Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, де просить: - позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позов мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та її батьками. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду зі [PERSON] було стягнуто аліменти, які він не сплачує, що підтверджується довідкою відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції №1469 від 04.10.2013 року, а тому син перебуває на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, не відвідує дитину ні вдома, ні в навчальному закладі - ЗНЗ №9 м.Олександрії, що підтверджується протоколами засідань батьківського комітету та педагогічної ради, тощо. 29.10.2013 року комісія з питань захисту прав дитини при Олександрійській міській раді розглянула матеріали щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно сина [PERSON], [INFO]. Син не заперечує проти позбавлення відповідача батьківських прав щодо нього. Посилаючись на ст., ст. 164, 165, 166 СК України просить її вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позові, пояснивши, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 1999 року по 2003 рік, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею. В зв'язку зі скрутним матеріальними станом вона вимушена була в 2003 році поїхати в Київ, щоб заробити грошові кошти та мати можливість матеріально утримувати дитину. Спочатку працювала офіціанткою в готелі «Україна», а потім адміністратором в барі «Вельвет», з 2011 року адміністратором в стек - хаусі Гудман, де працює по теперішній час. Дитина залишилась проживати з її батьками, вона раніше працювала по неділям, а тому приїжджала до сина на цілу неділю, зараз приїжджає рідше, але кожен день спілкується з сином, цікавиться його життям, навчання, матеріально його забезпечує. На час канікул вивозить його на відпочинок до моря. Батько дитини, після того як вони розірвали шлюб, тобто з 2003 року не цікавиться сином; з їх сином раніше спілкувались батьки її чоловіка, до того часу поки була жива свекруха. Раніше вона запрошувала батька дитини та його батьків на день народження сина, яке влаштовувала в кафе, то тільки там відповідач трохи спілкувався з сином. Десь 3 - 4 роки вона не влаштовує таких днів народжень та з того часу [PERSON] з сином не спілкується зовсім, не телефонує йому, не цікавиться його навчанням, життям, здоров'ям. Відповідач на розгляд справи не явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів справи та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 -226 ЦПК України. Представник служби у справах дітей просить вимоги позивачки задовольнити та пояснила, що відповідач двічі викликався на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але не явився. Заслухавши пояснення позивачки та дитини в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки батько протягом тривалого часу не спілкувався з дитиною, не цікавився її життям та здоров'ям, не виконує своїх батьківських обов'язків. Прокурор зазначив, що враховуючи інтереси дитини, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивачки, свідка [PERSON], думку дитини та представника служби у справах дітей Олександрійської міської ради, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 150 СК України встановлений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, є підставою позбавлення батьківських прав. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України ). Судом встановлено наступне: Позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24.12.1999 року по 2003 рік. Від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Матір'ю дитини записана - [PERSON], батьком - [PERSON]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір'ю. Згідно пояснень свідка [PERSON] та позивачки, з 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, вони припинили спільне проживання, після чого позивач поїхала працювати в м.Київ, а її син [PERSON] залишився проживати з батьками позивачки. Позивач приїжджає в м.Олександрію до сина, цікавилась його життям, здоров'ям, навчанням, утримує його матеріально. Відповідач, знаючи про те, що син залишився проживати з батьками його дружини, не приходив туди, не відвідував його, не цікавився його життям, здоров'ям та розвитком, не піклувався про нього, не надавав матеріальної допомоги, що підтвердив свідок [PERSON]. З характеристики [PERSON] з ЗНЗ №9 м.Олександрії вбачається, що за період відвідування дитиною школи, вихованням [PERSON] займалася мати, а також дідусь та бабуся, які є авторитетом для нього. Батько дитини, [PERSON], у вихованні сина участі не бере, не з'являється до школи, не цікавиться станом навчання сина (а.с.14). З акту обстеження житлово - побутових умов сім'ї [PERSON] вбачається, що створені належні умови для навчання та життя дитини (а.с.5). Таким чином, позивачка та її батьки, з яким проживає [PERSON], піклуються про нього, створюють умови для його проживання та всебічного розвитку, забезпечують дитині утримання та навчання. З пояснень позивачки, самої дитини та свідка у судовому засіданні убачається, що батько не спілкується з сином; зі сторони матері впливу на дитину, щоб син не спілкувався з батьком, не встановлено. З витягу протоколу малої педагогічної ради ЗНЗ I-III ступенів №9 від 27.04.2013 року вбачається, що під час розгляду педагогічною радою питання про позбавлення батьківських прав батька [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON], було ухвалено клопотати перед комісією у справах неповнолітніх та радою опіки та піклування Олександрійської міської ради про позбавлення батьківських прав батька [PERSON] (а.с.6). Як встановлено в судовому засіданні, батько дитини близько 3-4 років зовсім не спілкується з сином [PERSON], не цікавиться питаннями матеріального утримання дитини, його розвитком, здоров'ям та поведінкою; перешкод в спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив. Відповідач не забезпечує сина матеріально, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, не цікавиться її життям та здоров'ям. Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету Олександрійської міської ради надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що батько не виконує батьківські обов'язки, а саме: з дитиною разом не проживає, вихованням сина не займається, не цікавиться життям та здоров'ям, не надає ніякої матеріальної допомоги на його утримання (а.с. 13). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки вважає, що він є достатньо обґрунтованим та з матеріалів справи вбачаються достатні обставин, які підтверджують, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, оскільки не забезпечує його матеріально, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, не цікавиться його життям та здоров'ям. Згідно п.16 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд дійшов висновку, що відповідач маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов'язку щодо належного виконання батьківських обов'язків, ухилився від їх виконання, свідомо нехтуючи ними, поважності підстав такої поведінки не встановлено; а крім того, не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, не спілкується з дитиною та не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Тому, вищезазначені обставини являються підставою, передбаченою п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: approved