Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 18.11.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Сторони проживають окремо. Подальше збереження шлюбу не можливе. Фактично шлюбні стосунки припинені. Позивач у судове засідання не з'явилася, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував. Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче. Як вбачається зі ч. 2 ст.\~104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Стаття 105\~ч.\~1\~СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109\~СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставіст.\~113\~СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.\~115\~СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище «Харахурсах») та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 18.11.2011 року у виконкомі Дачненської сільської ради Марїнського району Донецької області, про що видано свідоцтво про шлюб 1-НО № 272600, відповідний актовий запис № 7. Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Неповнолітні діти проживають з позивачем. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі та

Outcome: approved