Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 червня 2004 року вона зареєструвала шлюб з від-повідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, в зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння та поваги один до одного. Подружнє життя з відповідачем припинено. Вважає, що подальше збереження шлюбу су-перечить її інтересам. Просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Вимоги позову під-тримує, наполягає на їх задоволенні, судові витрати просить стягнути з відповідача, залиши-ти прізвище, обране під час державної реєстрації шлюбу «Нєстєрова». Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням роз-глянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розгля-дом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозапису-вального технічного засобу не здійснюється. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяви позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 СК України підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 червня 2004 року сторони уклали шлюб, який зареєстро-ваний Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції за актовим записом №123 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жін-ки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національ-ності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими пра-вами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що перед-бачено ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 110 Сімейного кодексу Українипозов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збере-ження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істот-не значення, тому шлюб слід розірвати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що заява про розірвання шлю-бу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, оскільки позивач наполягає на його розірван-ні, а відповідач проти його розірвання не заперечує, шлюб тривалий час існує формально, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та їх дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved