Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про припинення зобов'язання, укладеного з [PERSON] шляхом визнання права власності за [PERSON] на відступне, а саме на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, заперечень проти позову не має, просить справу розглянути у її відсутності. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 2015 року [PERSON] дала у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 60 000 грн., відповідач, в свою чергу, зобов'язалася їх повернути до 14 серпня 2016 року, на підтвердження чого сторонами був укладений договір позики (а.с. 20). Вказаний договір позики відповідає ст. 1047 ЦК України. Згідно умов вказаного договору (п.4) відовідач зобов'язався передати позивачу належний йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.03.2009 року серії [NUMBER], житловий будинок [ADDRESS] у якості відступного за умови порушення зобов'язання. У встановлений у розписці строк відповідач грошей позивачу не повернув. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 526 Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 600 ЦК України, зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. В даному випадку, сторони дійшли згоди щодо того, що замість виконання зобов'язання, тобто повернення суми грошей, переданих позивачем відповідачу, боржник виконає зобов'язання в іншій формі, шляхом передання відступного, а саме в рахунок боргу передасть належне йому на праві власності нерухоме майно кредиторові. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Враховуючи вищевикладене, беручи до увагу визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved