Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого посилалася на ту обставину, що сторони перебувають у шлюбі з 25.07.2008 року, зареєстрованого виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис №45. Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Сторони проживають окремо, тривалий час не спілкуються, спільне господарство не ведуть, причиною розірвання шлюбу є втрата почуття любові та взаємоповаги. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб, термін для примирення не надавати. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить не надавати термін для примирення. Ухвалою судді від 16 липня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 25.07.2008 року виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис №45 (свідоцтво про шлюб серії 1-КИ №112346 від 25.07.2008 року). Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], (копія свідоцтва про народження серії І-КГ №145544 від 26.07.2012 року) та [PERSON], [INFO], (копія свідоцтва про народження серії І-КГ №080845 від 19.02.2009 року). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). Тому, зважаючи на викладене, а також враховуючи що надії на збереження сімї немає, причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved