Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 січня 2017 року помер її дід [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельні ділянки, що розташовані: на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області та ренійської міської ради Одеської області, цільове призначення яких ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані ділянки належали померлому на підставі державних актів на земельні ділянки. Під час життя померлий [PERSON] заповідальне розпорядження не залишив, а тому спадкоємство здійснюється за законом. На час відкриття спадщини позивач постійно проживала разом із спадкодавцем, відмову про спадщину не заявляла. Через деякий час після смерті діда позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 29 грудня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позов визнає в повному обсязі та проти його задоволення не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 22 січня 2017 року помер дід позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельні ділянки, що розташовані: на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області та ренійської міської ради Одеської області, цільове призначення яких ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані ділянки належали померлому на підставі державних актів на земельні ділянки. Під час життя померлий [PERSON] заповідальне розпорядження не залишив, а тому спадкоємство здійснюється за законом. На час відкриття спадщини позивач постійно проживала разом із спадкодавцем, відмову про спадщину не заявляла. Через деякий час після смерті діда позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 29 грудня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлого [PERSON], а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлого [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем якого є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved