Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 28.10.1988 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який 01.04.2008 року був розірваний. Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживає з позивачем. Відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця Магдалинівського РВ ДВС станом на 01.11.2020 року заборгованість по аліментам складає 60\~949 грн. 50 коп.. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість та пеню за прострочення сплати аліментів. Ухвалою судді від 23.12.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. \~ \~ \~ \~Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.10.1988 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 01.04.2008 року шлюб між сторонами у справі розірвано (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 3), яка 16.04.2019 року змінила своє ім?я з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] (а.с. 4). Як вбачається з матеріалів справи 24.05.2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист про збільшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі виконавчого листа виданого 03.06.2008 року Магдалинівським районним судом (а.с. 7). \~ \~ \~ \~З довідки-розрахунку виданої 28.10.2020 року за № 13281/3 Магдалинівським РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального РВ ДВС вбачається, що на примусовому виконанні Магдалинівського РВДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/179/185 від 24.05.2013 року виданого Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення щомісячно аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість станом на 30.06.2017 року відсутня. Так державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким заборгованість відповідача за період з 01.07.2017 року по 01.11.2020 року заборгованість по аліментам складає 60\~949 грн. 50 коп. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст.ст. 180, 181, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до\~ст.196\~Сімейного кодексу\~України,\~розмір пені\~становить 1 % суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, починаючи від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом\~рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не сплачує аліменти. Заборгованість відповідача по аліментах за період з 01.07.2017 року по 01.11.2020 року становить 60\~946 грн. 50 коп., а відповідно до розрахунку по заборгованості пені зі сплати аліментів з 01.07.2017 року по 01.11.2020 рік становить 380272, 71 грн. (з 01.07.2017 року 98368.53 грн; з 01.01.2018 року по 31.12.2018 рік 152261,9 грн; з 01.01.2019 рік по 31.12.2019 рік 99555.5 грн; з 01.01.2020 рік по 01.11.2020 рік 30089,78 грн.) (а.с. 9). З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по аліментам з 01.07.2017 року по 01.11.2020 рік в розмірі 60\~949 грн. 50 коп., та пеня за прострочення сплати аліментів у відповідності до ст.. 196 СК України не більше 100 % заборгованості у розмірі 60\~949 грн. 50 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З викладеного,

Outcome: approved