Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що з 15.12.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу дітей не мають. Однак, спільне життя не склалось, тривалий час шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Відповідач добровільно за спільною заявою у органах РАЦСу не бажає розривати шлюб. У зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб укладений, між ним та відповідачем. Після розірвання шлюбу просила присвоїти дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу слухати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилав. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.12.2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м.Херсоні, актовий запис №677. Шлюбні стосунки між сторонами припинено, разом позивач та відповідач не проживають, поновлення шлюбних стосунків неможливе, оскільки позивач переконана у неможливості примирення. Спору з приводу розподілу майна, спільно набутого під час перебування у шлюбі, між сторонами не має. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вирішити питання про розірвання шлюбу шляхом подання спільної заяви до органів РАГСу позивачу не вдається, оскільки відповідач відмовляється з'явитися до відповідного органу для здійснення таких дій, з огляду на що позивач вимушений був звернутися до суду із відповідним позовом до відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і після розірвання шлюбу у разі зміни прізвища при укладанні шлюбу особа, яка змінила прізвище має право відновити дошлюбне прізвище відповідно до вимог ст. 113 СК України. Таким чином, враховуючи що однією із основних засад шлюбу є його добровільність, а метою його укладання є створення сім'ї та беручи до уваги наявність стійкого переконання у позивача про необхідність розірвати подружні стосунки у зв'язку із втратою порозуміння між чоловіком та дружиною, а також враховуючи формальність існування подружніх стосунків довгий час, що суперечить інтересам позивача та відповідача, суд приходить до висновку що позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved