Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить виселити відповідача із житлового приміщення: квартири [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. Вимоги обґрунтувала тим, що вона є власницею квартири, згідно з договором дарування від 8.09.2010. [PERSON] створює нестерпні умови співжиття та створює перешкоди у користуванні житлом. 14.10.2014 розірвала шлюб з відповідачем. Проте, останній залишився проживати у належній їй квартирі, хоча зареєстрований з 1989 року за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не працює, не сплачує комунальні послуги за користування житлом, псує житло та меблі, зловживає спиртним, веде антигромадський спосіб життя, постійно влаштовує сварки, застосовує фізичну силу та погрожує розправою, періодично не впускає в житло, що впливає на її психічнй стан. Позивач боїться приходити додому, тому з липня 2015 року проживає з мамою [ADDRESS]. Викладені факти можуть підтвердити свідки та зафіксовані в матеріалах перевірок Білоцерківського МВВС. Позивач в зв'язку з протиправною поведінкою відповідача не може ні користуватися житлом, а ні розпорядитися ним. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали заявлені вимоги. Відповідач, представник відповідача позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Матеріали перевірки Білоцерківського МВВС не підтверджують фактів неправомірної поведінки [PERSON] та безрезультатність заходів запобігання впливу, а лише констатують факт непорозумінь, що виникають між сторонами. Відповідач пояснив, що подарував дружині квартиру, оскільки довіряв їй, вважав, що завжди будуть разом, а вона його зрадила, в зв'язку з чим він намагається з'ясувати причини цього, і в зв'язку з чим виникають конфлікти. Договір дарування не оспорював. Протягом подружнього життя завжди проживали разом, хоча у спірній квартирі відповідач ніколи не був зареєстрований, комунальні послуги не сплачує, оскільки позивач забирає квитанції. Дійсно були факти пошкодження ним міжкімнатних дверей та сварок з позивачкою, але відповідач вважає, що позивач навмисно його провокувала. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали перевірки Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області ЖЕО № 1223 від 18.01.2015, ЖЕО № 3084 від 12.02.2015, ЖЕО № 4965 від 7.03.2015, ЖЕО № 15159 від 7.07.2015, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], згідно з договором дарування від 8.09.2010, реєстраційний номер права власності на нерухоме майно 31365509. Відповідно до договору [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар спірну квартиру. Вищезазначений договір не оспорювався. Шлюб між сторонами розірваний 14.10.2014 відділом РАЦС Білоцерківського МРУЮ у Київській області. Згідно з довідкою К ПБМР ЖЕК № 1 від 10.06.2015, у квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] з 20.03.2001. За результатами звернення [PERSON] щодо неправомірних дій відповідача, який 18.01.2015 не впустив її у квартиру, Білоцерківським МВ ГУМВС України в Київській області була проведена перевірка, згідно з висновком якої від 20.01.2015 заявнику рекомендовано з приводу виниклих цивільно-правових відносин звернутися до суду. За результатами звернення [PERSON] щодо вчинення з нею сварки [PERSON] 8.02.2015 Білоцерківським МВ ГУМВС України в Київській області 16.02.2015 на останнього був складений адміністративний протокол за ст.173 КУпАП. Факт сварки підтвердили сусіди [PERSON], [PERSON]. 25.02.2015 Білоцерківським міськрайонним судом визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, накладене адміністративне стягнення. 7.03.2015 [PERSON] звернулася до Білоцерківського МВ ГУМВС України в Київській області з приводу вчинення [PERSON] сварки, висловлювання нецензурною лайкою та погроз фізичною розправою. За результатами перевірки 14.03.2015 складений висновок про проведення профілактичної бесіди з приводу недопущення порушень громадського порядку та протиправних дій відносно [PERSON]. 25.06.2015 за результатами розгляду заяви [PERSON] щодо сварки вчиненої [PERSON], в ході якої він висловлювався нецензурною лайкою, намагався затіяти бійку, розбив скло у міжкімнатних дверях, погрожував фізичною розправою, Білоцерківським МВ ГУМВС України в Київській області 25.06.2015 складено адміністративний протокол за ст.173 КУпАП. Факт сварки підтвердила сусідка [PERSON]. 22.07.2015 Білоцерківським міськрайонним судом визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, накладене адміністративне стягнення. 13.07.2015 за результатами розгляду звернення [PERSON] від 7.07.2015 з приводу протиправних дій колишнього чоловіка, який на грунті ревнощів вчинив сварку, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, Білоцерківським МВ ГУМВС України в Київській області складено висновок про офіційне попередження [PERSON] з приводу недопущення протиправних дій відносно заявниці та порушення громадського порядку. В судовому засіданні факти сварок [PERSON] з [PERSON], нецензурної лайки, погроз, порушення громадського порядку в пізній час підтвердили свідки [PERSON], [PERSON]. Факт пошкодження майна підтверджується наданими позивачем фотознімками стін та міжкімнатних дверей квартири. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України: «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.» Відповідно до ст.150 ЖК України: «Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.» Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України: «Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.» Відповідно до ст.157 ЖК України: «Членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.» Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України: «Якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.» Враховуючи, що відповідач є бувшим членом сім'ї позивача, який систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для позивача через конфлікти, що виникають на грунті ревнощів та з'ясування стосунків, тощо, проживання з ними в одному приміщенні, а заходи запобігання і впливу виявилися безрезультатними, що підтверджується вищезазначеними доказами, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги власника житла щодо примусового виселення відповідача без надання йому іншого житла. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України: «Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.» На підставі ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст.ст. 109, 116, 150, 157 ЖК України,

Outcome: approved