Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом 18 жовтня 2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що з 11 червня 2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вона знаходиться у відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку, відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання та утримання дітей, які проживають з нею, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на своє утримання в розмірі 1/6 частини від його заробітку до досягнення сином трирічного віку (а.с. 1-2). Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату слухання був повідомлений своєчасно та у встановленому законом способу і порядку, про причини неявки в суд не повідомив. Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2011 року (а.с. 4 копія свідоцтва про шлюб), від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 5,6 копії свідоцтв про народження). Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року\~з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до частини другої статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 183 СК України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.\~\~ Частинами другою та четвертою статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Доказів того, що відповідач не може надавати позивачу матеріальну допомогу до досягнення дитиною трьох років, відповідачем суду не надано. Положенням статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з рівності обовязку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, приймаючи до уваги, що діти, які мешкають разом із позивачкою, потребують піклування і утримання, матеріальне положення позивачки, яка не працює, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який з тексту позову є працездатним та інших утриманців не має, в судове засідання не зявився та заперечень і доказів на їх обґрунтування суду не надав, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дітей до їх повноліття у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) до досягнення сином трирічного віку. Пунктом третім частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. (мінімальний розмір), оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved