Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням: житловим будинком за [ADDRESS]. Свій позов обґрунтувала тим, що вона є власником спірного будинку, в якому 20.11.1979 року було зареєстровано відповідача як її чоловіка. Однак 20.08.2014 року шлюб між ними було розірвано. З 01.01.2015 року відповідач фактично у спірному будинку не проживає, забрав свої речі та переїхав на постійне місце проживання в [ADDRESS]. Таким чином, оскільки відповідач у спірному будинку не проживає більше шести місяців, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірного будинку та не приймає участь у спільному побуті, вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, від її представника до суду надійшла заява, в якій він просить справу слухати у його відсутності, позов просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1192 від 18.04.1995 року (а.с. 21). Як вбачається з відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області, станом на 03.02.2017 року відповідач зареєстрований в [ADDRESS]. (а.с. 43). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 11.01.2017 року, вбачається, що відповідач з 2015 року і по теперішній час за адресою: [ADDRESS], не проживає (а.с. 24). Як вбачається з рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.08.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, тобто на даний час він не є членом сім'ї позивачав розумінні ст. 5 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми статей 71,72 ЖК УРСР, оскільки відповідач перестав бути членом сімї власника житла. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З системного аналізу зазначених статей ЖК Української РСР в сукупності із ст. 29 ЦК України та нормами ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» можна зробити висновок, що право на зайняття наймачем та членами його сімї житлового приміщення наявне у них до тих пір доки воно (житлове приміщення) є їх місцем постійного і реального проживання, яке зареєстроване у встановленому порядку. Пленум Верховного суду України в своїй Постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 р., роз'яснив, що судовому розгляду підлягають спори пов'язанні з договором найму житлового приміщення, і зокрема, про визнання і втрату права на жиле приміщення… У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає на спірній житловій площі більш як шість місяців без поважних причин, ним не цікавиться, залишив його добровільно, перешкод в користуванні йому ніхто не чинив, а тому втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2017 року зменшено позивачу розмір судового збору до 500 грн., несплаченою, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про судовий збір» залишилась сума судового збору в розмірі 140 гривень. Таким чином з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 140 гривень. На підставі викладеного ,

Outcome: approved