Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що 18 листопада 2006 року уклала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації шлюбів у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області зроблено відповідний актовий запис № 611. Вказує, що з початку спільного проживання були нормальні сімейні відносини, однак пізніше погіршилися, вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не могли дійти згоди при вирішенні простих побутових питань. Зазначає, що сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивач просить суд шлюб розірвати, неповнолітню дочку залишити з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить позов задовольнити, неповнолітню дочку залишити проживати з нею, судові витрати залишити за нею. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням положень ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, врахувавши заяву позивача, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 листопада 2006 року сторони уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 611 (а.с. 3). Сторони сімейні відносини не підтримують, на розірванні шлюбу позивач наполягає. При таких обставинах, враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, спрямованого на розірвання шлюбу, у суду склалася достатня впевненість в тому, що подальше сумісне життя подружжя неможливе, шлюб та сім'я розпалися остаточно та існують формально. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємостосунки подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку про те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, а тому зареєстрований шлюб слід розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «[PERSON]». На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved