Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 30 березня 2010 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач схильний до зловживання спиртними напоями, часто не приходив додому, що негативно впливало на сімейні відносити, призводило до з»ясування стосунків та сварок. Її намагання налагодити шлюбні відносинми не дали позитивних результатів. З грудня 2015 року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, шлюб носить формальний характер. У судове засідання сторони не зявились. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. З аналогічною заявою до суду звернувся відповідач, в заяві вказав, що заявлені позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши надані документи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 березня 2010 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 094570, виданим 30 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області та свідоцтвом про народження серії І-ОК № 161899, виданим 24 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. З грудня 2015 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, мір до примирення не приймають, їх сімя фактично розпалась, шлюб носить формальний характер. Сімейні відносини між подружжям припинились з вини відповідача, який зловживав спиртними напоями. Рішення позивача про небажання збереження шлюбу є категоричним, викликано обґрунтованими причинами та не оспорено відповідачем. Суд дійшов висновку, що розлад в сімї не носить тимчасового характеру, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу, відсутні. Вимог про відновлення дошлюбного прізвища позивач не заявила. Оскільки позивач відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, згідно правил статті 88 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved