Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом (а.с.1-2), який з часом уточнила (а.с.28-29), та просить постановити рішення, яким визнати: - дійсним договір дарування укладений 12 травня 1993 року між [PERSON] та нею, позивачем [PERSON] житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідчений секретарем Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області; - за нею, позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування укладеного 12 травня 1993 року в Табаківській сільській раді Болградського району Одеської області між позивачем та її тіткою [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що 12 травня 1993 року в Табаківській сільській раді Болградського району Одеської області між нею, позивачем та її тіткою [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак даний договір позивачка не зареєструвала належним чином та не знала про необхідність його реєстрації. При зверненні до державного реєстратора позивачу було відмовлено в державній реєстрації права власності на житловий будинок розташованого за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що під час розгляду поданих документів державним реєстратором виявлено відсутність документу на підтвердження виникнення, перехід та припинення права власності на вищевказаний житловий будинок на ім`я позивача. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою від 31.03.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 20.04.2021 року о 10:00 годині (а.с.20), про що повідомлено сторонам по справі (а.с.21). 20.04.2021 року до суду надійшла заяву від позивача про прийняття уточнення позовних вимог (а.с.27), та уточнена позовна заява (а.с.28-29), яка ухвалою суду від 20.04.2021 року була прийнята до розгляду, в зв`язку з чим підготовче засідання було відкладено на 14.05.2021 року (а.с.33). Позивач, будучи належним чином повідомленою (а.с.35), до суду не прибула, однак подала заяву, якою підтримала уточнені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні (а.с.38). Відповідач, Болградська міська рада Одеської області, подала до суду заяву про визнання позовних вимог, та розгляд справи у відсутність представника (а.с.25-26). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення уточнених позовних вимог за наступних підстав. 12 травня 1993 року в Табаківській сільській раді Болградського району Одеської області між [PERSON] - дарувальником та [PERSON] - обдарованою було укладено договір дарування житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідчений секретарем Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.5). Даний договір не був зареєстрований належним чином. Однак, сторони дійшли згоди стосовно всіх істотних умов договору дарування, домовились про те, що [PERSON] подарувала позивачці [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження реальності наміру дій та справжній волі [PERSON] передала позивачці зазначений будинок, а позивач прийняла цей будинок. При зверненні позивачки до державного реєстратора виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області з метою вчинення дій щодо державної реєстрації укладеного між [PERSON] та позивачкою правочину в нотаріальній формі, однак у реєстрації договору дарування було відмовлено, з тих підстав, що договір дарування є двостороннім договором, тому при його укладенні та реєстрації нотаріусом необхідна присутність як дарувальника так і обдарованої особи. Однак даруватель [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується копією актового запису про смерть №35 від 02.08.2006 року, що складений Табаківською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.23-24). Починаючи з дати укладення договору і до теперішнього часу житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] перебуває в постійному користуванні позивача, [PERSON] передано всі правовстановлюючі документи на цей будинок, тобто попередній договір дарування можливо визнати таким, що відбувся шляхом визнання його дійсним та визнання права власності на цей будинок. Технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-9) був виготовлений за замовленням позивача [PERSON] 03.01.2013 року. Виконавчим комітетом Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області постановлено рішення №51 від 25.09.2015 року названому житловому будинку присвоєно потову адресу: [ADDRESS] (а.с.10, 11). З виписки з погосподарської книги Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області №2/02-11 на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] головою зазначеного домоволодіння є [PERSON] (а.с.12), тоді як у період за 1991-1995 роки головою цього домоволодіння значилася [PERSON] , та до складу робочого двору входила [PERSON] , 1958 року народження (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 4 ст. 722 ЦК України передбачено прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Положеннями ч. 2 ст. 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Вимогами ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», встановлена державна реєстрація саме речових прав на нерухоме майно, а не самих правочинів, з яких набувається це право, а ст. 19 цього ж Закону договори та рішення суду зазначає лише як підставу для реєстрації прав, а не як об`єкт державної реєстрації. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. За таких обставин суд вважає, що сторонами було укладено договір дарування житлового будинку в письмовій формі, однак не додержано вимоги щодо нотаріального посвідчення договору дарування нерухомої речі, але сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору дарування, зокрема визначено предмет договору дарування, та відбулося повне виконання умов договору дарування, а саме [PERSON] передала позивачу [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а позивач [PERSON] прийняла документи про право власності на даний житловий будинок, що свідчить про прийняття нею дарунка, суд приходить до висновку що договір дарування укладений між сторонами по справі слід визнати дійсним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved