Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом 22 березня 2017 року мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року між ними розірвано. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вона не працює та не має доходу крім державної допомоги на утримання дитини до трьох років, відповідач не регулярно та в невеликому розмірі надає матеріальну допомогу на утримання сина, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому оскільки відповідач не працює, вона просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в сумі 1500 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття (а.с. 1-3). Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі ? частки його доходу. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2013 року (а.с. 10 - копія свідоцтва про шлюб), який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 липня 2015 року між ними розірвано (а.с. 13 - копія рішення суду). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 12 - копія свідоцтва про народження). 10 грудня 2016 року позивачка повторно уклала шлюб та змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 11 - копія свідоцтва про шлюб). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, приймаючи до уваги матеріальне положення позивачки, яка не працює, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який з згідно поданої ним до суду заяви є працездатним, на даний час працює, заявлені вимоги визнав частково, в зв'язку з відсутністю підтверджуючих даних, що відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі,суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, що буде відповідати інтересам обох сторін. Пунктом третім частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 гривень, оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: partial