overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08.08.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З квітня 2017 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2015 року, актовий запис № 1183 в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З квітня 2017 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України в цій частині позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.12.2011 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З жовтня 2018 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 10 грудня 2011 року, актовий запис № 1919 в відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с.5). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З жовтня 2018 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15.03.2013 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З 10.10.2017 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 15 березня 2013 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №271. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16.07.2004 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. Вже рік проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 липня 2004 року, актовий запис №598 в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вже рік подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.04.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З жовтня 2017 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 квітня 2010 року, актовий запис №339 в Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З жовтня 2017 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України в цій частині позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.04.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось із-за різних поглядів на життя та сім»ю, відсутністю між ними взаєморозуміння, втратою почуттів любові, суперечливістю характерів. Вони з квітня проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 квітня 2012 року, актовий запис № 282 в Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. (а.с.5, 6). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони з квітня 2017 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітніх дітей. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України в цій частині позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19.04.2008 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З 06 лютого 2020 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в підготовчому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19 квітня 2008 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 65. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З 06 лютого 2020 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітніх дітей. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп., а також витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3600 грн. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.08.2016 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. Більше року не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20 серпня 2016 року, актовий запис № 1044 в Деснянському районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві. (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с.5). Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Більше року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам малолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнала і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.01.2006 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З лютого 2019 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 січня 2006 року, актовий запис №59 в відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З лютого 2019 року подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітніх дітей. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.05.2016 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З 28.07.2018 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, просить шлюб розірвати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 травня 2016 року, актовий запис № 676 в Дарницькому районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (а.с.3). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вже півтора роки подружжя проживає окремо, шлюбні відносини не підтримує, спільне господарство не веде, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім'ї суперечило б інтересам позивача. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.10.2016 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалось, втратили кохання та взаємну повагу. З квітня 2021 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22 жовтня 2016 року в Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2243. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З квітня 2021 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, наміру поновлювати шлюбні відносини позивач немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і збереження шлюбу, оскільки збереження їхньої сім`ї суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Враховуючи, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, тому на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати в розмірі 908 грн. На підставі ст.ст.110 - 112 СК України,

Outcome: approved