Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 1300 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що 24.08.2015 року відповідач знищив частину бетонного паркану, що належить позивачу чим їй спричинено душевні страждання, у звязку із знищенням власного майна. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові та не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 08.05.2005 року, земельна ділянка площею 29,0623 га по вул. Щорса, 96 в м. Житомирі надана в постійне користування Житомирському агротехнічному коледжу та вона межує із землями загального користування по провулку Учбовому в м. Житомирі. В заяві про перегляд заочного рішення (а.с. 59) відповідачем зазначено, що частина бетонного паркану (обєкт знищення) розташована на земельній ділянці Житомирського агротехнічного коледжу на праві постійного користування, а тому будівлі та споруди, які сконструйовані на даній земельній ділянці належать коледжу на законних підставах згідно ч.1 ст.116 ЗК України. Відповідачем було знищено частину паркану з метою усунення перешкод у доступі до підвального приміщення, що належить йому на праві власності. Разом з тим, відповідних доказів належності підвального приміщення відповідачу на праві власності, суду не надано. З відповіді Прокуратури м. Житомира на адресу позивача від 02.10.2015 року вбачається, що перевіркою, проведеною працівниками Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області в діях відповідача не встановлено ознак кримінального правопорушення, оскільки в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. З відповідачем було проведено профілактичну бесіду про неприпустимість антигромадської поведінки в побуті та відносно нього складено адміністративний протокол за ст.173 КУпАП. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази належності позивачу на праві власності чи користування земельної ділянки по провулку Учбовому, 7 в м. Житомирі (її меж і розміру) та частини паркану, знищеної відповідачем (вартості його матеріалів та витрат по встановленню) , а також розміру завданої позивачу матеріальної шкоди. Що стосується стягнення моральної шкоди на користь позивача, то відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» із змінами і доповненнями та ст. 1167 ЦК України, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності вини відповідача у її завданні, розміру спричиненої шкоди, з яких міркувань позивач виходила визначаючи цей розмір, а саме не зазначено характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх наслідків. Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки наведені в обгрунтування позову факти позивачем нічим не підтверджені, хоча відповідно до ст. 10-11 ЦПК України це є його обовязком. На підставі викладеного,\~\~

Outcome: dismissed