Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 24.07.1999 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Діти проживають з позивачкою. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим. Просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 24.07.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 545, розірвати, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. До початку судового засідання позивач подала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток (а.с. 12, 21). Будь-яких заяв, клопотань, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.07.1999 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 545, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Спільні діти сторін проживає з позивачкою. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «[PERSON]» (а.с. 15). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved