Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 26 квітня 2020 р. о 12:15 год. у м. Дніпро по вул. Андрійченка в районі будинку № 44 [PERSON] (відповідач) не врахував дорожню обстановку, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, в результаті чого не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху і скоїв зіткнення з автомобілем «Митсубиши Оутлендер», р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (позивач). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода. Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2020 р. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Позивач зазначає, що діями [PERSON] позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 327 127,36 грн. згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №193/05-200, складеного СПД ФОП [PERSON] (сертифікат оціночної діяльності №57/18 від 23.01.2018 р.). Позовна заява містить вимогу про стягнення з відповідача матеріального збитку в розмірі 327 127,36 грн. та 2500,00 грн. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 3296,27 грн. Представник позивача в оремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях та правом надання відзиву на позовну заяву, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, врахував заяву представника позивача та дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2020 р., яка набрала законної сили 22 вересня 2020 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на правопорушника накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 32). Постановою судді у справі про адміністративне правопорушення встановлено, що [PERSON] 26 квітня 2020 року о 12.15 год. у м. Дніпро по вул. Андрійченка в районі будинку № 44, керуючи автомобілем «ВАЗ», р/н [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, в результаті чого не впорався з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Outlander», р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода. Автомобіль «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , виданого ТСЦ 1249 (а.с. 13). Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №193/05-200, складеного СПД ФОП [PERSON] (сертифікат оціночної діяльності №57/18 від 23.01.2018 р.)., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер [NUMBER] , складає 327 127,36 грн. (а.с.14-30). Правовідносини виникли між учасниками справи із відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за особою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Відповідно до ч. 6. ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч.ч.1 та 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу. За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК). За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Оскільки вина відповідача у завданні шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (позивачу) встановлена постановою судді від 11.09.2020 р. (а.с.32), та завдана матеріальна шкода становить 327 127,36 грн., то саме в зазначеному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача розмір матеріальної шкоди. Беручи до уваги, що відповідач не сплатив зазначену суму на користь позивача, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, тому позов підлягає задоволенню у спосіб, обраний позивачем: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір матеріальної шкоди - 327 127,36 грн. та 2500,00 грн. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку (а.с. 31), а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3 296,27 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: approved