Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати заповіт [PERSON], складений 22 листопада 2006 року на користь [PERSON] недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] року померла її тітка [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] та перед смертю [PERSON], а саме 24 січня 1996 року зробила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Васильківської державної нотаріальної контори Іванніковою О.О. за № 223, яким все майно заповіла позивачу. Позивач вказує, що вона 10.02.2010 року у встановлений строк направила до Васильківської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після [PERSON] та отримала лист від 03.03.2010 р. у якому державний нотаріус повідомила, що 22.11.2006 р. нотаріальною конторою було посвідчено інший заповіт, яким [PERSON] заповіла все майно [PERSON], та запропонувала звернутися до суду. Також листом від 31.03.2010 р. державний нотаріус повідомила позивача, що 30.04.2010 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом ні ім'я відповідача. Таким чином, позивач вважає, що заповіт від 22.11.2006 р. [PERSON] на ім'я не підписувала, оскільки з відповідачем вона знаходилась у неприязних стосунках, а з позивачем вона підтримала стосунки, допомагала їй та казала, що своє майно залишить саме позивачу. Відповідачем було подано заперечення на позовну заяву, в якому вказано, що позов вона не визнає та вважає, що заповіт є законним та посилання позивача, що померла [PERSON] його не підписували є необґрунтованими та ні яким доказами не підкріплені. В судовому засіданні представник позивач позов підтримала, пояснивши, що підпис померлої [PERSON] на заповіті підроблений. Представник відповідача позов не визнав, та пояснив, що позивач не довела свої позовні вимоги. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] 24 січня 1996 року зробила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Васильківської державної нотаріальної контори Іванніковою О.О. за № 223, яким все майно заповіла [PERSON]/а.с.5/. Судом встановлено, що [PERSON] 22 листопада 2006 року зробила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Васильківської міської державної нотаріальної контори, яким все майно заповіла [PERSON]/а.с.62/. Судом встановлено, що позивач дійсно зверталась до Васильківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та їй державним нотаріусом було відмовлено, оскільки є заповіт [PERSON] від 22 листопада 2006 року, яким майно заповідано [PERSON]. За клопотанням позивача судом була призначена почеркознавча експертиза, на яку направлялася цивільна справа разом із оригіналом заповіту від 22 листопада 2006 року з оригіналом пенсійної справи № 116665 [PERSON], оригіналом книги наказів з особливого складу ТОВ «Ветеран» на 26 аркушах. Як вбачається із висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 20 серпня 2014 року № 4942/4943/14-32 підпис від імені [PERSON] у заповіті від 22 листопада 2006 року на користь [PERSON] виконаний рукописним способом без попередньої технічно підготовки чи застосування технічних засобів та дійсно всі підписи зроблені у цьому заповіті від [PERSON] виконані самою [PERSON]./а.с.196-200/. Відповідно до ст.ст. 1233, 1235, 1254 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт, заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині що йому суперечить; кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, докази подаються сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однією із підстав визнання заповіту на ім'я відповідача недійсним позивач зазначає підроблення підпису заповідача. Посилання позивача на те, що заповіт від 22 листопада 2006 року від імені померлої [PERSON] підписаний не померлою, суд вважає необґрунтованим, оскільки це не підтверджується висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 20 серпня 2014 року № 4942/4943/14-32. Тому суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed