Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Полтавська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування на частину нерухомого майна, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті [PERSON] , спадкоємиць за законом його дружина [PERSON] звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в зв`язку із чим було відкрито спадкову справу №533/2007. Інші спадкоємці - діти померлого ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), відмовилися від належної їм спадщини, про що 08.08.2007 року подали до нотаріальної контори відповідні заяви, інших заяв про прийняття або відмову від спадщини за законом до нотаріальної контори не надходило. Позивачем було зроблено публікацію (повідомлення) у суспільно-політичній газеті «ВІСТІ» від 03.02.2017 року №5 (8917) про втрату документів та їх недійсність. Звернувшись до Полтавської районної державної нотаріальної контори, спадкоємцю за законом [PERSON] , 02.11.2018 року Постановою №02-31/1805 було відмовлено державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] , що знаходяться по [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів не спадкове майно. Вказаний будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці, яка належала померлому [PERSON] , що підтверджує Державний акта на право приватної власності на землю, виданого 13.04.1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Супрунівської сільської ради №122 від 25.09.1997 року, а також спадкодавцю належало дві земельні ділянки загальною площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства. Задля встановлення обсягу спадкування, існуючого на момент відкриття спадщини, було виготовлено технічний паспорт будинку, станом на 02.08.1988 року, тобто у тому стані, що відповідав останній офіційній технічній документації. Саме на такий будинок площею 51,1 м. кв. [PERSON] і просить суд визнати власність у порядку спадкування. 20.06.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Полтавська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування на частину нерухомого майна. В обґрунтування зустрічної позовної заяви [PERSON] посилається на те, що вона є спадкоємицею 1-ї черги, після смерті свого батька [PERSON] . Вона фактично прийняла спадщину, що підтверджується актом від 23.05.2018 р., оригінал даного акту знаходиться в матеріалах цивільної справи № 545/1128/17. В ході розгляду справи №545/1128/17 вона дізналася, що існує заява від неї про відмову від спадщини [PERSON] , яка посвідчена секретарем Супрунівської сільської ради 08.08.2007 року. Зазначає, що вона таку заяву не підписувала та не складала та не могла підписувати, так як весь день 08.08.2007 року знаходилася на роботі. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. На даний час спадкоємцями померлого [PERSON] є вона та її мати [PERSON] та їм згідно діючого законодавства належить по частині спадкового майна. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ППК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставинні якщо інше не встановлено законом. Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 22.08.2018 р. по справі № 545/1128/17, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05.02.2019 року по справі № 545/2330/17, постановою Полтавського апеляційного суду від 16.05.2019 р. встановлені були ті обставини, що: - після смерті [PERSON] за її рахунок були здійснені ремонтні роботи та самочинні добудови в жилому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме здійснені добудова під літерою А1-1 до житлового будинку А-1, проведений ремонт житлового будинку, улаштований погріб вхідний (літ. Є), здійснений ремонт колодязя №1, улаштований вигріб №12, ворота з хвірткою №13, огорожа №14,15; - в результаті самочинного будівництва площа жилого будинку збільшилася з 52,4 кв.м до 85,5. кв.м та поліпшення жилого будинку є невід`ємними. Згідно п. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотнім порушенням будівельних норм і правил. Земельна ділянка, на якій було здійснено самочинно добудову житлового будинку, належала на праві власності спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державного акту на право власності на цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, для ведення особистого підсобного господарства. Тобто будівництво здійснювалося на земельній ділянці, яка була надана спадкодавцю [PERSON] для цієї мети. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). З аналізу вищезазначених норм можна зробити висновок, що на момент зведення самочинних добудов, власниками земельної ділянки та нерухомого майна були відповідач [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] надала згоду та ініціювала добудову житлового будинку, його ремонт та будівництво спірних господарських будівель. В підтвердження своїх дій вона надала довіреність на ім`я сина [PERSON] від 19.10.2015 року, для здійснення дій з питань отримання дозволу на будівництво, введення в експлуатацію та проведення реєстрації речових прав на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 47 від 16.07.2018 р. встановлено, що вартість будівельних матеріалів, конструкцій та робіт, зазначених на добудову, ремонт та поточну експлуатацію житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] станом на дату проведення дослідження з урахуванням зносу складає 521711 грн. Дані невід`ємні поліпшення житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] складають Ѕ частину нерухомого майна. Тобто до складу спадкового майна входить Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , тобто відповідно їй в порядку спадкування належить 1/4 частина. В судове засідання позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник адвокат Кабальський Р.О. не з`явилися, представник позивача надав на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. У відзиві на зустрічну позовну заяву представник відповідачки за зустрічним позовом - адвокат Кабальський Р.О. вказує, що позовні вимоги за зустрічним позовом є безпідставними, не пов`язаними з первісним позовом, а тому не підлягають задоволенню. Також адвокат Кабальський Р.О. вказує на те, що позивач за зустрічним позовом просить визнати недійсним заяву про відмову від спадщини від 08.08.2007 року поданої Полтавській районній Державній нотаріальній конторі. Тобто визнати недійсним правочин. Відповідно до ст. 203 ЦК України, встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому позивач за зустрічним позовом взагалі на зазначає нормативної підстави недійсності правочину, зазначивши лише про знаходження в цей день на роботі. Разом з тим, ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Тому така вимога та обґрунтування є повністю безпідставною та такою, що суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Тому, навіть якщо не брати до уваги факт відмови від спадщини позивача за зустрічним позовом, в будь-якому випадку [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Таким чином, з огляду на те, що інші спадкоємці - діти померлого ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), відмовилися від належної їм спадщини, про що 08.08.2007 року подали до нотаріальної контори відповідні заяви, інших заяв про прийняття або відмову від спадщини за законом до нотаріальної контори не надходило. Тому єдиним спадкоємцем ж [PERSON] . Щодо безпідставності вимоги про визнання права власності на самочинне збудоване майно. Це питання вже було предметом розгляду в справі №545/2330/17, рішення у якій набуло чинності та було причиною зупинення провадження у поточній справі. Той факт, що було замінено особу позивача ніяким чином не змінює фактичні обставини справи та їх юридичну кваліфікацію. Так згідно з частинами 2-5 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі викладеного визнання право власності на самочинно збудований будинок є юридично не можливим, з огляду на відсутність єдино необхідної умови - наявності у законному володінні самочинного забудовника земельної ділянки. Щодо вимоги про визнання факту проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] та відповідно, прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Днем смерті спадкодавця є [INFO] . Таким чином предметом доказування за цією вимогою має бути те, що позивач за зустрічним позовом, станом на 20.06.2007 року постійно проживав з [PERSON] . В судове засідання відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідне поштове відправлення з судовою повісткою на 20.04.2021 року та 19.05.2021 року надіслане на адресу [PERSON] повернулося до суду без вручення у зв`язку відмовою адресата від отримання судової повістки. Також на вказані дати [PERSON] викликалась через оголошення на сайті суду, а тому є особою належним чином повідомленою про судові засідання. Від представника відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Говорової С.Л. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях. Від представника третьої особи - Полтавської районної державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору поклались на розсуд суду. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Приймаючи рішення щодо розгляду справи в заочному порядку, суд враховує ті обставини, що представник відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Говорової С.Л., з дати відновлення провадження у справі 13.03.2020 року, на підготовчі засідання призначені на 01.04.2020 року, 22.04.2020 року, 15.05.2020 року, 29.05.2020 року, 17.06.2020 року, 01.07.2020 року, 06.08.2020 року, 03.09.2020 року та 17.09.2020 року не з`являлась надавши заяви про перенесення засідання у зв`язку з запровадженням карантинних обмежень на території України та перебуванням у відпустці з 17.09.2020 року по 30.09.2020 року, при цьому підтверджуючих даних про перебування у відпустці суду не надала. В судові засідання призначені на 05.11.2020 року, 18.11.2020 року, 04.12.2020 року представник відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] - адвоката Говорової С.Л. надала клопотання про перенесення засідання у зв`язку з запровадженням карантинних обмежень на території України, на 23.12.2020 року, 05.02.2021 року, 26.02.2021 року - у зв`язку з хворобою, на 08.04.2021 року, 20.04.2021 року - у зв`язку із зайнятістю в іншій справі. Судове засідання призначене на 19.01.2021 року відкладене за клопотанням відповідача за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] у зв`язку з перебуванням на лікуванні, без надання у подальшому підтверджуючих документів. Дата проведення останніх двох судових засідань на 20.04.2021 року та 19.05.2021 року заздалегідь була узгоджена з представником відповідача за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] - адвокатом Говоровою С.Л. Приймаючи до уваги зазначені обставини, а саме те , що з моменту призначення справи до розгляду по суті, протягом шести місяців [PERSON] та її представник, будучи належним чином повідомлені, в судові засідання не з`являлись, а лише надавали клопотання про перенесення судових засідань з різних причин, та приймаючи до уваги той факт , що провадження у справі за первісним позовом відкрито 04.12.2018 року тому, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи по суті у відсутності позивача та його представника, а також відповідача за первісним позовом [PERSON] та її представника - адвоката Говорової С.Л. по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України оскільки суд розцінює їх дії як зловживання своїми процесуальними правами направленими на умисне затягування розгляду справи . Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] слід відмовити з таких підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.1957 року був чоловіком [PERSON] /т. 1 а.с. 17, 43/ Після смерті [PERSON] , спадкоємиць за законом його дружина [PERSON] звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в зв`язку із чим було відкрито спадкову справу №533/2007. Інші спадкоємці - діти померлого ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), відмовилися від належної їм спадщини, про що 08.08.2007 року подали до нотаріальної контори відповідні заяви, інших заяв про прийняття або відмову від спадщини за законом до нотаріальної контори не надходило. /т. 1 а.с. 94-98/ Згідно висновку експерта № 2197 від 28.02.2020 року за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи по матеріалах цивільної справи №545/3007/18 підпис від імені [PERSON] у графі «____ В.В. Бабич» заяви від 08.08.2007 року, про відмову від спадщини після померлого [PERSON] , виконаний варіантом підпису [PERSON] , зразки якого віднесені до варіанту №2. При цьому, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові заощадження померлого. /т. 1 а.с. 100/ Позивачем було зроблено публікацію (повідомлення) у суспільно-політичній газеті «ВІСТІ» від 03.02.2017 року №5 (8917) про втрату документів та їх недійсність. /т. 1 а.с. 38/ З питанням оформлення спадщини позивачка звернулася до Полтавської районної державної нотаріальної контори, де було заведена спадкова справа № 533/2007. За наслідками вивчення поданих документів державний нотаріус Полтавської районної державної нотаріальної Замулко Л.В. винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.11.2018 року. Підставою для прийняття такого рішення стала відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, приватизовану земельну ділянку, площею 0,1525 га, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5324085201:01:001:1539, та на приватизовану земельну ділянку, площею 0,1012 га., що передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5324085201:01:001:1534, що знаходяться в [ADDRESS] . Згідно п. 4.14., п. 4.15., п. 4.20. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року видача свідоцтв про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був придбаний спадкодавцем у період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.1974 року. /т. 1 а.с. 23-24/ Згідно ст. 22 Кодекс про шлюб та сім`ю України (чинного на час придбання житлового будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Вказаний вище будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці, яка належала померлому [PERSON] , що підтверджує Державний акта на право приватної власності на землю, виданого 13.04.1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Супрунівської сільської ради №122 від 25.09.1997 року, а також спадкодавцю належало дві земельні ділянки загальною площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст.1217 ЦК України) Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинились внаслідок смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно п.п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (саме оригіналом, а не копією). Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Доводи позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала з спадкодавцем [PERSON] спростовуються довідками Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 18.10.2018 року № 797/02-25 та від 02.07.2019 року № 561/02-25 /т. 1 а.с. 37, 222/ пр. те, що разом спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована та проживала дружина - [PERSON] . Щодо довідки Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 25.05.2020 року № 451/02-27 про те, що в реєстрі нотаріальних дій за 2007 рік, а саме дату 08.08.2007 року нотаріальна дія посвідчення підпису на заяві про відмову від спадщини після померлого батька [PERSON] не проводилась, запис відсутній, то з урахуванням висновку експерта № 2197 від 28.02.2020 року за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи по матеріалах цивільної справи №545/3007/18 про належність підпису на зазначеній заяві [PERSON] , відсутності претензій щодо складання аналогічних заяві від [PERSON] та [PERSON] , які складені тим же числом та зареєстровані в реєстрі за порядковими номерами, суд приходить до висновку, що зазначена довідка не спростовує факту підписання [PERSON] заяви про відмову від прийняття спадщини та її посвідчення секретарем Супрунівської сільської Ради Полтавського району Полтавської області, а свідчить про неналежну організацію діловодства у відповідній раді. За наведеного у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. З огляду на встановлені обставини позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі, а саме щодо визнаня за [PERSON] права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , до складу якого входить садибний житловий будинок по [ADDRESS] , в тому числі будинок літ. А-1, загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м., літня кухня літ. «Б», площею 43,5 кв.м,; погріб площею 7,4 м.кв., сарай площею 12,4 м.кв.; вбиральня площею 1,3 м.кв., гараж площею 26,8 м.кв., а також колодязь, ворота огорожі, хвіртка, огорожа, вимощення; а також земельна ділянка площею - 1525 кв.м., для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, кадастровий номер: 5324085201:01:001:1539, що розташована по [ADDRESS] ; земельна ділянка площею - 1012 кв.м., для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5324085201:01:001:1534, що розташована в с. Супрунівка Полтавського району Полтавської області. Слід відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Полтавська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування на частину нерухомого майна оскільки [PERSON] та її представником до суду ненадано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження їх позовних вимог. Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.141 ЦПК України, за подання первісного позову до суду [PERSON] у розмірі 4892,02 грн. підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь держави, оскільки позивач - [PERSON] звільнена від сплати судового збору, судові витрати понесені [PERSON] по сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви в розмірі 5717 грн. 59 коп. та оплаті судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 9577 грн. 00 коп. підлягають віднесенню за її рахунок.

Outcome: approved