Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 24 липня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 266. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 24 липня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 266. Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. Ухвалою від 26 березня 2019 року у справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року задоволено позов, розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Радянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів 24 липня 1999 року зроблено відповідний актовий запис за № 266, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 05 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 1 536,80 грн. Ухвалою суду від 04 жовтня 2019 року скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року. 09 грудня 2019 року позивач через канцелярію суду, подав додаткові пояснення. В яких повністю підтримав позовні вимоги. Також наголосив на тому, що заявлена вимога про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі зумовлена тим, що відповідач намагається та вишукує різні шляхи, щоб уникнути сплати аліментів у відповідному розмірі. Під час сумісного проживання відповідач працював по трудовим угодам та неофіційно, маючи дохід, який в середньому становив 20 000 грн. Тому позивач вважає, що 6 000 грн. щомісяця на утримання дітей, для відповідача не буде непомірним тягарем і в той час забезпечуватиме гарантований рівень матеріального утримання дітей з боку батька. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, подану позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Судом встановлено, що 24 липня 1999 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] . Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), а також [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Як вбачається із матеріалів позову, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе, спір щодо розподілу спільного майна подружжя та утримання дітей на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, спір щодо поділу майна та утримання дітей відсутній, відтак є усі підстави для розірвання шлюбу. Разом з тим, у позові зазначено, що спільні діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач щомісячно має дохід приблизно10 400 грн. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За умовами ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що у відповідності до вимог закону відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісяця, а також на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісяця, починаючи з 05 лютого 2019 року (день подання позову до суду) і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 1 536,80 грн.

Outcome: partial