Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 08.12.2010 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, між ними постійно виникали сварки, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 08.12.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, наміру зберігати сімю позивач не має, наданий судом за клопотанням позивача строк на примирення не призвів до позитивних наслідків. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище [PERSON], на що вона вказала в поданій до суду заяві. На підставі ст.5 Закону України Про судовий збір позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави при зверненні з позовом як інвалід 2 групи, а відповідно до ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн.60 коп., оскільки позов подано до 01.09.2015 року, тобто, до внесення змін в Закону України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved