Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги обґрунтувала тим, що 16 лютого 2019 року близько 19:57 год на автодорозі Знам`янка -Луганськ - Ізварине по вулиці Віктора Голого в місті Знам`янка Кіровоградської області поблизу з перехрестям з вулицею Дзержинського відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки ВАЗ 21104, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та пасажирського автобусу ПАЗ 4234 державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванянм [PERSON] , унаслідок якої пасажири всіх транспортних засобів отримали тілесні ушкодження. Зазначене повідомлення зареєстроване до ЖЕО Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області за № 1189 від 16 лютого 2019 року. 17 лютого 2019 року СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області розпочато кримінальне провадження №12019120160000276 за ознаками ч.1 ст.286 КК України. Досудовим розслідування встановлено, що у даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобілю ВАЗ 21104, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] наявні порушення вимог п.13.1. (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного Інтервалу) та п.2.9.а (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами). Вказані порушення з технічної точки зору знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням події даної пригоди. За порушення п.2.9.а ПДР стосовно [PERSON] складено адміністративний протокол серії БД № 028841 за ч.1 ст.130 КУпАП (керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння). Постановою Знам`янського міськрайонного суду від 19 березня 2019 року у справі ЄУН №389/629/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, що дорівнює 10200 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в діях власника автомобілю ВАЗ 21104 державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] наявні ознаки порушення п.2.9. (водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету особи Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами). За порушення п.2.9.г ПДР стосовно [PERSON] складено адміністративний протокол серії БД № 028802 за ч.1 ст.130 КУпАП (передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння) та постановою Знам`янського міськрайонного суду від 18 березня 2019 року у справі ЄУН № 389/629/19 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, що дорівнює 10200 гривень, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. Але до сьогоднішнього дня, за спливом вже майже двох років, залишається не вирішеним питання відшкодування збитків, заподіяних пошкодженням належного їй транспортного засобу - легкового автомобілю «TOYOTA CAMRY» 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] номер шасі (кузову, рами) [NUMBER] . [PERSON] жодним чином не тільки не відшкодував їй завданих збитків, але й взагалі не цікавиться наслідками вчиненого з його вини ДТП, місце його перебування на даний час взагалі невідоме. Досудового врегулювання спору, за відсутності спілкуванням між сторонами, не проводилося. 18 березня 2019 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] складено звіт № 38/19 про оцінку автомобіля «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер [NUMBER] , в якому вартість матеріального збитку завданого власнику складає 291570 грн. 30 коп. З них 01 липня 2019 року страхова компанія, яка застрахувала транспортний засіб виплатила їй 94000 грн. 00 коп., таким чином, залишок невідшкодованого матеріального збитку становить 197570 грн. 30 коп. Оскільки вартість майнового збитку, завданого їй пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON] , перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то з [PERSON] , як власника (законного володільця) автомобіля, який передав його керування [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, на її користь підлгає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту/пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. За вказаних обставин просить стягнути з [PERSON] на її користь шкоду, заподіяну пошкодженням належного їй автомобіля «TOYOTA CAMRY», державний реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 197570 грн. 30 коп.. На позовну заяву представником відповідача подано відзив, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що дійсно, 16 лютого 2019 року о 19:05 год. в місті Знам`янка Кіровоградськоїх обасті, по вулиці Глібко, 12, [PERSON] передав керування своїм транспортним засобом ВАЗ 21104, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. За це порушення стосовно нього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, у подальшому визнано винним та накладене адміністративне стягнення. При цьому у вчиненні ДТП винним його не визнавали, кримінальне провадження стосовно нього не відкривалося. Матеріальну шкоду за ДТП відшкодовувати відповідач не згоден, так як ДТП вчинив [PERSON] . Передача транспортного засобу власником особі, який перебуває у стані алкогольного сп`яніння, не є обставиною, яка покладає на такого власника відповідальність за шкоду, яка наступила внаслідок керування транспортним засобом особою, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. Первісно позов було подано до [PERSON] та [PERSON] , однак у подальшому, позов в частині заявлених позовних вимог до [PERSON] залишено без розгляду за заявою представника позивача ухвалою суду від 29 липня 2021 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказуючи на те, що належним відповідачем за цим позовом має бути винуватець ДТП, а саме [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ч.1 ст.130 КУпАП та матеріали кримінального провадження №1201912016000276 від 17 лютого 2019 року по факту ДТП за участі автомобілів «Тайота Кемрі», ВАЗ21104» та ПАЗ -1231», дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Відповдіно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 3541, з 17 липня 2018 року позивач [PERSON] є власником транспортного засобу «TOYOTA CAMRY», 2007 року випуску, номер шасі (кузову, рами) [NUMBER] (а.с. 7). 16 лютого 2019 року близько 19:57 год на автодорозі Знам`янка-Луганськ-Ізварине по вулиці Віктора Голого міста Знам`янка Кіровоградської області поблизу перехрестя з вулицею Дзержинсього відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів марки ВАЗ 21104, державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , марки «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та пасажирського автобусу ПАЗ 4234 державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванянм [PERSON] , унаслідок якої пасажири всіх транспортних засобів отримали тілесні ушкодження. Зазначене повідомлення зареєстроване до ЖЕО Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області за №1189 від 16 лютого 2019 року. 17 лютого 2019 року СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області розпочато кримінальне провадження №12019120160000276 за ознаками ч.1 ст.286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що у даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобілю ВАЗ 21104, державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] наявні порушення вимог п.13.1. (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного Інтервалу) та п.2.9.а (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами). Вказані порушення з технічної точки зору знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням події даної пригоди. У подальшому, постановою слідчого СВ Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Морговським О.О. вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки відповідно до висновків судово-медичних експертиз водії транспортних засобів та пасажири, отримали тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Кримінальна відповідальність за ч.1 ст.286 КК України настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатацію транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Одночасно у постанові про закриття кримінального провадження вказано, що в діях [PERSON] наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП, та матеріали зібрані за даним кримінальним провадженням будуть направлені начальнику Знам`янського ВП ГУНП в області для прийняття рішення щодо притягнення [PERSON] до адміністратвиої відповідальності за ч.1 ст.124 КУпАП. (а.с. 8-12). Вказана постанова про закриття кримінального провадежння не оскаржувалася та набрала законної сили. Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 березня 2019 року (справа ЄУН 389/629/19) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 грн., який підлягає стягненню в дохід держави, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. Встановлено, що [PERSON] 16 лютого 2019 року о 19.50 годині по вулиці В.Голого в місті Знам`янка Кіровоградської області, керував транспортним засобом ВАЗ 2110, державний номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольно сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проведений лікарем КЗ Знам`янська міська лікарня ім.А.В. Лисенка. [PERSON] порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Вказана постанова не оскаржувалася та набрала законної сили. Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2019 року (справа ЄУН 389/628/19) [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Встановлено, що [PERSON] , 21 лютого 2019 року о 19.05 годині в місті Знам`янка Кіровоградської області по вулиці Глібка,12, передав керування транспортним засобом «ВАЗ 21104, державний номерний знак [NUMBER] , водію [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 г Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Вказана постанова не оскаржувалася та набрала законної сили. 19 лютого 2019 року [PERSON] було написано розписку, в якій він вказав, що по вулиці Віктора Голого, біля мойки, він керував автомобілем ВАЗ 21010 ВЕ 6622 та наніс збиток [PERSON] , розбивши йому автомобіль «Тайота кемрі», [NUMBER] . Зобов`язується повернути кошти за автомбіль у розмірі 14500 долларів до 28 лютого 2019 року, аварія скоєна 16 лютого 2019 року (а.с. 13). Відповідно до звіту №38/19 про оцінку автомобіля «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер [NUMBER] складеного 18 березня 2019 року суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] за замовленням [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 16 лютого 2019 року складає: 291570 грн. 30 коп. (а.с.21-61). Вказана сума стороною відповідача не оспорюється. Відповдіно до розрахункової квитанції серії ААКС №007486 від 23 лютого 2019 року вартість проведення оцінки пошкодженого майна становить 2000 грн. (а.с. 20). З довідки Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Кіровоградській області (філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Кіровоградській області) від 14 вересня 2021 року за №31/11-2220 вбачається, що згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС, станом на 16 лютого 2019 року автомобіль ВАЗ 21104, 2006 року виписку, номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації: 26 травня 2016 року, зареєстрований на ім`я [PERSON] , [INFO] , алреса реєстрації: [ADDRESS] (а.с.183). Відповідно до листа АТ «СГ`ТАС» від 20 серпня 2021 року та Полісу №АМ 7868337 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Цивільно-правова відповідальність на час ДТП пов`язана з експлуатацією автомобіля марки ВАЗ 21104, номерний знак [NUMBER] була застрахована ПАТ «Страхова група «ТАС», страхувальник [PERSON] , страхова сума за шкоду заподіяну майну 100000 грн. 00 коп., розмір франшизи - 1000 грн.00 коп. Страхувальник та водій, після настання ДТП 16 лютого 2019 року до страхової компаніїне зверталися. Потерпілій [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 94000 грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частинами першою, другою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно з підпунктом «г» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані. Судом встановлено, що [PERSON] який на законній підставі використовує транспортний засіб ВАЗ 21104, номерний знак [NUMBER] , 16 лютого 2019 року передав його особі, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а саме [PERSON] , який не справився з керуванням вказаним автомобілем та спричинив ДТП, внаслідок якої позивачу завдана майнова шкода. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП, незважаючи на відсутність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, підтверджується зібраними та досліденими у справі доказами, в їх сукупності, зокрема матеріалами кримінального провадження, його розпискою. Слід відзначити, що рішення суду у іншій справи не є виключним документом, який підтверджує вину, а тому, судді повинні в комплексі досліджувати подані сторонами документи, до таких висновків прийшли судді Верховного Суду у постановах: № 369/1558/17 від 27 листопада 2019 року(у даному рішення розглядали питання доказування при відсутності постанови суду про притягнення одного з водіїв до адміністративної відповідальності); № 924/1022/17 від 06 листопада 2019 року; №753/19288/14-ц від 30 жовтня 2019 року; № 752/9524/15-ц від 03 жовтня 2019 року; №757/31910/16-ц від 18 вересня 2019 року; № 127/7370/17 від 10 квітня 2019 року; № 483/2089/16-ц від 03 квітня 2019 року;№ 394/512/16-ц від 06 березня 2019 року. Про те, що [PERSON] на момент вчинення ДТП був законним володільцем транспортного засобу, свідчать матеріали кримінального провадження, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, поліс №АМ 7868337 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому вказано, що цивільно-правова відповідальність на час ДТП пов`язана з експлуатацією автомобіля марки ВАЗ 21104, номерний знак [NUMBER] була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС», страхувальником [PERSON] , зрештою поданим останнім відзивом на позовну заяву. Суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору. Аналіз загальних положень про відшкодування шкоди (статті 1166-1194 ЦК України) свідчить про те, що власник транспортного засобу відповідає за шкоду завдану особою, яка керувала транспортним засобом, у випадках, коли неправомірному заволодінню цією особою транспортним засобом сприяла недбалість його власника (частини четверта статті 1187 ЦК України) або перебування такої особи у трудових відносинах з власником та заподіяння шкоди під час виконання нею трудових обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України). Під неправомірним заволодінням транспортним засобом необхідно розуміти умисне протиправне вилучення транспортного засобу з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі. Зі змісту частини четвертої статті 1187 ЦК України вбачається, що особа неправомірно заволодіває транспортним засобом внаслідок недбалості (необережності) власника. Разом з цим, допуском до керування транспортним засобом особи, яка не має права ним керувати (перебуває у стані алкогольного сп`яніння), визнається усна чи письмова згода, розпорядження, вказівка власника, у володінні якого перебуває транспортний засіб. Допуск до керування транспортним засобом особою, яка не має права ним керувати, відбувається через умисні дії власника транспортного