Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, до досягнення сином повноліття, а саме: до 13.07.2033 року та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, до досягнення сином трирічного віку, а саме до 13.07.2018 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 21.02.2015 року, але вже тривалий час шлюбних відносин сторони не підтримують. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], батьком якого у Свідоцтві про народження вказано відповідача. На теперішній час позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, яка потребує постійної матеріальної допомоги. Відповідач залишив родину, коли позивач перебувала на четвертому місяці вагітності, зараз проживає з іншою жінкою, ніякої матеріальної допомоги на утримання сім*ї не надає. Позивач позбавлена можливості одержувати будь-які додаткові джерела доходу, перебуває у скрутному матеріальному становищі. Позивач одна не в змозі створити для сина усі необхідні умови для його нормального розвитку, забезпечити належним харчуванням та одягом, тому змушена звернутися з вказаним позовом до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, маючи сумніви щодо батьківства, надав заяву про намір проведення генотипоскопічної (судово-генетичної) експертизи. В останні судові засідання відповідач, сповіщений належним чином, не з*явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до\~ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.02.2015 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], відповідно до Свідоцтва про шлюб від 21.02.2015року, виданого Відділом державної РАЦС у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №260.(а.с. ) Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві вказано відповідача, згідно Свідоцтва про народження від 20.07.2015 року, актовий запис № 6887. (а.с. ) Судом встановлено, що продовж вже досить тривалого часу сторони зовсім не підтримують ніяких взаємин, спільного господарства не ведуть. Відповідач не надає у необхідному обсязі матеріальної допомоги на виховання сина та підтримку родині. На теперішній час позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує постійної матеріальної допомоги. Позивачка одна не в змозі створити для сина усі необхідні умови для його нормального розвитку, забезпечити належним харчування та одяг. Судом було встановлено, що малолітній син проживає разом з матір*ю і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей - це обов'язок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 181 СК України, визначені способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Згідно ст., ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача стосовно позовних вимог з причин його сумнівів щодо визнання батьківства, тому як жодних доказів на підтвердження даних сумнівів, відповідачем представлено не було та клопотань з приводу призначення генотипоскопічної (судово-генетичної) експертизи на підтвердження батьківства, від відповідача до суду не надходило. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатність чоловіка. Ч. 2 ст. 182 СК України, говорить, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обовязки у сімейних відносинах, шлюбі та сімї. Відповідно обовязок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. За таких обставин, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, до досягнення сином повноліття, а саме: до 13.07.2033 року. Відповідно до ч.1ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка\~ батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З наведених вище обставин, суд також задовольняє вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, до досягнення сином трирічного віку, а саме до 13.07.2018 року. Відповідно до ч.1ст.79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved