Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] . При цьому, позивачка зазначає, що їй на праві приватної власності належить вищевказаний будинок, в якому прописані відповідачі. Однак, останні з 2015 року не мешкають в її будинку, але залишаються в ньому зареєстрованим, що позбавляє їй в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним майном. У будинку ніяких речей відповідачів немає, ніяких спроб вселитися в нього не було. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна її заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, судові повістки повернулися з відміткою пошти: «адресат відсутній». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] та [PERSON] за місцем їхньої реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідачів немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідачі викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 27.08.2015 року позивачу належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] , що підтверджується копіями відповідного договору та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.8-11/. За даною адресою зареєстровані відповідачі, але в будинку не проживають з 2014 року, що підтверджується актом не проживання завірений 22.12.2019 головою квартального комітету /а.с.12,13/. В силу того, що відповідачі зареєстровані у вищевказаному будинку позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Крім того, комунальні послуги за проживання в будинку нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ньому, тому позивачка повинна сплачувати їх за свій рахунок. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника будинку, визначені нормами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Отже, оскільки відповідачі не є членом родини позивачки, договір найму житлового приміщення між ним та позивачем не укладався, порядок користування будинком не визначався, новим власником будинку є позивач, тому з моменту його продажу право користування відповідачів є припиненим. Суд вважає, що позивачкою надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації без поважної на те причини. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved