Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що відповідач є її батьком. З 01.09.2018 року вона навчається в Комунальному вищому навчальному закладі «Житомирський медичний інститут» на денній державній формі навчання. На даний час вона перебуває на повному утриманні матері [PERSON] , оскільки відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивач потребує матеріальної допомоги на навчання та проживання, так як стипендії вона не отримує, інших доходів не має, навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, за проживання в орендованій кімнаті позивач сплачує 1000 грн. Зазначає, що відповідач працює, але інформацією щодо місця роботи батька не володіє, має задовільний стан здоров`я, інших осіб, які перебувають у відповідача на утриманні не має, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться, а тому він має можливість надавати грошову допомогу на її навчання в розмірі 2000 гривень щомісячно, до закінчення навчання, тобто до 01.07.2022 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку, починаючи з дня подання позову до суду. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 25.09.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Позивач, будучи належним чином повідомленою про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він стабільного заробітку не має, в даний час працює не офіційно, може сплачувати аліменти на навчання [PERSON] у розмірі до 1500 гривень, щомісячно. Крім цього зазанчив, що на його утриманні знаходиться матір, якій виповнилось 75 років. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За нормами частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Довідкою Комунального вищого навчального закладу «Житомирський медичний інститут» Житомирської обласної ради № 559 від 26.06.2019 року підтверджено те, що [PERSON] навчається в Комунальному вищому навчальному закладі «Житомирський медичний інститут» на денній державній формі навчання, термін навчання з 01.09.2018 року по 01.07.2022 року (а.с. 8). Заробітна плата матері позивача [PERSON] за січень 2020 року - грудень 2020 року становить 20881,31 грн., що підтверджується довідкою про заробітку плату та інші прибутки, виданою Відділом освіти молоді, спорту, культури і туризму Хорошівської районної державної адміністрації Житомирської області (а.с. 37). Із Консультативного висновку спеціаліста КУ «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» від 02.08.2020 року слідує, що [PERSON] хворіє і потребує лікування в денному стаціонарі (а.с. 38). Довідкою сімейного лікаря № 4 від 08.02.2020 року, також, підтверджено те, що [PERSON] хворіє і потребує постійного лікування (а.с. 39). Оцінюючі надані докази в їх сукупності, суд враховує, що позивач в своїй позовній заяві, обґрунтовуючи витрати на навчання, зазначає, що є повнолітньою і продовжує навчання у КВНЗ «Житомирський медичний інститут» Житомирської обласної ради, є студенткою денної форми навчання, надаючи лише довідку № 559 від 26.06.2019 року, однак самого договору (та/або інших документів) з визначенням вартості освітньої послуги до матеріалів заяви не долучено. Крім цього, позивач зазначає, що під час навчання проживає в орендованій кімнаті, вартість якої становить 1000 грн., проте будь-яких документів, які б доводили факт проживання позивача у вказані кімнаті, а також вартість такого проживання суду не надано. У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи часткове визнання позову відповідачем, виходячи з завдань цивільного судочинства, зокрема забезпечення інтересів дитини, які полягають крім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, суд з урахуванням відомостей про матеріальний стан позивача та відповідача,

Outcome: partial