Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 03 вересня 2016 року, зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а їй одній важко забезпечити дітей всім необхідним. Зазначає, що працевлаштуватись вона не може, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Вказує, що у зв`язку із матеріальним становищем вона потребує матеріальної допомоги від відповідача також на своє утримання. Зсилаючись на норми ст.84 СК України вважає, що має право на утримання від чоловіка, як дружина, з якою проживає дитина, до досягнення молодшою дитиною трьох років. Зменшивши позовні вимоги просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 3000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття та аліменти на її користь та утримання в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення молодшою дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала та просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали поданий відзив на позов. Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, з наступних підстав. Між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Згідно копій свідоцтва про народження дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей (а.с.7-8). Неповнолітні діти проживають із позивачкою [PERSON] , що підтверджується довідкою № 108 від 08.10.2020 р., виданою ОСББ «Добробут» (а.с.9). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, що відповідач час від часу бере на вихідні до себе дітей, та займається їхнім вихованням, забезпеченням. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.6 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Крім того ст.182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд доходить висновку, що буде законним і справедливим проводити стягнення з відповідача аліментів на користь позивача: на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2700 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, та на утримання позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. В задоволенні решти позову слід відмовити. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому слід стягнення аліментів на дітей та на утримання позивача проводити з 15.10.2020 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. Тому з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст.84, 180,181,182,184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial