Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що в період перебування із відповідачем в шлюбі у них народився син [PERSON]. В подальшому шлюбні стосунки не склалися, у звязку із чим між ними шлюб було розірвано. Малолітній [PERSON] залишився проживати разом із позивачем. Рішенням суду з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частки від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2014 року, але відповідачем аліменти не сплачуються, внаслідок чого, станом на 01.02.2016 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 19\~721,69 грн. Відповідач після припинення сімейних відносин ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до свого сина [PERSON], [INFO] В судове засідання позивач та її представник не зявилися, однак надали суду заяви відповідно до якої позов підтримують повністю, просять його задовольнити та розглянути справу у їх відсутності, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи. Представник орган опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Вивчивши та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2014 року, шлюб укладений 10 вересня 2011року і зареєстрований виконавчим комітетом Соловківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, за актовим записом №06 між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки від його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму \~для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, починаючи з 03.03.2014року. При розірванні шлюбу прізвище позивача [PERSON] змінено на дівоче прізвище [PERSON]. Під час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON], 24.01.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 239928 виданого Виконкомом Тисаашванської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 01.02.2013 р. Відповідно до довідки Соловківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 279 від 09.03.2016 року, [PERSON], [INFO], фактично проживає за адресою [INFO], до складу її сімї входить син [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки виданої державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 16.02.2016 року заборгованість по аліментам [PERSON] на 01.02.2016 року складає 19\~721,69 грн. Відповідно до характеристики виданої Соловківською сільською радою виконавчого комітету, [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, сама виховує дитину [PERSON],[INFO] Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO] З наданого висновку також вбачається, що вихованням дитини займається його мати [PERSON] Згідно з ч.1 ст. 180 СК батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2, ст. 164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлен\-ня і про позбавлення та поновлення батьківських прав», коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, ме\-дичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розви\-ток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] участь в утриманні дитини та її вихованні не бере, не цікавиться станом здоровя, навчанням та фізичним розвитком, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, матеріально її не забезпечує. На підставі наведеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved