Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30 серпня 2008 року вони з [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №114336. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] року, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Під час спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями і бешкетував, ображав її в присутності дитини, зраджував у подружній вірності, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам та інтересам їхнього сина. Через це в серпні 2015 року вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Спір про розподіл майна відсутній, аліменти будуть стягнуті за окремим позовом, а дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 04 квітня 2016 року не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб та слухати справу за її відсутності (а.с.49). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 04 квітня 2016 року не з'явився, надавши до суду заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу заперечував, просив слухати справу за його відсутності (а.с.48). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 серпня 2008 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 103 (а.с.6), в період якого у них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Спільне життя подружжя не склалося через те, що відповідач зловживав спиртними напоями, ображав позивачку та зраджував їй у подружній вірності. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені з серпня 2015 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна відсутній, а дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Спір про утримання дитини буде вирішуватися за окремим позовом. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, не ведуть спільне господарство, а судом надавався строк на примирення, протягом якого сторони не поновили свої шлюбно-сімейні відносини. При цьому суд посилається на те, що згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування жінки або чоловіка до шлюбу не допускається. Тому, з урахуванням небажання позивачки перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбу навіть при запереченні останнім проти позову про розірвання шлюбу, суд не вправі примушувати позивачку перебувати з ним у шлюбі, з посиланням на вищевказані норми СК України. За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved