Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що 21 вересня 2013 року приблизно о 19 годині в с. Кірове Оріхівського району Запорізької області водій [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ 110307 реєстраційний [NUMBER], рухаючись проїзною частиною вулиці Радянської, на ділянці дороги напроти електроопори №11, розташованої ліворуч від проїзної частини, діючи в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, маючи можливість завчасно виявити зміну напрямку руху позивача, який рухався на велосипеді, та зупинити керований ним транспортний засіб, не вжив заходів до зменшення швидкості руху автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на позивача В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження., які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння. Вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2014 року відповідача засуджено за ч.2 ст.286 КК України. З часу ДТП і до даного часу позивач проходить складний курс лікування, на який витрачає достатньо велику суму коштів, через вмонтований в ногу апарат Ілізарова, позивач пересувається тільки за допомогою ходунів, потребує постійної сторонньої допомоги, за яку сплачує кошти. Витрати, пов'язані з лікуванням, складають 8690 грн. Позивач також зазначає, що крім матеріальної, діями відповідача їй було завдано моральну шкоду у зв'язку зі спричиненням шкоди здоров'ю, яку вона оцінює у 10000 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки, спричинені внаслідок ДТП у розмірі 8690 грн., моральну шкоду спричинену внаслідок ДТП у розмірі 10000 грн., а також витрати, пов'язані з наданням правової допомоги у розмірі 1000 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, про причину неявки суду не повідомила. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, коротко виклавши обставини позову, наполягав на його задоволенні. У судовому засіданні відповідач позов не визнав, заперечив проти його задоволення, посилаючись на те, що не винний в ДТП, проте визнали винним саме його вину, сплачувати кошти, які вимагає позивач, він не має можливості через свій майновий стан. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні відповідно до позову, пояснень, копій паспорту, виписних епікризів, вироку Оріхівського районного суду Запорізької області від 20.05.2014 р., чеків, квитанцій, встановлено наступне. 21 вересня 2013 року приблизно о 19 годині в с. Кірове Оріхівського району Запорізької області водій [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ 110307 реєстраційний [NUMBER], рухаючись по проїзній частині вул. Радянської, проїжджаючи ділянку дороги напроти електроопори №11, розташованої ліворуч від проїзної частини, діючи в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р., відповідно до яких: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди», маючи можливість завчасно виявити зміну напрямку руху велосипедиста [PERSON], що рухалась попереду у попутному напрямку вздовж правого краю проїзної частини. Та зупинити керований ним транспортний засіб до зближення з ним, не вжив заходів до зменшення швидкості руху автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на [PERSON] ., в результаті чого останній заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої скроневої області, гематоми правого ока, саден щелепової області з права та спинки носа, відкритого інфікованого перелому кісток нижньої третини лівої голені, закритого перелому нижньої третини кісток правої голені та струсу мозку, які відповідно до висновку експерта №14 від 07.02.2014 р. кваліфікуються як тяжкі тілесні пошкодження небезпечні для життя в момент заподіяння. Винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2014 року у справі №1-кп/323/90/14 визнано [PERSON]. Зазначений вирок ніким не скасовано, тому суд вважає доведеним, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] та своїми діями відповідач завдав шкоду здоров'ю позивача, завдав шкоду джерелом підвищеної небезпеки, тому повинен відшкодувати завдану шкоду. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач пред'явив до відповідача вимоги про стягнення матеріальних збитків у розмірі 8690 грн., які витрачені нею на відновлення здоров'я. Позивач пред'явив також вимоги про стягнення 10000 грн. моральної шкоди з відповідача, посилаючись на спричинення моральних страждань, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, положень ст.23 ЦК України, відповідно до яких особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вимогу позивача про стягнення моральної шкоди суд визнає дещо завищеною та такою, що підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України судові витрати мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial