Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: Артемівський філіал Донецької товарної біржи, про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 липня 1999 року між нею та відповідачем був укладений біржевий контракт №484-Н, який був посвідчений Артемівською філією Донецької товарної біржи, згідно якої позивач купила будинок з надвірними спорудами №15, який розташований в м. Бахмут (колишній Артемівськ) Донецької області по вул. Севастопольській. Фактична вартість придбаного будинку становила 2000 грн.,а інвентаризаційна оцінка майна, згідно довідки БТІ Складала 5311 грн. 16 лютого 2002 року позивач вступила у шлюб та змінила прізвище - [PERSON] на теперішній час позивач захотіла розпорядитися належним їй майном, але не в змозі у силу того, що цей контракт не був нотаріально посвідчений. Знайти відповідача по його місцю реєстрації для того, щоб піти та нотаріально засвідчити договір купівлі-продажу будинку з надвірними спорудами №15, який розташований в м. Бахмут Донецької області по вул. Севастопільській не в змозі, тому що відповідач не мешкає по відомому їй місцю проживання. Іншого місця проживання позивачу не відомо. Просить позов задовольнити. Від позивача та її представника надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та представник третьої особи у судове засіданні не зявились, про причини неявки суду не повідомили. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22 липня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено біржевий контракт (договір купівлі-продажу) житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Донецька область, м. Артемівськ (нині Бахмут), вул. Севастопольська, 15. Даний договір було зареєстровано Артемівським філіалом Донецької товарної біржи за №13-4887 від 22 липня 1999 року на підставі біржового контракту №484-Н. Після чого був перероблений технічний паспорт на позивачів (а.с.4-20). Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачем було звільнено будинок, передані ключі. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору міни нерухомого майна дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО №158526 [PERSON] 16 лютого 2002 року уклав шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу у обох стало прізвище «Костенко» (а.с.21). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На даний час\~\~ позивачі звернулися до суду за захистом свого порушеного права в зв'язку з існуючими протиріччями в цивільному законодавстві України регламентованому\~ЦК України\~1963 та 2004 років. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона купила будинок з надвірними спорудами №15, який розташований в м. Бахмут (колишній Артемівськ) Донецької області по вул. Севастопольській. Фактична вартість придбаного будинку становила 2000 грн.,а інвентаризаційна оцінка майна, згідно довідки БТІ Складала 5311 грн. 16 лютого 2002 року позивач вступила у шлюб та змінила прізвище - [PERSON] на теперішній час позивач захотіла розпорядитися належним їй майном, але не в змозі у силу того, що цей контракт не був нотаріально посвідчений. Знайти відповідача по його місцю реєстрації для того, щоб піти та нотаріально засвідчити договір купівлі-продажу будинку з надвірними спорудами №15, який розташований в м. Бахмут Донецької області по вул. Севастопільській не в змозі. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відразу після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами позивачем було зареєстровано право власності в бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Згідно із п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст.\~57,\~58 Конституції України,\~ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні 2001 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою недійсність договору (ч. 1\~ст. 47 ЦК України). Статтею 47 ЦК УРСР\~була передбачена обовязковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обовязки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої права, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Окрім того, відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, право власності за позивачем на це майно зареєстровано в БТІ м. Артемівськ, проте у звязку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору, позивач позбавлений можливості розпорядження вказаним майном, тобто здійснення всіх прав як власника. Посвідчення вказаного договору нотаріально нині неможливо, через реєстрацію права власності за позивачем. За такого, враховуючи вимоги\~ст. 16 ЦК України, та встановивши узгодження та виконання всіх суттєвих умов договору, що посвідчення вказаного договору нині в нотаріальному порядку неможливе, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту шляхом визнання дійсним вищевказаного договору купівлі-продажу. На підставі ст. ст.\~47,\~227 ЦК УРСР,\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»,

Outcome: approved