Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з нею, його матір`ю. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 22 липня 2016 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON] . В цьому шлюбі [INFO] народився син - [PERSON] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2020 шлюб з відповідачем було розірвано. Наразі дитина зареєстрована за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу за домовленістю з відповідачем дитина проживає з позивачем за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] , де вона є співвласником квартири разом з батьками. Досягнути домовленості з відповідачем щодо місця проживання сина позивачу не вдалося, тому вона звертається до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 19.06.2020 відкрито провадження по цивільній справі за вказаним позовом, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника Служби у справах дітей, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.01.2020 шлюб між сторонами, зареєстрований 22.07.2016, розірвано. (а.с. 7) Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 6, 8,16). Як вбачається з довідки Старосалтівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) загального типу «БАРВІНОК-100» Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області № 22 від 28.01.2020, [PERSON] , [INFO] , з 22.02.2019 відвідує вказаний дошкільний навчальний заклад (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло серії [NUMBER] від 29.04.1999 позивачу належить на праві спільної приватної власності частка квартири [ADDRESS] (а.с. 10). Актом обстеження умов проживання Служби у справах дітей виконавчого комітету Старосалтівської селищної ради встановлено, що умови проживання за адресою: [ADDRESS] , добрі, санітарно-гігієнічні норми дотримані повністю, дитина проживає з матір`ю в окремі кімнаті, має окреме спальне ліжко, місце для занять. Дитина забезпечена всім необхідним: одяг за сезоном, іграшки, речі особистої гігієни. Відвідує ДНЗ «Барвінок-100» (а.с. 11). З довідки про доходи № 40/32-93ФВ від 05.06.2020, виданої Східним територіальним управлінням Національної Гвардії України, вбачається, що позивач проходить службу в Східному ТУ НГ України за основною формою працевлаштування (а.с. 12). Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як вбачається з ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. З наданих доказів вбачається, що позивач офіційно працевлаштована, має дохід, мешкає в житловому приміщенні, належному їй на праві власності, в квартирі створені належні умови для проживання та розвитку дитини, тому наявні підстави для визначення місця проживання дитини з матір`ю. Крім того, суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved