Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею (позивачем) та перебуває на її утриманні. Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не надає ніякої допомоги на утримання їхньої спільної дитини та не приймає участі в її вихованні. На даний час вона (позивач) звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Крім того, відповідач неодноразово наносив їй (позивачу) тілесні ушкодження в присутності дитини, в зв`язку з чим вона вважає таку поведінку [PERSON] неприпустимою, такою, що може спричинити психологічні травми в дитини, пригальмувати її розвиток та встановити психологічні бар`єри, що в подальшому буде заважати самореалізації дитини. Враховуючи наведене, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 08 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, посилаючись на викладені в ньому доводи, та просила його задовольнити. Зазначила, що з 29 червня 2021 року вона з відповідачем не проживає, відповідач іноді з дитиною бачиться, але не надає достатню допомогу на її утримання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 УПК України, відзив на позов не надав. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Бородянської селищної ради Київської області - Політико М.Ю. проти задоволення позову заперечувала, оскільки відповідач у телефонному режимі перед засіданням комісії з питань захисту дитини Бородянської селищної ради повідомив, що спілкується з дитиною та надає матеріальну допомогу. Вказані обставини [PERSON] підтвердила на засіданні комісії з питань захисту дитини Бородянської селищної ради. Інформація про притягнення [PERSON] до відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків відсутня. Оскільки, наданої інформації про відповідача та документів, які б підтверджували його ухилення від виконання батьківських обов`язків недостатньо, вважала недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав. Суд, вислухавши позивача та представника третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Згідно акту встановлення фактичного проживання, складеного 21 липня 2021 року депутатом Бородянської селищної ради Захарченком І.В., за адресою: [ADDRESS] , проживають, але не зареєстровані, [PERSON] разом з дітьми - [PERSON] , та [PERSON] , 2018 року народження (а.с. 10). Відповідно до копії протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, 02 липня 2021 року [PERSON] звернулася до поліції та повідомила, що 30 червня 2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин її чоловік [PERSON] , який мешкає окремо, наніс їй тілесні ушкодження. Постійно вживає спиртні напої, вчиняє домашнє насильство при малолітніх дітях (а.с. 12). З довідки про результати розгляду звернення [PERSON] , вбачається, що 02 липня 2021 року до відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від [PERSON] , [INFO] , щодо домашнього насильства з боку її чоловіка [PERSON] та нанесення їй тілесних ушкоджень. Інформацію за даним зверненням зареєстровано до єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення чи інші події відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області за 7091 від 02 липня 2021 року. Поліцейським офіцером громади Бучанського РУП ГУНП в Київській області Зубчуком Б.П. проведено перевірку інформації, викладену в зверненні. Було здійснено виїзд на місце події. Учасники події змінили місце проживання, встановити свідків та очевидців не виявилося можливим. Камери відеонагляду, які б могли зафіксувати дану подію - відсутні. За час проведення перевірки, заявниця в телефонній розмові повідомила, що претензій до чоловіка не має, на даний момент проживає зі своєю малолітньою дитиною в м. Бородянка. [PERSON] повідомив, що з дружиною помирився, алкогольні напої не вживає. З [PERSON] було проведено профілактичну бесіду з приводу недопущення протиправних дій, вчинення домашнього насильства, а також попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність. Перевірку за результатами звернення [PERSON] закінчено, матеріли перевірки списано до справи та передано на збергання до канцелярії ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області (а.с. 11). Службою у справах дітей Бородянської селищної ради надано висновок про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . З висновку встановлено, що [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Батьком малолітньої дитини є [PERSON] . В телефонному режимі [PERSON] повідомив, що спілкується з дитиною та надає матеріальну допомогу, що [PERSON] підтвердила на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Бородянської селищної ради. Інформація про притягнення батька до відповідальності за ухиленні від виконання батьківських обов`язків відсутня. Також відсутня інформація по заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на дитину. Діючи виключно в інтересах малолітньої дитини, беручи до уваги те, що недостатньо наданої інформації про [PERSON] та документів, які підтверджують ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, служба у справах дітей Бородянської селищної ради вважає недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 52). Вказаний висновок служби у справах дітей, затверджено рішенням виконавчого комітету Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області № 578 від 07 жовтня 2021 року (а.с. 51). У судовому засіданні позивач надала розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений державним виконавцем Бородянського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідно до якого у відповідача за період з 28 липня 2021 року по 31 жовтня 2021 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 11198,02 грн. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Пленум Верховного Суду України у п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Також Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 06 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19 дійшов висновку про те, що сам по собі факт реєстрації та проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні не є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. При цьому, Верховний Суд наголосив, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вирішуючи даний спір, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням вищезазначених норм права, обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку із їх недоведеністю.

Outcome: dismissed