Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 29.12.2017 року Андрушівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, актовий запис № 77. Посилалася на те, що від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Сімейне життя не склалось, вони не змогли створити хороших сімейних стосунків, сімейне життя поступово погіршувалося, відповідач зловживає спиртними напоями, не дбає та не забезпечує свою сім`ю. Між ними відсутня довіра та взаєморозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбу. Вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та просила задовольнити, зазначивши, що примирення неможливе, вона має іншу сім`ю, проживає окремо та наміру миритися із відповідачем немає, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти розірвання шлюбу, вважав, що збереження шлюбу можливе та він намагався його відновити, однак на даний час на його думку ще проходить примирення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 29.12.2017 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Із довідки Червоненської селищної ради № 267 від 10.06.2020 року видно, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входить дочка- [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, подружжя тривалий час спільно не проживає та спільного побуту не веде, подружні стосунки не підтримує, тобто фактично шлюб не існує, заходи примирення застосовані судом також результату не дали, а отже, подальше збереження сім`ї суперечитиме інтересам сторін та дитини, тому суд задовольняє позов. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, так як має намір створити іншу сім`ю. Приймаючи до уваги, що підстави розірванні шлюбу є обґрунтованими, відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача щодо припинення шлюбу, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved