Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 15 липня 2016 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину будинку № 92 по вул. Белінського м. Андрушівка Андрушівського району Житомирської області та 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,12 га., розташовану по вул.Белінського 92 в м.Андрушівка та які належали спадкодавцю на підставі ухвали Андрушівського районного суду Житомирської області від 19 листопада 1999 року № 2-368/1999. Вона є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріально контори. Але вона не може оформити спадкові права, оскільки на вищезгаданий будинок та земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи ,яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця).Просила визнати за нею право власності на 1/3 частину жилого будинку та на 1/3 частину земельної ділянки, як на спадщину за заповітом. В судове засіданні позивач та її представник не зявились, направили заяви про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсягу,додали довідку Андрушівської міської ради про площу та цільове призначення земельної ділянки № 92 по вул. Белінського м. Андрушівка Андрушівського району Житомирської області. Відповідачі в судове засідання не зявились, направили на адресу суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги визнають повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив : 15 липня 2016 року помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину будинку № 92 по вул. Белінського м. Андрушівка Андрушівського району Житомирської області та 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,12 га., розташовану по вул.Белінського 92 в м.Андрушівка , які належали спадкодавцю на підставі ухвали Андрушівського районного суду Житомирської області від 19 листопада 1999 року № 2-368/1999. Вона є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріально контори. Але вона не може оформити спадкові права, оскільки на вищезгаданий будинок та земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи ,яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380,1269 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.1269 ЦК України, згідно якої,спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким,що прийняв спадщину.Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України,де вказано,що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації.Згідно ст.120 ЗК України,набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення,відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки,відсутність державної реєстрації,в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на 1/3 частину будинку № 92 по вул. Белінського м. Андрушівка Андрушівського району Житомирської області та 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,12 га., розташовану по вул.Белінського 92 в м.Андрушівка,з яких земельна ділянка для ОЖБ складає 0,10 га,земельна ділянка для ведення ОСГ складає 0,02 га.,розташовану по вул.Белінського 92 в м.Андрушівка, оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. Відповідно до клопотання позивача понесені нею судові витрати при подачі позову суд на її користь з відповідачів не стягує.

Outcome: approved