Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її співмешканець - [PERSON], який на день смерті проживав у селі Федорівка, Іванківського району, Київської області. Після його смерті стало питання про оформлення спадщини. На день його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла, падала заяву про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори 11 квітня 2014 року (спадкова справа №127/2014). 07 жовтня 2014 року вона звернулася до Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок. Однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки не доведено родинних відносини із спадкодавцем, та роз'яснено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на її ім'я необхідно встановити факт проживання однією сім'єю із спадкодавцем не менше п'яти років до відкриття спадщини. Також позивачу повідомлено, що крім неї, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася відповідач, дочка спадкодавця - [PERSON]. З 1986 року по день смерті спадкодавця, позивач із [PERSON] проживали разом однією сім'єю в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], однак спадкодавець не мав там зареєстрованого місця проживання. У 2011 році [PERSON] переніс тяжку хворобу, і з того часу самостійно не пересувався. Через наявну хворобу спадкодавець перебував у безпорадному стані, не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги, в тому числі матеріальної. За життя спадкодавця позивач самостійно доглядала за ним, купувала ліки, особисто доставляла на лікування тяжко хворого, приходила до лікарні. Відповідач, дочка спадкодавця, жодним чином не цікавилася його долею, ухилялися від надання йому матеріальної чи іншої допомоги. Позивач за власні кошти здійснила поховання батька відповідача. Позивач вважає, що оскільки відповідач ніколи не піклувалася про свого батька, не відвідувала його, ухилялася від надання йому допомоги, навіть не була присутня на похороні, повинна бути усунена від права на спадкування. Позивач просить встановити факт проживання її та спадкодавця однією сім'єю не менше 5-ти років до відкриття спадщини, а також усунути відповідача від права на спадкування після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, крім того пояснила, що стали спільно проживати із спадкодавцем з 1981 року, вважала його своїм чоловіком. У 2011 році [PERSON] захворів, його паралізувало. Про його хворобу позивач повідомила родичці [PERSON] - дружині його рідного брата Шурі, яка підтримувала зв'язок із відповідачем, просила повідомити відповідача, що її батько тяжко хворий, лежачий і потребує допомоги. У відповідь почула наступне: «Він нікому не потрібен. Ти з ним стільки часу прожила, той доглядай». Дочка про хворобу батька знала, але жодного разу не прийшла перевідати. Витрати на лікування [PERSON] були дуже великі, через це позивач змушена була позичати, на поховання взяла кредит. Син позивача ставився до [PERSON] як до рідного батька, допомагав їй по догляду за ним, а відповідач - рідна донька, на утримання якої [PERSON] справно сплачував аліменти, поставилася до нього байдуже. Крім того позивач зазначила, що у запереченні вказана неправдива інформація. Запевняє, що відповідач не могла не знати про хворобу батька і його стан, оскільки її матір працює в лікарні, в якій проходив лікування [PERSON], а там його всі знали. Останні 2 роки і 8 місяців свого життя [PERSON] був лежачий, вона за ним доглядала, кормила, перевдягала. Помер він у неї на руках. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, зазначила що лише останні два роки проживає в смт. Іванків, а до того проживала в м. Переяслав-Хмельницький. Відповідач не заперечує, що позивач та її батько проживали разом, однак точно не може сказати протягом якого часу. Також зазначила, що у позивача з її батьком часто були скандали, син позивача бив [PERSON], його виганяли і він жив у своєму будинку в смт. Іванків, а перед днем отримання пенсії, вони приїжджали і забирали його назад, у с. Федорівку. Вказала, що позивач перешкоджала їй будь-яким способом у спілкуванні з батьком. Всі перешкоди були на словах. Як приклад, зазначила, що вона хотіла пожити у будинку батька, однак позивач заперечувала, і батько їй (відповідачу) відмовив у її проханні. Про хворобу батька її ніхто не сповістив. Майже рік перед смертю батька з ним не спілкувалась, оскільки той знаходився в с. Федорівка, а вона туди не могла піти, бо там її ніхто не хотів бачити. Бачила батька востаннє в кінці 2012 року, він був у нормальному стані, пересувався самостійно. На похорони до батька не прийшла, оскільки не знала, що він помер, як не знає до цього часу, де його могила. Адвокат [PERSON] підтримав заперечення відповідача, також зазначив, що підстав для задоволення позову не має: щодо факту постійного проживання позивача із спадкодавцем - відсутні достатні докази про це, оскільки спадкодавець періодично перебував в смт. Іванків у своєму будинку, що спростовує факт постійного проживання; щодо усунення відповідача від права на спадкування - зазначив, що відсутні взагалі будь-які докази того, що [PERSON] перебував у безпорадному стані і з яких причин, та що відповідач ухилялась від надання йому допомоги. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав суду, що він живе по сусідству із позивачем. [PERSON] знав. Із 1981 року останній проживав у с. Федорівка з позивачем. Вона його доглянула і похоронила. Крім того, що у [PERSON] був брат, який теж помер, інших родичів не знає. Чи були у нього діти не знає, відповідача жодного разу у селі не бачив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала суду, що проживає поряд з позивачем. Відповідача бачить вперше. Позивач та [PERSON] проживали разом, тримали господарство. Позивачу довелося доглядати за хворим чоловіком, допомагав доглядати і її рідний син. Лише одного разу, ще до хвороби, під час розмови [PERSON] розповів, що приїжджала донька, просила дозволу пожити у його будинку, але він не дозволив, бо вона була напідпитку. У зв'язку з тим, що витрати на лікування [PERSON] були значні, позивач змушена була продати коня; зверталася також з проханням позичити гроші. Свідок [PERSON] судовому засіданні показала суду, що проживає із позивачем в одному селі. [PERSON] знала. Він прийшов жити у село у 1981 році, проживав з того часу з позивачем аж до смерті. Була нормальна сім'я. Коли [PERSON] привезли в лікарню, то свідок також перебувала на лікуванні, і бачила, що крім позивача, ніхто за ним не доглядає і не піклується. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала суду, що є сусідкою позивача. Відповідача не знає, бачить вперше. Працює у лікарні на прийомному пункті. Коли [PERSON] знаходився у лікарні, то вона не бачила, щоб відповідач його провідувала. Бачила тільки позивача. Вона 12 років прожила поряд з господарством позивача і [PERSON] Знала, що у [PERSON] є брат, про інших родичів не знала. Одного разу [PERSON] казав, що у нього є дочка. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав суду, що з відповідачем перебуває у дружніх стосунках, познайомились з нею у 2007 році. Знає, що з дня знайомства вона (відповідач) проживає в смт. Іванків. Бачилися часто. Знає, що відповідач спілкувалася зі своїм батьком, надавала йому посильну матеріальну допомогу продуктами харчування і коштами, оскільки супроводжував відповідача на її прохання до будинку [PERSON] в смт. Іванкові, коли останній тут перебував. Сама ходити до батька вона боялася, вважала, що її можуть прогнати позивач та її родичі. Жодного разу, коли він ходив із відповідачем до її батька, ніхто її звідти не виганяв. Останній раз супроводжував відповідача до її батька в кінці літа 2013 року. Коли батько відповідача знаходився у с. Федорівка, відповідачу забороняли з ним спілкуватись. Також батько відповідача жалівся на те, що його часто виганяли з с. Федорівка. При зустрічі батько відповідача виглядав нормально, як здорова людина, нінащо не скаржився, пересувався самостійно і готував їжу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що відповідач є його матір'ю. З 2006 року він постійно проживає у [ADDRESS]-3 рази на місяць буває у своєї матері у смт. Іванків. Його мати (відповідач) постійно проживає в смт. Іванків останні 5-6 років, працює. До свого дідуся (спадкодавця) він ходив разом з мамою тоді, коли дідові сусіди по вул. Поліській їм телефонували і повідомляли, що останній в смт. Іванків. Ходили раз, а іноді 2 рази, на місяць. Приносили сигарети, хліб, а так він нічого не просив. Мати (відповідач) іноді давала дідові (спадкодавцеві) гроші - 100-200 грн., тоді коли він просив. Дід йому жалівся, що діти позивача його ображають: забирають гроші, виганяють. Останні півтора роки він з дідом не спілкувався, бо з ним не було зв'язку, ніхто не знав, де він. Останній раз бачився з дідом навесні 2012 чи 2013 року, точно сказати не може. Коли зустрічалися, то [PERSON] про свою хворобу нічого не казав, почувався нормально, скаржився, що болить нога, але пересувався самостійно. Коли він був у будинку діда, то продуктів харчування не бачив, а дід йому казав, що іноді не має хліба. Будинок був не прибраний, провалювалась покрівля. Пропонував йому допомогу, але дід відмовлявся. Ні в лікарню до діда, ні на похорони останнього він не ходив, оскільки не знав про це, де знаходиться могила діда також не знає. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження батьком відповідача по справі є [PERSON] (а.с. 25). Відповідно до довідки № 4603 від 19 вересня 2014 року, виданої виконкомом Іванківської селищної ради позивачу, [PERSON] проживав без реєстрації в с. Федорівка з позивачем до дня смерті - [INFO] (а.с. 9). Відповідно до довідки № 4917 від 15 жовтня 2014 року, виданої виконкомом Іванківської селищної ради позивачу, остання похоронила за свій рахунок співмешканця, [PERSON], який помер 24.03.2014 року (а.с.28). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] мав на праві власності 1/3 частину будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до постанови державного нотаріуса [PERSON] від 07.10.2014 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], оскільки не доведені родинні відносини із спадкодавцем. За даними нотаріальної контори після [PERSON] спадщину прийняли: [PERSON] заявою від 11 квітня 2014 року та [PERSON] заявою від 29 квітня 2014 року. Інших спадкоємців немає (а.с. 8). Відповідно до виписок № 4037, 5395, 170/27 із медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Іванківській ЦРЛ в періоди: з 05 по 19 вересня 2011 року, з 19 листопада по 08 грудня 2012 року, з 04 по 13 січня 2014 року з діагнозами: порушення мозкового кровообігу із супроводжуючими хворобами (у виписках за 2012 та 2014 рік - ГПМК з глибоким правобічним геміпарезом) (а.с. 29-31). Відповідно до виписки із історії хвороби № 102356 [PERSON] з 14 по 21 травня 2007 року перебувала на лікуванні в нейротравматологічному відділенні обласної клінічної лікарні з діагнозом: ЗЧМТ, забій головного мозку, альвеолярний перелом верхньої щелепи, забійна рана верхньої губи справа (а.с. 41). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії (а.с. 24). Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо, так і у їх взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанову Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Цивільним кодексом України встановлена черговість, в порядку якої спадкоємці закликаються до спадщини. Перша-третя черга спадкоємців - це спадкоємці-родичі, і факт родинних відносин доводиться або свідоцтвами про народження, або, при відсутності таких свідоцтв, рішеннями суду про встановлення факту родинних відносин. Четверта черга спадкоємців містить в собі невизначене коло осіб, і цією статтею не ставиться право на спадкування в залежність від кровної спорідненості спадкодавця із спадкоємцем. Право на спадкування має особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю. Оскільки будь-яких формальних, юридично-визначених документів для визначення кола таких осіб законом не передбачено, довести факти проживання однією сім'єю із спадкодавцем спадкоємець може лише у судовому порядку. І лише на підставі рішення суду, яким буде встановлений такий факт, певна особа може претендувати на те, щоб бути визнаною спадкоємцем четвертої черги. Враховуючи надані позивачем докази та покази свідків, суд вважає доведеним факт проживання її та спадкодавця однією сім'єю не менше 5-ти років на час відкриття спадщини. Слід зазначити, що відповідач і сама не оспорює факт спільного проживання позивача з її батьком. При цьому аргументи адвоката [PERSON] про те, що спадкодавець періодично перебував в смт. Іванків у своєму будинку, не спростовує факт проживання позивача із спадкодавцем однією сім'єю, оскільки позивач та [PERSON] продовжували вести спільне господарство, мали взаємні права і обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК України. Таким чином, лише спадкоємець наступної черги може ставити питання про усунення від права на спадкування спадкоємця попередньої черги. Відповідно до ч. 1-5 ст. 1224 ЦК України є два види усунення від права на спадкування, а саме: 1. Усунення, яке відбувається автоматично в силу закону та не потребує судового рішення про усунення від права на спадкування. Випадки цього виду усунення закон визначає у ч. 1 та 2 ст. 1224 ЦК України - за негативні дії щодо спадкодавця; у ч. 3 ст.1224 ЦК України - за невиконання обов'язків щодо спадкодавця, в тому числі при підтвердженні певної обставини судом; у ч. 4 ст. 1224 ЦК України - через відміну певного правового статусу по відношенню до спадкодавця. 2. Усунення, яке відбувається в силу судового рішення про усунення від права на спадкування за законом (ч. 5 ст. 1224 ЦК України). Правовою підставою для застосування судом ч. 5 ст. 1224 ЦК України є сукупність таких обставин: 1. Спадкоємець за законом ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві. 2. Спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані і потребував допомоги. Для задоволення позовної заяви необхідно встановити дані обставини відносно спадкодавця та відповідача. Виходячи із змісту зазначеної норми закону, суд, при вирішенні даної справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи. Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. На підставі пояснень позивача, показів свідків та письмових доказів (виписки із історії хвороби) судом встановлено, що [PERSON] у 2011 році переніс тяжку хворобу, у зв'язку з чим був не спроможний самостійно забезпечити умови свого існування - самостійно не пересувався. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. З пояснень позивача, а також показів свідків, як зі сторони позивача, так і відповідача, а також із пояснень самого відповідача слідує, що відповідач ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, в той період, коли останній хворів і не спроможний був самостійно забезпечити умови свого існування. Про це свідчить той факт, що [PERSON] періодично спілкувалася з батьком до того, поки останній міг пересуватися самостійно і іноді знаходився в своєму будинку в смт. Іванків. В подальшому, коли [PERSON] у зв'язку з хворобою постійно знаходився у с. Федорівка, відповідач жодного разу його не перевідала і не цікавилася станом його здоров'я протягом значного періоду часу (понад один рік). При цьому жодних доказів, які б підтверджували факт перешкоджання позивачем їй у спілкуванні та наданні допомоги своєму батьку, не надала. Покази, надані свідком [PERSON] суд сприймає критично, оскільки вони в певній мірі суперечать фактичним обставинам справи, встановленим судом із письмових доказів та показів інших свідків. Зокрема, в частині того, що свідок [PERSON] показав суду, що останній раз він супроводжував відповідача на зустріч до її батька в кінці літа 2013 року і той мав вигляд здорової людини; при цьому, як слідує з виписки із історії хвороби за 2012 рік, [PERSON] на той час (серпень 2013 року) вже мав глибокий правобічний геміпарез. До того ж сама відповідач зазначила у своїх поясненнях, що бачила свого батька востаннє наприкінці 2012 року і останній рік перед його смертю з ним не спілкувалась. В даному випадку суду також необхідно з'ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. З досліджених доказів суд вважає, що [PERSON] не зважаючи на те, що мав догляд з боку позивача, яка також має поважний вік, потребував такої допомоги і з боку своєї дочки, як матеріальної, так і моральної підтримки. Скрутне матеріальне становище позивача та [PERSON] підтвердила своїми показами свідок [PERSON] Крім того слід зазначити, що відповідач була для [PERSON] найріднішою людиною, і її підтримка для нього, з огляду на моральні засади суспільства, не була б зайвою. [PERSON] мала можливість надавати посильну допомогу своєму батькові, оскільки в період його хвороби проживала в смт. Іванків, працювала, доказів, які б підтверджували протилежне, суду надано не було. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими доказами та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач згідно з квитанціями, які містяться в матеріалах справи понесла витрати на оплату судового збору та забезпечення доказів - виклик свідків; зазначені кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Не дивлячись на те, що відповідач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, це не звільняє її від сплати судового збору, оскільки п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору звільняються громадяни, які віднесені до 1 чи 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які виступають у процесуальному статусі позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved