Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на підставі мирової угоди від 11 лютого 2014 року затвердженої ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року вона є власником квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрована її донька, [PERSON], яка з вересня 2009 року не мешкає за вказаною адресою, комунальні послуги не сплачує, особистих речей, які б належали їй в квартирі відсутні. Про відсутність відповідача та особистих речей за місцем реєстрації були складені акти. Тому позивач просить суд усунути перешкоди у здійснені права користування та розпорядження майном шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, по підставам вказаним в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою з моменту закінчення навчання, також свідком були підписані акти про відсутність особи та особистих речей за місцем реєстрації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою десять років, місце проживання останньої їй невідомо. Вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі мирової угоди від 11 лютого 2014 року затвердженої ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року у цивільній справі № 201/515/14-ц (пр. 2/201/524/2014) за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] /а.с. 14-15/. Право власності на квартиру [ADDRESS] в м. Дніпропетровську зареєстровано за [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічним паспортом на квартиру /а.с.16-19/. Відповідно до довідки про склад сім'ї № 25 від 29 вересня 2014 року виданою ЖБК № 404 відповідач [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі /а.с. 20/. Відповідач [PERSON] є донькою позивача. Як пояснила позивач в судовому засіданні, відповідач не мешкає в квартирі з вересня 2009 року, комунальні послуги не сплачує, особистих речей, які б належали їй в квартирі відсутні. Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] відповідач [PERSON] тривалий час не проживає в [ADDRESS], особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, за відсутності поважних причин у мешканця житла щодо його постійного не проживання за місцем знаходження житла, він може бути визнаний судом особою, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в квартирі, яка знаходиться за адресою: 49094, [ADDRESS], де право власності належить позивачу на підставі мирової угоди від 11 лютого 2014 року затвердженої ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року, позивач вимушена нести додаткові витрати на утримання квартири, сплачуючи комунальні платежі за відповідача, таким, чином, відповідач порушує права позивача. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved