Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] із вказаним позовом, за уточненими у судовому засіданні 27 серпня 2015 року позовними вимогами просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої дитини, неповнолітньої доньки [PERSON], «12» січня [INFO], в розмірі 500,0 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на наступне. Відповідач, будучи батьком дитини, кошти на її утримання не надає, уникає від надання матеріальної допомоги у добровільному порядку, не виконує будь-яких інших обовязків з виховання дитини та догляду за нею, хоча, за твердженням позивача, відповідач має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, у звязку із чим вона змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач у судове засідання зявилась, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на викладені обставини. Відповідач у судове засідання зявився, проти задоволення вимог позивача про стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачем, не заперечував, вважав за можливе стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі в межах 500,0 гривень щомісячно. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі починаючи з «29» липня 2012 року (продовжуючи офіційно перебувати в ньому й нині), фактичні шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, вказане не заперечувалося жодною із сторін. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON], «12» січня [INFO], сторони по справі є батьками цієї дитини. Судом встановлено, що дитина проживає разом з матірю, перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує належним чином свої обовязки щодо надання коштів на утримання дитини, що спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулася до суду. Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти необхідності сплати аліментів на утримання дитини до її повноліття, також не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі, що заявлена позивачем у судовому засіданні 27 серпня 2015 року, а саме 500,0 гривень. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При постановленні рішення судом враховані матеріальне становище дітей, їх матері; задовольняючи позов суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи відсутність доказів такого, а й його можливості щодо його отримання. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обовязків батьків з догляду та матеріального забезпечення власних дітей. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, з урахуванням викладеного, суд має задовольнити позовні вимоги позивача. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: в розмірі 1032,0 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дітей є обмеженими, діти потребують додаткових витрат на їх утримання. Батьки дитини мають рівні обовязки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. При цьому, згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, судом враховано, що мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитині (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд, встановивши, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved