Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою 16.08.2016 року та просила суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття; рішення суду в межах суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання. В обґрунтування предявлених\~ вимог вказала, що в період перебування з відповідачем в шлюбі 06.04.2007 року у них народився син [PERSON], який після припинення між сторонами шлюбних стосунків між сторонами з березня 2016 року проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку їй не надає, у звязку з чим за захистом майнових інтересів дитини позивач вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши вимоги позовної заяви, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що в період перебування сторін в шлюбі, зареєстрованому 01.07.2006 року Довгинцівським відділом РАЦС Криворізького МУЮ в Дніпропетровській області (а.с.7), у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 113279 від 17.04.2007 року (а.с.8). Як вказувала позивач, що не спростовано жодними доказами з боку відповідача, син проживає разом з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції ООН про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183,\~ ч.1 ст.191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених вимог та їх задоволення із стягуванням з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання їх малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.08.2016 року і до досягнення сином повноліття, тобто до 06.04.2025 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~ відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved