Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з травня 2008 року в м. Херсоні у бать-ків відповідача. Під час спільного проживання [INFO] в них народилася дочка [PERSON]. У 2012 році вони з відповідачем припинили спільне проживання і дитина залиши-лася проживати з нею. На теперішній час [PERSON] перестав піклуватися про дитину, не приймає участі у її вихованні, рідко надає матеріальну допомогу, якої не вистачає на повно-цінне виховання дитини. Просила суд винести рішення, яким визнати [PERSON] батьком її дитини [PERSON], [INFO], а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% про-житкового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач надала пояснення відповідно до заявлених вимог та напо-лягала на задоволенні позову. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі, оскільки відповідач повторно не з'явився до суду. Відповідач до суду не з'явився, належним чином повідомлений про день та час слухан-ня справи у встановленому законом порядку (а.с.49). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона доводиться позивачу матір'ю і їй достовірно відомо, що саме [PERSON] являється рідним батьком її онуки [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON] пояснила суду, що їй достовірно відомо, що саме [PERSON] являється рідним батьком [PERSON], [INFO]. Вислухавши пояснення позивача, пояснення свідків, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO]. Батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народ-ження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, [PERSON] народилася [INFO]. Батько [PERSON] вказаний відповідно до ст. 135 СК України (зі слів матері) (а.с.47). Згідно довідки про склад сім'ї за № 1633 від 02.08.2017 року, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON] (а.с.10). Преамбула та ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладе-них у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов'яз-ків по вихованню дітей. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року пе-редбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Відповідно до ст.135 СК, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дити-ни, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального закон-одавства. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. ст. 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно пе-ревірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народ-ження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір'ю. Як вбачається із роз'яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значен-ня» справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлю-ється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповіда-чем у справі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині вста-новлення батьківства [PERSON], щодо дитини [PERSON], підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків по-кладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і вит-рати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст. 181 СК України одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає з дитиною та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, в редакції, яка діє на момент винесення рішення, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач працездатний, згідно матеріалів справи нікому іншому аліменти не виплачує. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів дохо-ду, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки утри-мання дитини є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Приймаючи до уваги, що батьківство це факт походження дитини від певного чоловіка (батька) і в спірних правовідносинах є природнім, а не юридичним (на відміну від усиновле-ння), а тому виникає відносно дитини з моменту її народження, а судове рішення лише підтверджує даний факт для його юридичного оформлення. З наведених підстав аліменти підлягають стягненню з дати подачі позову - з 02.08.2017 р. і до досягнення дитиною пов-ноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати, що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, від яких звільнена позивачка по справі. Також, з відповідача по справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 640 грн.

Outcome: approved