Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її батька, [PERSON], який помер [INFO] року. Позов мотивує тим, що після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] м. Олександрії. Спадкоємцями першої черги за законом є вона та відповідачка, яка доводиться їй рідною сестрою. 03.07.2014 року вона звернулася до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу за отриманням свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус 03.07.2014 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 200/02-3, в зв'язку з пропуском нею строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини нею було пропущено, оскільки існувала домовленість з відповідачкою про те, що всіма питаннями прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька, буде займатися вона. Проте, відповідачка так і не подала заяву про прийняття спадщини та повідомила її, що не бажає займатися цими питаннями в зв'язку з браком часу. Тому, вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини нею пропущено з поважної причини. На розгляд справи позивач та [PERSON] не явилися, про день, час та місце розгляду повідомлені належним чином. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Від третьої особи надійшло клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Суд ухвалив, провести розгляд справи у відсутність даних осіб. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позові. Відповідачка позовні вимоги визнає, пояснивши, що позивачка є її рідною сестрою, а [PERSON] - дочкою. Її дочка зареєстрована у її батьків в квартирі [ADDRESS] м. Олександрії, але не проживає там більше п'яти років, так як вийшла заміж та мешкає в місті Бровари. Матір померла [INFO] року, а батько [INFO] року. Після смерті батьків залишилась спадщина, яка складається з вищевказаної квартири. Не заперечує того факту, що дійсно у неї з сестрою була домовленість, що вона оформити спадщину. Але в зв'язку з тим, що у неї помер чоловік, а потім батько і все це було пов'язано з їх похоронами та вирішенням інших питань, вона не подала заяви на прийняття спадщини, про що сестру повідомила лише в липні 2014 року. Запевняє суд, що ні вона ні її дочка не мають наміру приймати спадщину і просять задовольнити позовну заяву. Заповіту її батьки не складали. Представник Димитрівської селищної ради на розгляд справи не явився, подали заяву, де зазначили, що просять розглянути справу без участі їх представника, заперечень щодо позовних вимог не мають. Суд з врахуванням думки осіб, які приймають участь у справі, ухвалив розглянути справу без участі представника Димитрівської селищної ради. Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд відповідно до діючого законодавства, розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст., ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, то він вважається таким, що не прийняв спадщини. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч.1 і ч.2 cт.1277ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11), актовий запис № 80. Як свідчить витяг зі Спадкового реєстру від 03.07.14 р. № 37777166 спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась. Із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, ніхто не звертався (а.с. 12). Аналогічна інформація міститься у відповіді на запит суду Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 від 24.10.14 р. № 2150/01-16 (а.с. 27). Заповіт від імені померлого не посвідчувався, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 37777195 від 03.07.14 р. (а.с. 13). Згідно з довідкою Димитрівської селищної ради м. Олександрії № 31 від 03.07.2014 р., разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] м. Олександрії проживала та була зареєстрована третя особа [PERSON], онука спадкодавця, але вона у свої заяві зазначила, що за даною адресою з 2006 року не проживає та не заперечує проти позову (а.с. 7, 42). Оскільки позивач не проживала постійно із спадкодавцем, тому повинна була прийняти спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини або відмовитися від спадщини, шляхом подачі заяви про відмову від її прийняття у шестимісячний строк. Проте, позивач з відповідною заявою до нотаріальної контори не звернулася. Якщо заповіту немає або його визнано недійсним, або якщо усі спадкоємці відмовилися від спадщини чи померли до її відкриття, то настає спадкування за законом. Крім спадкування за заповітом і за законом, які названі у ст.1217 ЦК України 2004 року, інші норми ЦК України передбачають також спадкування на підставі рішення суду, який застосовується у випадку так званої «відумерлої спадщини», тобто існування спадщини, яка не була успадкована протягом установленого законом строку жодною особою. З аналізу наведених норм убачається, що пріоритет інституту спадкоємництва надається спадкоємцям (за заповітом, чи за законом у порядку черговості), і лише після цього за рішенням суду у порядку ст.1277 ЦК України. При цьому ст.1277 ЦК передбачає строк, протягом якого орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Така заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Лише після визнання судом спадщини відумерлою спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч.3 ст.1277 ЦК). Але в матеріалах справи не містяться рішення суду про визнання спадщини після померлого [PERSON] відумерлою, оскільки Димитрівська селищна рада з такою заявою до суду не зверталася, а подала заяву, що позовні вимоги визнають. Тобто, із вказаних заяв убачається, що відповідачі фактично позовні вимоги визнали, що відповідно до ч.1 ст.6, ч.4 ст.174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, крім випадків, коли визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні визначенням позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини, порушень прав, свобод чи інтересів інших осіб не встановлено, оскільки інші спадкоємці не претендують на спадщину. З огляду на викладене суд вважає, що поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини повинні ураховуватися при наявності інших спадкоємців та спору між ними. До цього зводяться і норми ч.2 ст.1272 ЦК України, якою передбачено, що спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини може подати заяву про її прийняття нотаріусу за місцем відкриття спадщини за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину (тобто, за відсутності рішення суду про встановлення додаткового строку). Як роз'яснено Верховним Судом України у п.26 постанови Пленуму від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження у справі за позовом особи про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку про прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Оскільки спадкова справа не відкривалась, спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці не встановлені, заяв про відмову від спадщини позивач не подавала, спадщина не визнана судом відумерлою, а позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд дійшов висновку про задоволення позову. Також суд враховує той факт, що відповідно до Конституції України особа повинна неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей та виконувати обов'язки, передбачені ст., ст. 65 - 67 Конституції. При невиконанні особою конституційних обов'язків незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності. При цьому ст. 64 Конституції передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, особа вправі бути юридично необізнаною. Таким чином, суд вважає, що оскільки в інший спосіб позивач захистити своє право не може, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину відсутні, а спадщина не визнана відумерлою, то слід ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, з визначенням позивачу місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved