Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути різницю заробітної плати за час невиконання рішення суду про поновлення її на роботі за період з 25.02.2014 по 30.08.2019 в сумі 104859 гривень 42 копійки. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Косівського районного суду від 14.11.2014 її поновлено на роботі на посаді директора та вчителя географії Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Верховинського району Івано-Франківської області з 25.02.2014. Дане рішення залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015. На виконання рішення суду, її поновлення на роботі відбулося 30.08.2019 на підставі наказу про поновлення винесеного 10.05.2019. Однак, відповідачем їй не виплачено розрахунок по різниці заробітної плати за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 25.02.2014 по 30.08.2019 в сумі 130260,14 грн., яка з вирахуванням обов`язкових податків і зборів становить 104859,42 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 12.11.2019 було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду подав відзив на позовну заяву, який відкликав своєю заявою від 11.12.2019. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Судом встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 залишено в силі рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14.11.2014 (а.с.5-11), яким задоволено позов [PERSON] Поновлено [PERSON] на попередній роботі на посаді директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів та на посаді вчителя географії з 25.02.2014. Стягнуто з управління освіти сім`ї, молоді та спорту Верховинської районної державної адміністрації на користь [PERSON] різницю в заробітку з 25.02.2014 до моменту поновлення на посаді. Наказом начальника відділу освіти райдержадміністрації Гуцуляка В.В. №71-к від 10.05.2019 (а.с.21) поновлено [PERSON] на посаді директора Ільцівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 02.07.2018. За змістом статті 236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Однак, як безспірно встановлено в судовому засіданні, рішення суду в частині стягнення на користь [PERSON] різниці в заробітку з 25.02.2014 до моменту поновлення її на посаді 30.08.2019, повною мірою не виконано. За наведених обставин суд приходить до переконання про те, що дійсно на даний час має місце затримка щодо виконання рішення суду в частині виплати позивачу різниці в заробітку за час затримки виконання рішення, і така затримка є протиправною, а тому позов позивача про стягнення з відповідача різниці в заробітку за період з 25.02.2014 по 30.08.2019 є підставним та підлягає до задоволення. При цьому, такий розмір різниці в заробітку судом визначено виходячи з представленої відповідачем довідки-розрахунку (а.с.23) виданої [PERSON] за 2014-2019 роки, в якій розрахунок здійснено згідно тижневого навантаження станом на 25.02.2014 та фактично нараховану заробітну плату та для виведення різниці виплат, де сума різниці в оплаті праці [PERSON] за цей період склала 323887,59 гривень та з урахуванням сум виплачених на біржі в розмірі 81770,09 гривень та рішень суду в розмірі 72291,96 гривень і 39565,40 гривень, становить 130260,14 гривень. При цьому, судом зазначено суму в різниці оплати праці без утримання податку та інших обов`язкових платежів, оскільки згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив під час визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку із заробітної плати є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає таку суму без утримання цього податку та інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved