Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 18 жовтня 2008 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого [INFO] народилися дитина: [PERSON]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки відповідач їй постійно зраджує та захоплюється алкоголем. Крім того, посилається на той факт, що відповідач матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини надає не регулярно. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з останнього аліменти на її користь в розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідача на утримання дитини, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивач надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні надав суду пояснення, відповідно до яких позов визнав в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 жовтня 2008 року, від якого [INFO] народилися дитина: [PERSON]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім'ю, шлюбні відносини фактично припинилися з липня 2016 року, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась та зберегти її неможливо, тому суд вважає що вимоги позивача в частинні розірвання шлюбу є обґрунтованими. Крім того, судом встановлено, що після фактичного припинення шлюбних стосунків дитина постійно проживає разом з позивачем, відповідач на утримання дружини та спільної дитини матеріальну допомогу надає не регулярно. Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 84 ч.2 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач працює, має задовільний стан здоров'я, аліменти на користь інших осіб не сплачує, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина та дружини. Тому в частині стягнення аліментів з відповідача позовні вимоги також підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору, а саме: на користь позивача - 551,20 грн., та на користь держави - 1102,40 грн.

Outcome: approved