Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 02 липня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Приазовського району Запорізької області, актовий запис № 28. Від шлюбу у сторін народилися двоє дітей- [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на повному утриманні позивача. Подружнє життя у сторін не склалося, у них виявилися різні характери та погляди на життя, почуття любові та поваги один одного втратили, шлюбні відносини між ними припинені та проживають окремо один від одного. Старша дочка закінчила школу та вступила до медичного коледжу, що потребує додаткових матеріальних витрат. Відповідач ухиляється від утримання неповнолітніх дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча працює, але заробітну плату витрачає на свої потреби. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить шлюб розірвати та стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дочок в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дітей. У попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, у якій просить справу розглянути за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ч. 4 ст. 174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що 02 липня 1994 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Приазовського району Запорізької області, актовий запис № 28. Від шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, у них виявилися різні характери і погляди на життя, шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо один від одного, відповідач визнає вимоги про розірвання шлюбу. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей позивачу не надає, позовні вимоги про стягнення аліментів визнав. Визнання [PERSON] позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved