Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09 жовтня 2015 року померла її бабця [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права власності: - на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: с. Долинське, Ренійського району, Одеської області по вул. Леніна, буд.111; - на земельну ділянку , що розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлої на підставі державного акту на земельну ділянку; - на земельну ділянку, що розташована за адресою: с. Долинське, Ренійського району, Одеської області по вул. Леніна, буд. 111, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлої на підставі державного акту на земельну ділянку. За життя померла [PERSON] склала заповідальне розпорядження, посвідчене Долинською сільською радою 22 вересня 2014 року, яким заповідала усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося позивачу [PERSON] А тому спадкування здійснюється за заповітом. Через деякий час позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 16 березня 2018 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає та проти його задоволення не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 09 жовтня 2015 року померла бабця позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді права власності: - на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: с. Долинське, Ренійського району, Одеської області по вул. Леніна, буд.111; - на земельну ділянку , що розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлої на підставі державного акту на земельну ділянку; - на земельну ділянку, що розташована за адресою: с. Долинське, Ренійського району, Одеської області по вул. Леніна, буд. 111, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлої на підставі державного акту на земельну ділянку. За життя померла [PERSON] склала заповідальне розпорядження, посвідчене Долинською сільською радою 22 вересня 2014 року, яким заповідала усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося позивачу [PERSON] А тому спадкування здійснюється за заповітом. Через деякий час позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 16 березня 2018 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлої [PERSON], а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлої [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем якої є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved