2015 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини входить квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Оскільки на момент смерті [PERSON] 15 березня 2015 року, його донька [PERSON] є малолітньою, тому вважається такою, що прийняла спадщину, а саме 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Посилаючись на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, підлягає встановленню факт батьківства [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця [INFO], який помер 15 березня 2015 року, щодо [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки [INFO], та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Відповідно до\~ст. 217 ЦПК України, суд який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання. Враховуючи, що судом задоволено заяву в частині встановлення факту батьківства, суд вважає, що це є підставо для Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції щодо внесення в актовий запис про народження дитини відповідних відомостей про батька.

Outcome: approved