засобу. Відповідно до загальних принципів права відповідальність за умисні дії (бездіяльність) завжди є більш суворою, ніж відповідальність за дії (бездіяльність), вчиненні через необережність. Аналіз положень частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що вказана норма застосовується у випадку заподіяння шкоди особою, яка володіє джерелом підвищеної небезпеки. Разом з цим, вказана норма не може застосовуватися у випадку, якщо шкода завдана декількома об`єктами, діяльність з якими пов`язана з підвищеною небезпекою, оскільки у таких правовідносинах застосуванню підлягає норма статті 1188 ЦК України. Якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки самими їх володільцям, відшкодування шкоди відбувається за правилами частини першої статті 1188 ЦК України. Так, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). У відносинах, що виникли із взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідальність будується на загальних умовах за принципом вини. Тобто у такому разі особою, яка зобов`язана відшкодувати завдану шкоду, є та особа, безпосередні дії якої призвели до виникнення в іншої особи збитків. Для правильного застосування наведених положень статті 1188 ЦК України першочергове значення має встановлення суб`єкта відповідальності за завдану шкоду. Так, за загальним правилом для притягнення особи до деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина. За встановленими у справі обставинами, безпосередніми діями винної в ДТП особи - [PERSON] , які полягають у порушенні вимог ПДР України під час керування транспортним засобом, що призвело до ДТП, переданим йому за згодою власника, позивачу як потерпілій особі завдано шкоди. Разом з цим, заподіяння позивачу шкоди стало можливим також через неправомірні дії самого власника транспортного засобу (особи яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб), які полягають у передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому апріорі не здатна керувати транспортним засобом, що у подальшому призвело до настання для позивача негативних наслідків. Наведене свідчить про те, що між умисними неправомірними діями [PERSON] (особи яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб) та шкодою, заподіяною позивачу, існує причино-наслідковий зв`язок. Таким чином, шкоду позивачу завдано спільними взаємопов`язаними сукупними діями водія транспортного засобу та особи яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб. Враховуючи наведене вище суд приходить до висновку що у випадку заподіяння шкоди особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та яка допущена до керування транспортним засобом за згодою його власника (особи яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб), суб`єктом відповідальності є водій транспортного засобу та власник (особа яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб) як особи, спільними діями яких завдано шкоди. Особливості відповідальності осіб, спільними діями або бездіяльністю яких завдано шкоди, визначені положеннями статті 1190 ЦК України. Частина друга статті 1190 ЦК України надає суду можливість встановити часткову відповідальність осіб, спільними діями яких завдано шкоди. За змістом вказаної норми така можливість може бути реалізована судом за заявою потерпілого. Разом з цим, беручи до уваги те, що позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, помилково вважав, що суб`єктом відповідальності за завдану шкоду є лише законний володілець транспортного засобу - [PERSON] , тому суд із урахуванням наведеного вище принципу jura novit curia («суд знає закони») вважає за можливе самостійно визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. В якості критерію для визначення частки кожного завдавача шкоди у відшкодуванні, що належатиме потерпілому, застосовується ступень вини кожного із завдавачів шкоди. Враховуючи встановлені у цій справі обставини, ступень вини кожного із завдавачів шкоди, суд дійшов висновку про те, що частки відповідальності осіб, спільними діями яких завдано шкоду позивачу, складають таку пропорцію: частка відповідальності водія - 80 відсотків, частка відповідальності власника транспортного засобу - 20 відсотків. До такого висновку дійшов і Верховний Суд, розглядаючи справу № 686/10026/16-ц (провадження № 61-20611св19) з подібними правовідносинами. Розмір шкоди, заподіяної пошкодженням належного позивачу автомобіля із урахуванням виплаченої їй суми страхового відшкодування страховою компанією складає 197570 грн. 30 коп, тому на осіб, спільними діями яких завдано шкоду позивачу, покладається обов`язок щодо відшкодування завданої шкоди у розмірі: на водія - 158056 грн. 24 коп., на особу яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб 39514 грн. 06 коп. Відтак, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 39514 грн. 06 коп. шкоди, заподіяної пошкодженням належного їй автомобіля, внаслідок ДТП. У задоволенні решти суми шкоди завленої до стягнення з [PERSON] , яка складає 158056 грн. 24 коп. суд відмовляє.

Outcome: partial