Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті [INFO] її батька [PERSON], відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 3,26 гектарів, що розташована на території Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області. Сертифікат на право на земельну частку (пай) було видано вже після смерті [PERSON] Зазначений сертифікат не було зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). В червні 2016 року позивач звернулася до нотаріуса з метою видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори відмовила у видачі свідоцтва пояснюючи це тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті спадкодавця та не зареєстрований у Книзі реєстрації даних сертифікатів. Позивач своєчасно прийняла спадкове майно, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, інші спадкоємці відсутні. Позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай), що розташована на території Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися, про причини неявки до суду не повідомили, проте представник позивача подав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що батько позивача - [PERSON], який постійно проживав в с. Ріжки Таращанського району Київської області, - помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 12.06.2000 року Ріжківською сільською радою Таращанського району (а.с.6). За життя [PERSON] працював в господарстві КСП «Маяк» (правонаступником якого є ВСК «Ріжки») з 1945 року по 31.12.1994 року та був включений до списку на розпаювання землі зазначеного підприємства, що підтверджується довідкою виданою 25.07.2016 року виробничим сільськогосподарським кооперативом «Ріжки» (а.с.11). На ім'я [PERSON] було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] на підставі рішення Таращанської районної адміністрації від 02.04.2001 року №128 в тому, що йому належить право на земельну частку ( пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк», розміром 3,26 умовних кадастрових гектарів вартістю 20 409 (двадцять тисяч чотириста дев'ять ) гривень. Проте, з невідомих причин, він не був зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с. 10). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області № 256 від 25.07.2016 року та схеми викопіювання з карти розпаювання землі, [PERSON] мав право на отримання у власність земельної частки (паю) площею 3,26 умовних кадастрових гектари, після розпаювання КСП «Маяк», згідно раніше поданих списків. Закріплена за [PERSON] земельна ділянка ( пай) на схемі розпаювання землі на території Ріжківської сільської ради Таращанського району знаходиться під номером 319. (а.с.12-13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем першої черги майна померлого є позивач по справі. 30 червня 2016 року в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) було видано вже після смерті [PERSON] та не зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів. (а.с. 14). За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України», видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.11 Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року та відповідні норми Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям.» Згідно з узагальненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набув або володів земельною ділянкою площею 3,26 умовних кадастрових гектарів неправомірно, або, що на неї окрім позивача, в порядку спадкування, чи з інших підстав, претендують інші особи, в суді не встановлено. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. За таких обставин,

Outcome: approved