Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав з вимогами позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Позов мотивовано тим, у позивача за час спільного проживання з гр. [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданий 01 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач вказує, що відповідач - не працював, зловживав наркотиками, залишившись без засобів до існування звернувся за допомогою у центр духовної та соціально- психологічної реабілітації «Отчий дім», що підтверджується довідкою з центру духовної та соціально-психологічної реабілітації «Отчий Дім», де він проходив програму « Пізнай Істину» з 30.10.2015 по 11.05.2016 року після повернення з центру він знову повернувся до старого життя. З цього часу відповідач не бере участі у житті дитини. Позивач вказує, що її син проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні. Вихованням, лікуванням, навчанням, розвитком та духовним життям дитини - займається лише позивач з її чоловіком. ( [PERSON] ) Син сприймає [PERSON] як батька оскільки останній його любить, ставиться як до власного сина. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, у зв`язку з чим просить позбавити його батьківських прав. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило, причини неявки позивача до суду невідомі. В судове засідання відповідач не з`явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло. Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з неможливістю прибути на судове засідання через карантинні обмеження. Судом по справі встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] ( після реєстрації шлюбу з [PERSON] позивача змінила прізвище на « [PERSON] » ( а.с. 11)) [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданий 01 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. ( а.с.10 ) Як вбачається з довідки про склад сім`ї виданої ВК Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького р-ну, Вінницької області від 13.01.2020 №02-24/14/2020 позивач разом з сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] . ( а.с. 13, 14,) Як вбачається з довідки ВК Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького р-ну, Вінницької області від 30.08.2019 №1186 [PERSON] з 2018року на території Лука-Мелешківської сільської ради не проживав, участі у вихованні дитини не бере. ( а.с. 15) Суд враховує, що дитина [PERSON] має захворювання, ( а.с 18-19) лікуванням та доглядом дитини займається лише мати, що підтверджується, довідкою сімейного лікаря від 02.09.2019( а.с.19) Відповідно до довідки виданої Вінницьким обласним «Центром духовної та соціально-психологічної реабілітації « Отчий Дім» - [PERSON] проходив програму « Пізнай Істину» з 30.10.2015 по 11.05.2016 року. ( а.с. 17) Суд враховує наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів відповідно до листа Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 12.11.2019 № 116068/15.26-25/37 на утримання дитини [PERSON] в розмірі 222135,63 грн.( а.с. 20-22) Позивачем в обгрунтування своїх вимог надано вирок від 13.11.2014 року по справі №145/774/14-к яким визнано винним [PERSON] за ч.3 ст. 185 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання, встановлено іспитовий строк. ( а.с.28-30) Суд звертає увагу, що наявність притягнення відповідача до кримінальної відповідальності не є підставою для позбавлення його батьківських прав передбачених СК України. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, Сімейного кодексу України, батько зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157, Сімейного кодексу України, той із батьків хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні дитини. У випадку ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Згідно до п.2 ст. 164 СК України - підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини . Ч.2 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав , не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Ч.3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі. ч.1 ст. 182 СК. України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. ч.1 ст. 183 СК України - частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. ч.1 ст. 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення суд за заявою заявника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. ч.1 ст.191 СК України, якою встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В частинах 1, 3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаної Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) закріплено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд дійшов наступних висновків. ст. 19 ч. 4 СК України, встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд звертає увагу, що позивач в жодне із призначених судових засідань не з`явилася. Ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування та згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд враховує, що збирання доказів є обов`язком сторін, суд свою чергу не може в ході розгляду справи самостійно збирати докази по справі. З матеріалів позовної заяви вбачається, що підставами для позбавлення відповідача батьківських прав позивач зазначає те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини на підтвердження чого суду надано відповідні довідки, з яких вбачається, що батько не бере участі у вихованні дитини, суд бере до уваги, що при розгляді даної категорії справ є обов`язковим письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, який позивачем не наданий, клопотання про витребування доказів позивачем не заявлялось. Крім того, суд враховує, що у відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей закріплено право дитини, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду справи судовим органом, що стосується її, отримувати всю відповідну інформацію та мати можливість висловлювати свої думки. Відповідно до ст. 12 Конвенції про права дитини забезпечено дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Суд враховує, що відповідно до ст. 171 СК України передбачено право дитини на врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя - дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відтак відсутність висновку служби в справах дітей, щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав, відсутність з`ясування думки дитини унеможливлює суд визначити обгрунтованість заявлених вимог. Обгрунтовуючи висновок про відмову в задоволенні позову суд приймає до уваги і роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», де вказано, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об`єктивного з`ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його сина [PERSON] у зв`язку з чим, слід відмовити в позбавленні батьківських прав щодо нього. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та вважає залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed