Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 18 травня 2011 року, на житловий будинок № 81 по вулиці Лариси Шепітько в місті Бахмут Донецької області, загальною площею 33,7 кв.м., житловою площею 21,9 кв.м, що складається з двох жилих кімнат, з надвірними спорудами (літня кухня, сарай, вбиральня, огорожа, водопровід, замощення), а також на земельну ділянку, розташовану за адресою: вулиця Лариси Шепітько, будинок № 81 в місті Бахмут Донецької області, кадастровий номер 1410300000:00:025:0232, загальною площею 0,0525, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18 травня 2011 року померла її мати [PERSON], яка постійно проживала за адресою: [INFO], після смерті якої залишилось спадкове майно житловий будинок № 81 по вул. Л.Шепітько в м. Бахмут Донецької області на земельній ділянці площею 525 кв.м за цією ж адресою. Позивач є спадкоємцем першої черги, яка прийняла спадщину, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Інші спадкоємці відсутні. Позивач звернулась до Першої Державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки вона не може надати правовстановлюючі документи про належність спадщини її матері [PERSON], про що нотаріусом винесено постанову від 17 червня 2017 року. Правовстановлюючі документи про належність спадщини [PERSON] позивач не може надати, оскільки документи оформлені на імя [PERSON], батька [PERSON] Так, померла [PERSON] успадкувала будинок та земельну ділянку за адресою: м. Бахмут (раніше - Артемівськ), вул. Лариси Шепітько (раніше [PERSON]), № 81 після смерті свого батька [PERSON], який помер 25 лютого 2005 року. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 6982014 від 23 жовтня 2006 року. Крім того, вона була зареєстрована разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою голови квартального комітету, тобто у відповідності до ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, але не оформила спадщину після смерті [PERSON], свідоцтво про право на спадщину не отримала. Проте, позивач, як і її мати [PERSON], не може оформити спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на будинок видано на прізвище «Федонцевич», запис зроблено російською мовою. Російською мовою також зроблено запис в свідоцтві про народження матері позивача та в її свідоцтві про шлюб. [PERSON] при народженні мала прізвище «Федонцевич», батько зазначений «Федонцевич Павел Федосеевич», до шлюбу вона вступила як «Федонцевич», змінила прізвище на «Серафимову». Додатковий запит щодо актового запису про народження не допоміг у вирішенні питання з написанням прізвища [PERSON] українською мовою, оскільки запис про народження також зроблено російською мовою. Належність правовстановлюючого документу на будинок № 81 по вул. Л.Шепітько (раніше [PERSON]) померлому [PERSON] підтверджує державний акт серії ДН № 00726 на земельну ділянку, який складено українською мовою, та закріплює право власності а земельну ділянку за тією ж адресою, яка надана у приватну власність [PERSON] для обслуговування житлового будинку № 81 по вул. К.Цеткін (нині [PERSON]). Враховуючи, що позасудовим шляхом вирішити питання спадщини та власності неможливо, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставах та повноваженнях, перевірених судом, не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представником [PERSON] надано на адресу суду заяву, в якій остання зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її та позивача відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської ради до суду не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, представником за довіреністю [PERSON] надано до суду заяву, в якій вона просила розглянути справу за відсутності представника [PERSON] міської ради, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та у відповідності до\~ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню за наступними підставами. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], [INFO], та онукою [PERSON] що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: свідоцтва про народження позивача серії ІV-НО № 398632 (а.с. 12), свідоцтва про шлюб позивача серії 1-НО № 217538 (а.с. 10), свідоцтва про народження її матері [PERSON] ([PERSON]П.) серії ЯЛ № 349962 (а.с. 14), свідоцтва про одруження матері позивача [PERSON] серії ІІ-НО № 347178 (а.с. 13). Зі свідоцтва про смерть серії 1-НО № 548066 вбачається, що 18 травня 2011 року померла матір позивача [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування, земельні ділянки та інше. Статтею 1218 Цивільного кодексу України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі, на квартиру, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як встановлено в ході судового розгляду справи, будинок № 81, розташований по вулиці К.Цеткін (нині [PERSON]) у місті Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області, належить «Федонцевичу Павлу Федосеевичу», як зазначено російською мовою в договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності, з числом кімнат від однієї до пяти включно від 19 листопада 1959 року (а.с. 19-20). Право власності на вказаний будинок зареєстровано в бюро технічної інвентаризації 06 березня 1962 року. При цьому в технічному паспорті на вказаний будинок прізвище його власника зазначено також російською мовою, але вже як «Хведонцевич Павел Федосеевич» (а.с. 21-23). Разом з тим, державний акт на право власності на землю серії ДН 00726 від 18 квітня 1994 року, складений українською мовою, видано [PERSON], якому передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану на території Артемівської міської ради по вул. К.Цеткін, 81, для будівлі і обслуговування житлового будинку (а.с. 24), що також підтверджується копією [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 25-27). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 92403068 від 20 липня 2017 року відомості у вказаних реєстрах відносно будинку № 81, розташованого по вулиці Шепітько Лариси у місті Бахмут Донецької області, відсутні (а.с. 70). Судом встановлено, що [PERSON] помер 25 лютого 2005 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії 1-НО № 018160 (а.с. 17). Згідно копії витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 6982014 від 23 жовтня 2006 року спадкові справи після смерті [PERSON] не відкривались (а.с. 18), що також підтверджується інформацією, наданою завідувачем Першої бахмутської державної нотаріальної контори від 08 липня 2017 року, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48309580 від 06 липня 2017 року, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіт/спадкові договори) № 48309596 від 06 липня 2017 року (а.с. 64-66). На підтвердження того, що [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді будинку та земельної ділянки за адресою: вул. [PERSON] (раніше [PERSON]), буд. № 81 в м. Бахмут (раніше Артемівськ) Донецької області, після смерті свого батька [PERSON], оскільки проживала на момент його смерті разом з ним за вказаною адресою, позивачем надано до позову копію довідки голови квартального комітету № 24 від 10 березня 2017 року (а.с. 8). З дослідженої судом копії спадкової справи № 83/2017 після смерті померлої 18 травня 2017 року [PERSON], відкритої за заявою її доньки та позивача у справі [PERSON], вбачається, що інших заяв від інших спадкоємців не надходило (а.с. 51-63). Разом з тим, в спадковій справі № 83/2017 після смерті померлої 18 травня 2017 року [PERSON] міститься постанова державного нотаріуса Першої бахмутської державної нотаріальної контори від 17 червня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. К. Цеткін, буд. 81, після смерті [PERSON], яка померла 18 травня 2011 року, оскільки спадкоємцем [PERSON] не надано нотаріусу необхідного для видачі Свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючого документу про належність жилого будинку та земельної ділянки, що розташовані за вищевказаною адресою, спадкодавцю, який пройшов реєстрацію у відповідному органі державної реєстрації прав на нерухоме майно (а.с. 30, 54). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297\~ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297\~ЦК\~встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Відповідно до статей 1216, 1261, 1268 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Аналізуючи досліджені докази, суд дістається висновку, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: вул. Лариси Шепітько, буд. № 81 в місті Бахмут Донецької області належить на праві приватної власності померлому 25 лютого 2005 року діду позивача [PERSON]. З огляду на викладене, та беручи до уваги, що матір позивача [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] по день її смерті 18 травня 2011 року, тобто постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON], який є власником зазначеного будинку та земельної ділянки і помер 25 лютого 2005 року, на час відкриття спадщини, та вважається такою, що прийняла спадщину спадкодавця, зокрема, житловий будинок за вищевказаною адресою загальною площею 33,7 кв.м., житловою площею 21,9 кв.м, що складається з двох жилих кімнат, з надвірними спорудами (літня кухня, сарай, вбиральня, огорожа, водопровід, замощення), а також на земельну ділянку, розташовану за адресою: вулиця Лариси Шепітько, будинок № 81 в місті Бахмут Донецької області, кадастровий номер 1410300000:00:025:0232, загальною площею 0,0525, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналіз наведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved