Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 22.03.2012 року між нею та відповідачем, у якому сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Протягом останніх двох років подружнє життя між сторонами погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У сторін різні погляди на життя та обов'язки. З вини відповідача часто виникають сварки та скандали, що негативно впливає на емоційний стан позивача та дітей. Неодноразово відповідач спричиняв позивачу тілесні ушкодження. Подружжя проживає окремо, подружніх відносин не підтримують, та за час спільного проживання переконалися, що не мають спільних інтересів. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Позивач втратила почуття любові і поваги до відповідача. Шлюб носить формальний характер. Примирення на думку позивача між сторонами неможливе у зв'язку з чим позивач звертається до суду із позовом, який просить суд задоволити. В судове засідання позивач не з'явилася, подала на адресу суду, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у її відсутності, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з'ясувавши думку позивача висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 282 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про шлюб, виданого Зубрянською сільською радою Пустомитівського району Львівської області від 22.03.2012 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.03.2012 року, актовий запис № 4. Судом встановлено, що у шлюбі сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується наявними в матеріалах справи копія свідоцтв про народження. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Сторони стали чужими один одному. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останнім судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved