Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що з 24.07.2009 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені, внаслідок відсутності почуття поваги та любові. Добровільно відповідач на надає коштів на утримання дитини, тому позивачка просить шлюб розірвати та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 24.07.2009 р. перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 9 (а.с. 5). Подружжя має дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами припинені подружні стосунки, їх сімя фактично розпалася, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Оскільки відповідач є батьком [PERSON], відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним позов в межах заявлених вимог задовольнити, стягнути з нього аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп., а також на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved