Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить припинити відповідачу сервітут у вигляді права користування житлом за адресою: [ADDRESS] ; усунути перешкоди у реалізації права користування та розпорядження житлом за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку; позбавити відповідача права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 840.80 грн.. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою [ADDRESS] . В даному будинку проживає [PERSON] , який перешкоджає позивачу у користуванні її житлом, чинити незручності, робить неможливим проживання для інших в одному будинку з ним. Позивач зазначає, що [PERSON] на праві приватної власності належить двокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] , в якій він може зареєструватися та проживати. Самостійно звільняти житлове приміщення відповідач відмовляється, тому позивач змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 листопада 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про зняття з реєстрації місця проживання прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання. 12 січня 2021 року надійшла заява [PERSON] про уточнення позовних вимог (зміну предмету позову), відповідно до якої просить зняти з реєстрації місця проживання відповідача за адресою [ADDRESS] ; виселити відповідача без надання іншого приміщення з житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Також надійшло клопотання про витребування доказів, відповідно до якої просить витребувати з психіатричної лікарні №1 відомості, що підтверджують перебування [PERSON] у 2014 році у психіатричній лікарні та його діагноз, оскільки дані відомості слугуватимуть доказом у справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів відмовлено. Підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зняття з реєстрації місця проживання та виселення закрито. Призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зняття з реєстрації місця проживання та виселення до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце якого повідомлялись належним чином. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, змінені позовні вимоги підтримує, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. З огляду на приведене та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялась про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до частин другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2020 року позов [PERSON] задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 20 лютого 1998 року Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 3 розірвано. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16.04.2020 державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М., [PERSON] належить 17/25 часток в праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Право власності позивача також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 206994439 від 16.04.2020, номер запису про право власності :36280353. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 212942862, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить двокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] . Суду надано висновок №1 від 12.01.2020 Благодійної організації «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Харківського району», із якого вбачається, що родина [PERSON] знаходиться під соціальним супроводом Благодійної організації «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Харківського району» з 2010 року. Родина звернулася з проблемою, що батько дітей, [PERSON] , проявляє агресію по відношенню до дітей та до жінки, а тому сім`я знаходиться у напрузі, коли [PERSON] вдома. [PERSON] порушує правила співжиття і робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку. Для захисту права дітей на здоровий розвиток, на свободу, особисту недоторканність та захист гідності, захист від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, рекомендовано відокремити [PERSON] від сім`ї шляхом зняття з реєстрації місця проживання та виселення, з метою недопущення порушень прав дітей та уникнення шкідливих наслідків його поведінки. Відповідно до копії паспорту позивача, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У розумінні ст. 4 ЖК Української РСР спірне житло відноситься до приватного житлового фонду. Згідно ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Позов про виселення є речово-правовою вимогою. Відповідно до ч. 1 ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом (ч. 1 ст. 401 ЦК України). Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 1 ст. 402 ЦК України). Одна з особливостей найму житла полягає, зокрема, у тому, що наймач має право тимчасового володіння (detentio) ним. Право володіння (possessio) житлом залишається в його власника, який не втрачає це право навіть тоді, коли інша особа використовує таке майно. Згідно ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач вселився в квартиру і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Як вже було встановлено, позивач є власником спірної житлової площі за адресою: [ADDRESS] , відповідач з моменту реєстрації в домоволодінні, за згодою позивача, набув право користуванням чужим майном. Судом встановлено, що відповідач є колишнім чоловіком позивача, шлюб між ними розірвано, рішення набрало законної сили. Таким чином, до правовідносин у даній справі спеціальні норми, що регулюють право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом застосуванню не підлягають. Якщо відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України. Аналогічний по суті висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15.05.2017 по справі № 734/387/15-ц, Верховним Судом у постановах від 16.01.2019 по справі № 243/7004/17-ц, від 10.04.2019 по справі № 608/1467/17, від 08.05.2019 по справі № 454/477/17, від 19.08.2019 по справі № 369/9681/17, від 16.10.2019 по справі № 243/9627/16-ц, від 23.10.2019 по справі № 766/12748/16-ц, від 15.01.2020 по справі №686/11782/17, від 21.02.2020 по справі № 210/3435/17. Враховуючи характер спірних правовідносин та положення ч. 2 ст. 406 ЦК України, згідно якими сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, встановивши, що відповідач користувався спірною квартирою із згоди позивачки під час дії сервітуту, на час розгляду справи обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, припинились, суд вважає, що право користування відповідачем чужою квартирою також припинилось і він має її звільнити. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині виселення відповідача зі спірного житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, щодо позовної вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку в спірному житлового будинку, суд вказує, що рішення суду по справі про задоволення позову про виселення після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою. На підставі викладеного і

Outcome: partial