Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, третя особи: Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим (з урахуванням їх зменшення), що у листопаді 2020 року за місцем її роботи надійшла постанова державного виконавця від 30.10.2020 у виконавчому провадженні №63154062 про звернення стягнення на її заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Отримавши її копію, нею з`ясовано, що на підставі виконачого напису №48358 від 21.09.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., стосовно неї відкрито виконавче провадження про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості у розмірі 13368 грн. Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не пересвідчилася у безспірності заборгованості. Вказує, що жодних кредитних договорів з банківськими установами нею взагалі не укладалися, у тому числі і з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Крім того, виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог законодавства, оскільки перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору. Також зазначає, що жодних повідомлень чи попереджень про наявність заборгованості вона не отримувала. У зв`язку\~з викладеним,\~позивач вимушена\~звернутися до\~суду з\~вказаним позовом,\~у якому\~просила визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис, вчинений 21.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за №48358, про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості за кредитним договором №AG9086243 від 31.12.2018 у розмірі 13368 грн. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Також у поданій заяві просила не розглядати її позовну вимогу про скасування боргу в сумі 13368 грн. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про розгляд справи з їх участю суду не надали, відзив не подали. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.12.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] в електронній формі із застосуванням електронного цифрового підпису укладено договір позики №AG9086243, відповідно до умов якого позивачу надано позику у розмірі 3000 грн. у строк до 30.01.2019. 21.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №48358, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості за кредитним договором №AG9086243 від 31.12.2018, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», за період з 06.11.2018 до 11.03.2020 у розмірі 12368 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 1000 грн. Згідно з вказаним виконавчим написом заборгованість за кредитним договором складається з наступного: 7500 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1118 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3750 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенею. На підставі зазначеного виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. 29.09.2020 відкрито виконавче провадження №63154062 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованості у розмірі 13368 грн. Також 30.10.2020 під час здійснення зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] , пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка 30.10.2020 направлена за місцем роботи [PERSON] для виконання. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документів згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З урахування приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості по спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержанням нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як вбачається з наданих суду документів нотаріальної справи, виконавчий напис було вчинено на підставі наступних документів: договір позики №AG9086243 від 31.12.2018, укладений із застосуванням електронного цифрового підпису; виписка з особового рахунку за кредитним договором №AG9086243 на ім`я [PERSON] ; список згрупованих рекомендованих поштових відправлень; договір відступлення прав вимоги №06112018-DG від 06.11.2018, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», з додатками до нього. В обґрунтування вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (далі - Постанова). Однак, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яку в свою чергу Київським апеляційним адміністративним судом постановою від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною, зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 21.09.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватися до кредитного договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро». За вказаного, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 21.09.2020 застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Відтак зазначене свідчить про недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того як зазначалося вище, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, та підтверджують безспірність вимоги. Разом з цим, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не надало нотаріусу первинних документів, відомості з яких було використано для складення документа під назвою Виписка з особового рахунку за кредитним договором №AG9086243 на ім`я [PERSON] . Матеріали справи свідчать про те, що приватному нотаріусу при подачі заяви про вчинення виконавчого напису відповідачем було надано тільки Виписку з рахунку позивача, яка містила загальний розмір заборгованості по кредиту, процентах, штрафу та пені. Однак надана нотаріусу виписка не дає можливості зробити висновок про дату та період виникнення та нарахування заборгованості по кредиту та відсоткам, неможливо відслідкувати дати внесення платежів, їх зарахування в рахунок погашення заборгованості, період за який виникла заборгованість. Відповідачем взагалі не надано до суду жодних документів з приводу вказаної справи, у тому числі і розрахунок заборгованості. При цьому, зазначена виписка з особового рахунку, яка була надана для здійснення виконавчого напису, містить суперечливу інформацію і тому не могла бути прийнята для виконання нотаріусом, виходячи з наступного. Так, кредитний договір №AG9086243, на який посилається ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», укладений 31.12.2018. Разом з цим, як у заяві на вчинення виконавчого напису, так і у виписці з особового рахунку, [PERSON] ставиться заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 06.11.2018 до 11.03.2020. Таким чином з вказаних документів вбачається, що строк нарахування заборгованості починається з дати, яка передує укладенню самого кредитного договору, що викликає сумнів у її наявності взагалі. Зазначене вказує на те, що нотаріусу не було подано документи, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором. Крім того, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Однак приватному нотаріусу не було надано жодних доказів на підтвердження отримання позивачем\~будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від\~ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Позивач не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу в судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. Так само, матеріали справи не містять жодних відомостей проінформованості позивача щодо правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро». Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутні докази, на підставі яких перейшло право вимоги за вказаним вище кредитним договором №AG9086243 від 31.12.2018 до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», про що свідчить наступне. Як вбачається з документів нотаріальної справи, виконавчий напис було вчинено у тому числі на підставі договору відступлення прав вимоги №06112018-DG від 06.11.2018, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Зазначеним договором ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» підтверджувало перед нотаріусом своє право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №AG9086243 від 31.12.2018. Проте, відповідно до умов зазначеного договору відступлення прав вимоги, до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», як до нового кредитора, перейшли належні первісному кредитору - ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» права грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників, який є додатком до цього договору. Разом з цим, у зазначеному реєстрі відомості щодо передачі права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №AG9086243 від 31.12.2018 відсутні. Зазначене свідчить про те, що право грошової вимоги до [PERSON] ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не передавалося. Про відсутність права грошової вимоги у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до [PERSON] свідчить також наступне. Договір відступлення прав вимоги №06112018-DG був укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» 06.11.2018. Зазначеним договором передані права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» до укладення договору відступлення прав вимоги, тобто до 06.11.2018. Договір позики №AG9086243, по якому видано виконавчий напис, укладений між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» 30.12.2018, тобто після відступлення останніми прав грошових вимог. Доказів того, що до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейшло право грошової вимоги саме за кредитним договором №AG9086243 від 30.12.2018 матеріали справи не містять. З огляду на викладене та враховуючи, що кредитна заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, виконавчий напис був вчинений на договорі, який нотаріально не посвідчений, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, а відтак суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь позивача необхідно стягнути 840 грн. 80 судового збору за звернення до суду із позовною заявою, а також 420 грн. 40 коп. за подання заяви про забезпечення позову. Підстави скасування заходів забезпечення позову, викладені у ст.158 ЦПК України. Зокрема, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому вжиті ухвалою суду від 11.12.2020 заходи забезпечення позову відповідно до положень ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили, підстави для їх скасування на даний час відсутні.

Outcome: approved