Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем з 25 лютого 1995 року по теперішній час. Їх шлюб був зареєстрований Світлодарською міською радою м. Дебальцеве. 20 вересня 2010 року у них народилася донька [PERSON]. Їх шлюб виявився невдалим і вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, крім того відповідач вже 2 роки не проживає разом з ними та проживає окремо від них у цивільному шлюбі, та 30 червня 2015 року у нього народилася донька [PERSON]. Відповідач не надає коштів на утримання їх доньки і ця обставина стала підставою для звернення нею з даним позовом до суду. Їх донька фізично не зовсім здорова, у неї хвороба очей (гіперметропія обох очей). З цим діагнозом вона перебуває на обліку у лікарів. У неї немає коштів, вкладів, нерухомості, які б приносили їй доход. Донька перебуває лише на її утриманні, крім того доньці потрібне лікування, обстеження, а на це потрібні кошти. Відповідач фізично здоровий, він працює по найму, не має стабільного заробітку, але має достатній доход від роботи по найму, а також таксує на своїй машині, їй не відомо чи записаний відповідач батьком своєї другої доньки у свідоцтві про її народження. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, на задоволені позову наполягала саме у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, згодний сплачувати аліменти у розмірі 1\\4 частини, а не у твердій грошовій сумі, оскільки не має можливості сплачувати щомісячно таку суму позивачу, також зазначив, що у добровільному порядку сплачував аліменти на утримання своєї доньки у розмірі який йому дозволяв заробіток, та щоб ще оставалося на прожиття йому та його сімї, в якій у нього також є дитина донька [PERSON], 30 червня 2015 року, яку йому теж потрібно утримувати. Тому при винесені судом рішення по цій справі просив урахувати усі ці обставини, також зазначив, що він не відмовляється від сплати аліментів на утримання своєї доньки. Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 25 лютого 1995 року по теперішній час сторони перебувають у шлюбі (зворот а.с.3) відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії 1-НО №293200, крім того вказані обставини визнані сторонами та відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. 20 вересня 2010 року у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.3), батьком якої у свідоцтві про народження серії 1-НО 328995 записаний відповідач по справі. З копії довідки (а.с.6) про склад сімї від 17 червня 2015 року вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своєю матірю за адресою: Донецька область, м. Світлодарськ, 22/82. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-НО №598809 батьком [PERSON], 30 червня 2015 року записаний відповідач [PERSON] (а.с.15). З квитанцій наданих відповідачем вбачається, що він 30 грудня 2013 року сплатив 200 грн. аліментів, 12 лютого 2014 року 3000 грн., 15 лютого 2014 року 100 грн., 21 березня 2014 року 500 грн., 500 грн., 29 березня 2014 року 500 грн., 18 квітня 2014 року 400 грн., 23 квітня 2014 року 1500 грн. (а.с.16-23), дані обставини визнані сторонами та відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають, що свідчить про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання доньки. Відповідно до копії контрольної картки диспансерного нагляду [PERSON] перебуває на обліку у лікарні з захворюванням гіперметропія обох очей з 16 березня 2013 року, також вона була направлена у обласну лікарню на консультацію з приводу хвороби. Проте позивачем не надано до суду доказів стосовно того, що вона лікує дитину та що їй призначені якісь ліки у звязку з її захворюванням. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. ст. 180, 181Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, в праві звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. \~ Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст.51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст.181Сімейного кодексу України). \~ Разом з тим, позивачем, незважаючи на наявну можливість не надано суду достовірних та достатніх доказів в обґрунтування доводів про той факт, що слід стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., оскільки він нерегулярно та не в повному обсязі отримує заробітну платню, та \~інші істотні обставини, які б підтверджувались письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги матеріальне забезпечення сторін, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання\~ доньки в розмірі\~\~1/4частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 20вересня [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу),щомісячно,починаючи з 08липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналом судового засідання. Суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що відповідно до ч.1 ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Згідно з п.3 ч. 2 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Розяснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 Сімейного кодексу України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. При розгляді даної справи про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК роз'яснив сторонам їх відповідальність за прострочення сплати аліментів. Суд, відповідно до положень п. 1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial