Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач проживає окремо від неї та дитини, працює але матеріальної допомоги не надає. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, завчасно сповістила про причини неявки та можливість розгляду справи за її відсутності, через канцелярію суду надала письмову заяву відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за його відсутності, також як і заперечень проти позовних вимог, відповідач до суду не надсилав, свого представника не направив. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який 03 березня 2009 року було зареєстровано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис № 105). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, іншого ним належними та допустимими доказами доведено не було. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи встановлені обставини, з огляду на ст. 180 СК України, суд приходить до висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на дитину у судовому порядку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобов'язаний її матеріально утримувати. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial