Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] треті особи Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції та Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської у місті Дніпропетровську ради про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису про народження, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що у 2006 році під час навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ позивачка познайомилась із відповідачем. З 12.06.2010 сторони по справі почали зустрічатися. Після вступу до університету сторони разом їздили на сесію та разом проживали на орендованій квартирі. Відносини в них були серйозними і в майбутньому вони планували спільне сімейне життя. У серпні 2012 року сторони поїхали до м. Амвросіївка, Донецької області, де проживають батьки позивача. Відповідач заявляв про любов до позивача, серйозні наміри та спільне проживання однією сім'єю. Після погодження з батьками позивача, позивач перевезла свої речі в квартиру де проживав відповідач за адресою: [ADDRESS]. Після цього переїзду, відбулася вечеря з батьками відповідача, на якій він позивача познайомив і представив як свою наречену. У [PERSON] на той час не вистачало грошей для організації весілля, тому вони не реєстрували наші взаємні стосунки в органах реєстрації актів цивільного стану. 0З серпня 2012 року сторони почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, сплачували комунальні платежі, купували продукти харчування та речі, разом їздили до лікарів. Відповідач привозив та забирав позивача з роботи. Разом ходили до церкви, де [PERSON] клявся, що вони завжди будуть разом. Спільно із [PERSON] позивач планувала імена майбутнім дітям (хлопчик - [PERSON], дівчинка - [PERSON]), виконували інші обов'язки членів подружжя щодо один одного. Але після двох місяців спільного проживання мати відповідача почала втручатись в їх сімейне життя, забирала у [PERSON] автомобіль, погрожувала вигнати з квартири, тощо. В результаті цього сторони розлучилися на один місяць, але потім стали знову жити разом. Під час спільного проживання, приблизно в період 13 - 15 грудня 2013 року позивач завагітніла. Через тиждень [PERSON] купив тест на вагітність, який показав позитивний результат. Відразу відповідач наказав мені поїхати в лікарню для переривання вагітності. Після таких слів коханої людини позивач зібрала речі та поїхала до батьків у м. Амвросіївка, Донецької області. Після цього їх стосунки із Відповідачем припинилися. У зв'язку з посиленням збройного конфлікту на території Донецької області я була вимушена переїхати до м. Дніпропетровська. [INFO] позивач народила доньку - [PERSON]. Майже відразу після народження дочки, позивач зателефонувала [PERSON] та сповістила його про те, що він став батьком. Відповідач зрадів, привітав позивача, обіцяв забрати з пологового будинку, цікавився станом доньки, але згодом зник та відмовився від дитини та повідомив, що не бажає бути юридичним батьком [PERSON]. Оскільки позивач не перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та у зв'язку з тим, що відповідач відмовився подавати заяву до органів державної реєстрації актів цивільного стану то під час реєстрації дитини позивачка зазначила відомості про батька відповідно до ст. 135 СК України. На підставі зазначеного та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить визнати батьківство [PERSON], [INFO], громадянина України, щодо дитини [PERSON], яка народилась [INFO]; внести зміни до актового запису № 1476 від 14 жовтня 2014 року про народження [PERSON] де в розділі відомостей про батька, зазначити [PERSON], [INFO], громадянина України; стягувати з [PERSON], [INFO], на користь позивача аліменти па утримання малолітньої дитини, доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи із дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення нею повноліття; стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на утримання позивача в розмірі 1/8 частини із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позовної заяви і до досягнення дитини трирічного віку, а саме до [INFO]; Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовільнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заперечення проти позову в яких просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської у місті Дніпропетровську ради в судовому засіданні просив винести рішення на розсуд суду, приймаючи до уваги інтереси дитини і батьків. Представник третьої особи Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у їх відсутність проти задоволення позову не заперечують. Вислухавши доводи всіх учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 12 червня 2010 року перебували у фактично шлюбних відносинах, від яких народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 жовтня 2014 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.4). В Книзі реєстрації народжень, дитина була записана на підставі ч.1 ст. 135 СК України, оскільки батько дитини заперечував своє батьківство відносно [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебувала у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записується за її вказівкою. Звертаючись до суду з даним позовом позивач наголошує на тому, що відповідач не має наміру визнавати спільну дитину та відмовляється від її утримання та виховання. Згідно ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1). за заявою матері та батька дитини; 2). за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; 3). за рішенням суду. Відповідно до ч.2,3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Доказами батьківства конкретного чоловіка можуть бути різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка відповідача під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитини). Усе це може прямо чи опосередковано свідчити про те, що батьком дитини є саме відповідач. Висновок експертизи з питання походження дитини є одним з доказів, які повинні бути оцінені судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Як вбачається з матеріалів справи, по справі була призначена судово-медична експертиза спірного батьківства методом молекулярно-генетичного аналізу геномної ДНК людини, провадження якої доручено Бюро судово-медичної експертизи. Однак, відповідач не з'явився до медичної установи для збору крові, а тому справу було повернуто до суду без виконання ухвали. З листа КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» від 26.11.2015 вбачається, що згідно правил проведення молекулярно-генетичних експертиз та методичних рекомендацій експертизи спірного батьківства проводяться з обов'язковим дослідженням ДНК матері, дитини, припустимого батька. У разі, коли ухилення сторони у справі від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлю її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід, що передбачено п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Ухвалою суду від 18 березня 2016 року до [PERSON] було застосовано привід на проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи до Комунального закладу «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» ДОР». Однак відповідач [PERSON] знехтував ухвалою суду, та повторно знову не з'явився на проведення експертизи. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання громадянина України [PERSON], який народився [INFO], батьком [PERSON], яка народилась [INFO] в м. Дніпропетровську та внесення змін в актовий запис №1476, що складений у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 14 жовтня 2014 року про народження [PERSON], а саме: записати батьком дитини [PERSON], громадянина України. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є батьком дитини [PERSON], [INFO] і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обов'язок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у фактично шлюбних відносинах. [PERSON], [INFO] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну соціальну допомогу. Відповідач інших дітей та непрацездатних членів сім'ї на утриманні не має, має задовільний стан здоров'я. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання позивачки, а саме в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення дитиною 3-х річного віку, тобто до [INFO]. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Питання про розподіл судових витрат судом вирішено відповідно до приписів ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial