Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 16 липня 1988 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають двох повнолітніх дітей. Під час перебування в шлюбі, 11 липня 2002 року вони придбали квартиру [ADDRESS], автомобіль «Субару Форестер», 2003 року випуску, зареєстрований 22.09.2009 року на імя позивача з видачею номерних знаків АЕ 7144 ЕА на підставі біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу за реєстраційним № 180421, а також 27 грудня 2012 року вони придбали житловий будинок № 59 по вул. Садовій в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, будинок був зареєстрований на відповідача. Сторони не дійшли згоди щодо добровільного поділу вищевказаного майна, позивач зазначає, що спільне володіння і користування майном є неможливим, у звязку з чим позивач просить суд виділити їй в натурі та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], припинити право власності [PERSON] на ? частину вказаної квартири, відповідачу виділити в натурі автомобіль «Субару Форестер» та житловий будинок № 59 по вул. Садовій в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, визнавши за ним право власності, а також припинити право власності позивача на вказаний автомобіль. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Вважали неможливим спільне користування з відповідачем квартирою в м. Дніпропетровську, а також не погоджувались з варіантом поділу іншого майна, запропонованому відповідачем, а саме: позивачу залишити автомобіль, відповідачу будинок в селі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважали, що спірна квартира перебуває в спільній частковій власності, спільне користування співвласниками квартирою можливе, оскільки вона є двокімнатною з роздільними житловими кімнатами, крім того, відповідач не має іншого житла в м. Дніпропетровську. Будинок в селі був придбаний як дача, не заперечував, щоб йому виділили будинок в селі, а позивачу автомобіль. Оскільки позивач заперечувала проти такого варіанту поділу,просили поділити все майно відповідно до ідеальних часток співвласників. Вислухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню частковому з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 1988 року сторони уклали шлюб. 11 липня 2002 року сторонами був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов якого частки сторін у праві власності на вказану квартири є рівними. 22 вересня 2009 року на підставі біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу № 180421 [PERSON] був придбаний автомобіль «Субару Форестер», 2003 року випуску, номерний знак [NUMBER]. Крім того, [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 59 по вул. Садовій в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно з вимогами ст. 60 ч. 1 СК України та ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі його поділу визнаються рівними. Відповідно до ст. 60 СК України придбаний під час подружнього життя за спільні кошти автомобіль «Субару Форестер», 2003 року випуску, держаний номер [NUMBER] на та житловий будинок № 59 по вул. Садовій в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що визнається сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо поділу спірних будинку та автомобіля в натурі суд вважає за необхідне розділити вказане майно в ідеальних частках, а саме визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку № 59 по вул. Садовій в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, а за відповідачем визнати право власності на ? частину автомобіля «Субару Форестер», 2003 року випуску, державний номер [NUMBER]. В іншій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)\~\~частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2)\~річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 2) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Проте, в даному разі позивачем суду не надано відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України належних та допустимих доказів щодо неможливості спільного володіння і користування майном квартирою № 1 в будинку № 1 по вул. Путилівській в м. Дніпропетровську, а також тому, що припинення права власності відповідача на ? частину вказаної квартири не завдасть істотної шкоди інтересам останнього, враховуючи той факт, що вказана квартира є єдиним житлом відповідача в м. Дніпропетровську, а отже, вимоги позивача щодо припинення права власності відповідача на ? частину квартири [ADDRESS], та визнання за нею право власності на вказану частину спірної квартири задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1100 грн. з огляду на часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial