Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 04 лютого 2015 року. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04 лютого 2015 року померла його мати [PERSON], а після її смерті 18 червня 2015 року на адресу відповідача він надіслав рекомендований цінний лист, до якого було вкладено заяву про прийняття спадщини та інші документи. Тому станом на 18 червня 2015 року позивач вважав себе таким, що прийняв спадщину. 29 червня 2017 року позивач маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину, яка складається з земельного паю, звернувся до Солонянської державної нотаріальної контори, але у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Оскільки інших спадкоємців після смерті матері немає, а позивач має трьох дітей і після похорон матері переніс великий стрес та мав великі фінансові труднощі, які завадили йому звернутися до нотаріуса вчасно, вважає, що строк для прийняття спадщини ним був пропущений з поважних причин. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що після смерті матері не звертався до нотаріуса, оскільки не мав для цього достатньо фінансів, так як має на утриманні трьох дітей, а разом з матірю не мешкав та зрідка навідувався в Солонянський район. Памятає про те, що якісь документи він направляв поштою, проте які саме це документи не знає. Вважає, що саме відсутність грошових коштів та роботи є поважною причиною пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача - Солонянська державна нотаріальна контора, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої просили розглядати справу за відсутності їхнього представника (а.с.29). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши в сукупності докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає\~задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 04 лютого 2015 року в с. Дніпровське Солонянського району Дніпропетровської області померла [PERSON] (а.с.11), що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського РУЮ у Дніпропетровській області, серії І-КИ №601629, актовий запис №24 (а.с.11). Згідно заяви позивача, яка міститься в матеріалах спадкової справи, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне померлій майно у вигляді земельної ділянки площею 7,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Солонянської селищної ради (а.с.37). Проте інші докази щодо належності померлій вказаного майна матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду таких доказів. Частиною 1 ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на обєкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Вказане свідчить про те, що належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини або місцезнаходженням нерухомого майна. При розгляді справи про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не потрібно залучати нотаріуса, державну нотаріальну контору в якості третіх осіб, адже вони є учасниками правовідносини із спадкування та заінтересованими особами. Оскільки позивач предявив позов до Солонянської державної нотаріальної контори яка не є належним відповідачем, то вказане є підставою для відмови в задоволенні в позову, а право позивача на отримання правової допомоги та про можливість участі його представника в судових засіданнях, розяснювалося неодноразово судом, проте позивач бажав приймати участь в судових засіданнях самостійно. Також судом було встановлено, що згідно опису документів, вкладених в рекомендований цінний лист (а.с.14) на адресу відповідача було направлено заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак суд критично ставиться до такого доказу, оскільки з такої копії неможливо встановити дату проставлення штампа відділення поштового звязку, а у витребуваних судом матеріалах спадкової справи відсутні відомості про надходження такого листа на адресу нотаріальної контори. Інших доказів надсилання заяви про прийняття спадщини 18 червня 2015 року позивач суду не надав. Частиною 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки спадкоємець [PERSON], який згідно свідоцтва про народження є рідним сином померлої [PERSON] (а.с.10) не був зареєстрований у встановленому законом порядку та не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки мав іншу адресу реєстрації місця проживання ніж спадкодавець, то він не прийняв спадщину, а відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України визначення додаткового строку для подання спадкоємцем, який пропустив встановлений ст. 1270 цього Кодексу строк на прийняття спадщини, вирішується за його позовом. ВСУ у справах №6-1215цс16, № 6-1486цс15 зробив висновок про те, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Пунктом 24 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 8 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини і при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Дослідженими судом доказами встановлено, що позивач [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини не з поважних причин, а лише тому що не мав для цього грошових коштів, про що зазначив самостійно в судовому засіданні. Проте вказані обставини не можуть бути визнані судом поважними за відсутності інших обставин, на які не посилається та не зазначає позивач. Відсутність підстав для визнання вказаних позивачем обставин пропуску строку поважними, а також звернення з позовом до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати по справі покладаються на позивача. На підставі ст.ст.1220-1223,1233-1236,1252,1261,1268-1270,1272, 1277 ЦК України,

Outcome: dismissed