Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого у них народився [INFO] син - [PERSON], який на теперішній час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, матеріальної допомоги не надає, контакту з сином більше п'яти років не підтримує, станом його здоров'я не цікавиться. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засіданні відповідач не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади України». Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Інших відомостей про місце перебування чи місце роботи відповідача у суду немає. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також надала до суду пояснення, в яких зазначила, що [PERSON], на її звернення та з урахуванням наданих нею доказів, Службою у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області було надано Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 20.06.2018 року на підставі ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту та довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.11.2016 року № 11516 (а.с.5-6, 20). Згідно свідоцтва про народження, виданого 10.04.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції, [INFO] народився [PERSON], батьками якого є: [PERSON] та [PERSON], та який згідно довідки № 11516 14.11.2016 року взятий на облік як внутрішньо переміщена особа разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], (а. с. 8, 19). Рішенням Первомайського міського суду Луганської області від 05.12.2008 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.11.2008 року і до повноліття дитини, тобто до 11.03.2026 року, що підтверджується копією виконавчого листа № 2-2824/2008 р., виданого Первомайським міським судом Луганської області 26.12.2008 року (а.с.12, 30). Згідно довідки від 09.01.2018 року за № 16.7/8/13, наданої Первомайським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання [PERSON] за виконавчим листом 2-2824 від 06.12.2008 року станом на 01.01.2018 року складає 43 796, 25 грн. (а.с.13-14, 31-32). [PERSON] навчається у Комунальному навчально-виховному комплексі «Рубіжанський ліцей» Рубіжанської міської ради Луганської області в четвертому класі, що підтверджується довідкою від 26.01.2018 року, наданою Комунальним навчально-виховним комплексом «Рубіжанський ліцей» Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с.11). Згідно інформації Комунального навчально-виховного комплексу «Рубіжанський ліцей» Рубіжанської міської ради Луганської області від 26.01.2018 року за № 19, [PERSON] навчанням свого сина [PERSON], [INFO], не цікавиться, навчальний заклад не навідує (а.с. 10). [PERSON],[INFO], мешкає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], де створені належні умови для проживання дитини, що підтверджується актом обстеження житлов-побутових умов дитини від 22.01.2018 року та актом про встановлення фактичного місця проживання від 29.01.2018 року (а.с. 15, 17, 28). Відповідно до професійної характеристики, наданої Лікарською амбулаторією № 2 Комунальнї установи охорони здоров'я «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради, [PERSON], [INFO], за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.16). Висновком органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради від 26.01.2018 року за № 016-062/329 про позбавлення батьківських прав визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його сина - [PERSON], [INFO] (а.с.18, 29). Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В положеннях ч. ч. 3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом роз'яснень, викладених у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради про позбавлення батьківських прав, а також докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. На підставі ч. 1 ст. 141 та п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704,80 грн. у зв'язку з їх документальним підтвердженням (а.с.1).

Outcome: approved