Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом і просить встановити факт належності [PERSON] , померлій [INFO] в с. Переможинці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 30 грудня 2003 року на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 25 грудня 2003 року, №422. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] в с. Переможинці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, право власності на земельну ділянку площею 2,1124 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану в адмінмежах Дацьківської сільської ради, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого 30 грудня 2003 року на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 25 грудня 2003 року, №422. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що після смерті її матері [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку, але через те, що у правовстановлюючому документі допущена помилка щодо написання прізвища матері не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. В підготовче засідання сторони у справі не з`явилися, просили справу розглянути у їхню відсутність. При цьому від Стеблівської селищної ради надійшла заява про визнання позову, що є підставою для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Третя особа приватний нотаріус Митрофанова Л.П. звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність. Фіксування технічними засобами не проводилось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Частиною 1ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Переможинці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Померла заповіт не залишила, позивач є її дочкою та спадкоємцем за законом першої черги (а.с.13-14). Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця - с. Переможинці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області , що підтверджується довідкою №117, виданою 25.02.2019 року виконкомом Стеблівської селищної ради, згідно якої [PERSON] на день своєї смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] , а разом з нею проживала гр. [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю чоловіка позивача, до кола спадкоємців за законом першої черги вона не відноситься (а.с.15). Позивач прийняла спадщину, подавши до приватного нотаріуса Митрофанової Л.П. заяву про прийняття спадщини, заведена спадкова справа №91/2018 від 01.06.2018 року, інші спадкоємці заяву про прийняття спадщини не подавали (а.с.16,19). Право власності матері на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданим 30 грудня 2003 року на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації №422 від 25 грудня 2003 року. У вказаному державному акті допущено помилку в написанні прізвища матері - « [PERSON] » замість « [PERSON] » (а.с.17). Відповідно до Законів «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Відповідно 23.08.2013 року втратив чинність наказ Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», який регулював, в тому числі, порядок видачі дубліката державного акта при втраті або псуванні оригіналу. Тому дублікат зіпсованого державного акта на землю позивач отримати не може. 07 березня 2019 року приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофановою Л.П. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з вище вказаних підстав (а.с.18). Ті обставини, що до дня смерті матері позивача належала спірна земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0002599702019, виданим 16.01.2019 року (а.с.20-22). Оцінка земельної ділянки підтверджується витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданим 21.01.2019 року і становить 52943.86 грн (а.с.30). Відповідно до вимог ч. 4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до приписів ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У разі втрати, пошкодження державного акту про право приватної власності на земельну частку (пай), за роз`ясненням п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», аналогічного порядку видачі нового державного акту на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Вирішення цього спору щодо спадкових прав на вищевказану земельну ділянку померлої матері пов`язане із встановленням юридичного факту належності матері державного акта на право власності на земельну ділянку (площа 2,1124 га) серії [NUMBER] від 30.12.2003 року. Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.10.2008р. «Про судову практику про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Ті обставини, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданий 30 грудня 2003 року належить [PERSON] , померлій [INFO] року підтверджується : сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , в якому прізвище матері вказано правильно « [PERSON] ». Вказаний сертифікат отриманий в порядку розпаювання земель КСП ім. Карла Маркса і в подальшому цей сертифікат було замінено на державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] ; договором оренди землі від 11.11.2005 року, укладеного між [PERSON] , як Орендодавцем , та ТОВ «НВФ`Урожай», як Орендарем , згідно якого [PERSON] надала Орендодавцю в строкове платне користування терміном на 15 років належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.1124 га, яка знаходиться в межах землекористування сільської ради с.Дацьки Корсунь-Шевченківського району. При цьому у вказаному договорі оренди вказано серію і номер державного акта на право власності на земельну ділянку - [NUMBER] ; договір зареєстровано у Корсунь-Шевченківському ДЗК 10 січня 2006 року; витягом з ДЗК про земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] , в якому у розділі «Відомості про оренду, суборенду» містяться дані про вищевказаний договір оренди землі, укладений між матір`ю позивача та ТОВ «НВФ`Урожай». У вказаному витягу з ДЗК прізвище власника земельної ділянки вказано так як і в державному акті неправильно «Миколокостенко», але у розділі «Реквізити документа, що посвідчує особу» вказано дані паспорта матері [NUMBER] , виданий Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області 20.02.2001. У розділі «Податковий номер» вказано податковий номер матері позивача - [NUMBER] ; копією паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданий Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області 20.02.2001 року та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера. За таких обставин, враховуючи, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, [PERSON] як спадкоємець за законом звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, про що заведена спадкова справа, але державному акті на право власності на земельну ділянку не вірно зазначено прізвище спадкодавця і тому нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно вимог закону цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку є законними і задовольняє позов.

Outcome: approved