Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, просить розірвати шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Ободянською) [PERSON] 30 грудня 2000 року у Відділу державної реєстрації актів громадянського стану Київської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради, про що складено відповідний актовий запис №1117; стягнути із відповідача [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 2\~500,0 гривень, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], починаючи з 31.01.2017 року та до повноліття сина [PERSON], тобто до 08.05.2020 року, а потім 1200,0 гривень до досягнення повноліття сина [PERSON] 14.03.2032 року. Витрати по сплаті судового збору стягнути на користь позивачки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що сторони мають різні погляди на життя, несумісні характери, відповідач матеріально не забезпечує синів, не займається їх вихованням. При цьому, [PERSON] та [PERSON] проживають разом, проте спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Відповідач надав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів, просив розглянути справу та задовольнити позов за його відсутності. Позивач надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути позов без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 грудня 2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міськради, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 1117. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сімї. Наявності спору між сторонами щодо місця проживання дітей та майнового спору судом не встановлено. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, а також інтересам неповнолітньої дитини. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Щодо стягнення аліментів на утримання дітей. Судом встановлено, що неповнолітні діти перебувають на утриманні та вихованні матері, при цьому, відповідач участі в утриманні дітей належним чином не бере. При постановлені рішення суд взяв до уваги стан здоровя і матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Батьки дитини мають рівні обовязки з надання утримання дитині, оскільки згідно із ч. 1 ст.141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. При цьому, згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України судом враховано, що діти проживають з матірю, мати здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дітей є обмеженими. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років в розмірі 1355,0 гривень, та віком від 6 до 18 років в розмірі 1689,0 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дітей є обмеженими, діти потребують додаткових витрат на їх утримання. Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Також підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача судових витрат у сумі 640,0 гривень, відповідно до положення ст. 88 ЦК України.

Outcome: approved