Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач доводиться йому рідним батьком, а третя особа матір'ю. Проживання однією сім'єю між батьками не склалося, 25.07.2011 року шлюб між батьками ( відповідачем та третьою особою по справі) було розірвано. Він залишився проживати з матір'ю, третьою особою по справі. Він є повнолітнім, однак є інвалідом другої групи з дитинства. З 1997 року перебуває на обліку в Енергодарському міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як дитина інвалід, а в подальшому, як інвалід з дитинства другої групи. Раніше він звертався з позовом до батька про стягнення з нього аліментів. 16.11.2011 року рішенням Апеляційного суду Запорізької області було скасовано рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 11.10.2011 року та постановлено нове рішення. Позов задоволено частково, а саме : стягнуто з відповідача 1/6 частку від всіх видів його заробітку щомісячно з 11.07.2011 року до наступного перегляду МСЕК - до 01.01.2014 року. Рішення виконувалось в примусовому порядку на підставі виконавчого листа. 17.12.2013 року ним було пройдено черговий огляд МСЕК, він отримав довідку до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 509767 від 17.12.2013 року. Згідно з довідкою інвалідність другої групи встановлено йому до 01.01.2017 року, дата чергового перегляду - 17.12.2016 року. На теперішній час він, як і раніше, потребує додаткових витрат, оскільки не може працювати в звичайних виробничих умовах. Він проживає з матір'ю, яка отримує 1 570,0 грн. заробітної плати, знаходиться на її забезпеченні, отримує соціальну пенсію в розмірі 970,0 грн., яка не може покрити рівень необхідних витрат для його лікування та проживання. Крім того, мати повинна виплатити кредит за 1/3 частку квартири, яка належала батькові у сумісному майні подружжя. Йому рекомендовано лікарями постійне вживання лікарських препаратів, періодичне амбулаторне та стаціонарне лікування, сторонній догляд. Батько матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, оскільки має постійне місце роботи, отримує стабільну заробітну плату. Просить суд стягувати з відповідача, який є його батьком, на свою користь аліменти в розмірі 1/6 частина усіх його видів доходу, починаючи з дня подачі позову до суду до наступного перегляду органами МСЕК - до 01.01.2017 року, оскільки відповідач може надавати таку матеріальну допомогу. В судове засідання позивач та третя особа не з'явилися , надали заяви про слухання справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити (а.с. 28,29). Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі і не заперечує проти того, щоб з його доходів утримувались аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до 01.01.2017 року ( а.с. 27). Дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки згідно з ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Згідно з матеріалами справи [PERSON], [INFO], відповідач по справі, є батьком [PERSON], [INFO] ( а.с.3, 5). Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 509767 (а.с. 7) [PERSON], [INFO] є інвалідом дитинства другої групи, інвалідність встановлена до 01.01.2017 року. Позивач потребує матеріальної допомоги. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, інших аліментних зобов'язань не має, і не заперечує проти стягнення з його доходів аліментів на утримання сина в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісячно з дати звернення до суду до 01.01.2017 року. Відповідно до правил ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved