Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання їх повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? від його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною двадцяти трьох років 02.02.2020 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? від заробітку [PERSON], але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття 22.12.2019 року. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 500,0 гривень, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. Відповідач, будучи батьком дітей, грошові кошти на їх утримання не надає, уникає від надання матеріальної допомоги у добровільному порядку, у звязку із чим [PERSON] змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. У судове засідання зявилась представник відповідача, позовні вимоги від імені [PERSON] визнала частково, просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 459,3 гривень та на утримання повнолітньої доньки до досягнення нею 23-річного віку в розмірі 435,0 гривень. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 1995 року. Згідно зі свідоцтвом про народження від 05 березня 1997 року, серії І-ЖД №084710, у названих сторін 02 лютого 1997 року народилася дитина [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження від 29 січня 2002 року, серії І-ЖД №370401 22 грудня 2001 року, у сторін народилася друга дитина [PERSON]. Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано; це рішення набрало законної сили. Судом встановлено, що діти проживають разом із матірю, перебувають на її утриманні. Спору між сторонами про визначення місця проживання дітей судом не встановлено. Відповідач не виконує належним чином свої обовязки щодо надання утримання дітей, що спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого сторона позивача звернулася до суду. При постановленні рішення судом враховані матеріальне становище дітей, їх матері; при цьому, частково задовольняючи позов, суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи відсутність доказів такого, а й можливості щодо його отримання. Щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Суд зобовязаний виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обовязків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має застосувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за змістом якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Під час визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд врахував встановлений законом прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: в розмірі 1689,0 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дітей є обмеженими, діти потребують додаткових витрат на її утримання. Батьки дитини мають рівні обовязки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. При цьому, за ст. 182 Сімейного кодексу України, судом враховано, що мати дітей здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилом ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги той факт, що сторона позивача не заявляла вимоги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі частки від доходу (заробітку) відповідача. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд, встановивши, що відповідач має регулярний дохід, працює на постійній основі та має сталу роботу (службу), враховуючи розмір доходу як позивача, так й відповідача, вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини визначити розмір аліментів у розмірі 1/5 частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на певний період законом. Під час визначення розміру сплати аліментних платежів на неповноліттю дитину суд повинен виходити з того, що відповідач має обовязок щодо утримання повнолітньої доньки до досягнення нею 23-річного віку у звязку з продовженням нею навчання і потребою матеріальної допомоги батьків. При цьому, позивачкою суду не доведено та не надано належних та допустимих доказів необхідності й обґрунтованості стягнення аліментних платежів в розмірі ? частини доходу відповідача щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON]. Щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину до досягнення нею 23-річного віку. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За правилом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На підставі представлених письмових доказів судом встановлено, що повнолітня донька сторін [PERSON] проходить навчання заочної контрактної форми 5 семестру 3 курсу фармацевтичного факультету Одеського національного медичного університету та закінчує навчання 26 лютого 2020 року. Твердження відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження навчання його доньки на контрактній основі заочної форми навчання спростовуються наданими суду копією контракту №1259 про підготовку фахівця від 08.04.2015 року, укладеного між Одеським національним медичним університетом та [PERSON], та довідкою цього вищого навчального закладу про проходження у ньому навчання [PERSON] Суд критично ставиться до доводів відповідача, що донька вже отримала базову освіту, яка надає їй право працювати в сфері медичного обслуговування та можливість забезпечувати своє існування самостійно, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби, проте суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] працевлаштована та забезпечує свої власні потреби в повному обємі незалежно від батьків. При цьому, судом взято до уваги, що [PERSON] проходить навчання на заочній формі, що в майбутньому не позбавлятиме можливості останню отримувати заробіток, який частково задовольнятиме її власні життєві потреби. Крім того, суду не надано доказів на підтвердження необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки саме в такому розмірі як ? від його заробітку (доходу). В цьому суд має виходити з того, що [PERSON] навчається на заочній формі, що не позбавляє її можливості самостійного працевлаштування та отримання окремого доходу. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментних платежів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] до досягнення нею 23-річного віку у розмірі 1/8 частини від усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, встановленого на певний період законом, щомісячно. доказів обґрунтованості більшого розміру аліментів на утримання цієї повнолітньої дитини позивачем суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи., до яких відносяться і витрати на правову допомогу. За правилом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що суду надано письмові докази квитанцію до прибуткового касового ордеру №484 від 11.08.2016 року на підставі угоди №1662 про надання правової допомоги [PERSON] адвокатським обєднанням «Алін і Ко» - суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про відшкодування їй витрат на правову допомогу в розмірі 500,0 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial