Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона знаходиться у шлюбі з 16.09.1995 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони фактично не проживають однією сімєю з грудня 2013 року. Між ними відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейний уклад життя, що призвело до відчуження та роздільного проживання. Син проживає разом з нею. Спір щодо участі у вихованні сина між ними відсутній. Майновий спір відсутній. Просить розірвати шлюб. До початку судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав заяву якою просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 16 вересня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Мосіна) [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 495, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КИ № 318112 від 16 вересня 1995 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 144315 від 07 серпня 2001 року.Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спір про поділ спільного майна зараз відсутній, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та не оспорюється сторонами. Статтею 24 Сімейного кодексу України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 СК України. Відповідно до\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст.\~51\~Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідач позовні вимоги визнав, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved