Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту не проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину посилаючись на те, що він [PERSON] був сином [PERSON] та [PERSON] . Відповідач по справі [PERSON] є його рідною сестрою по батьковій лінії. [PERSON] - дружина батька. Батько [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до довідки про причину смерті № 29/41 від 11.01.2019 року причиною смерті батька [PERSON] стала ішемічний інфаркт головного мозку. Також починаючи з початку 2016 р. батько [PERSON] систематично хворів, що підтверджується виписками із медичної книжки, та він здійснював за ним догляд. На момент смерті батько заповіту не складав. Спадковим майном на момент смерті батька є: частка квартири [ADDRESS] , яка належала батькові [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 30.03.2009 року, яке видано на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 207/6 від 24.03.2009 р. Після смерті батька в приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р. Б. за його заявою було відкрито спадкову справу. Крім нього спадкоємцями після смерті батька є дружина батька [PERSON] та донька [PERSON] . Ознайомившись із матеріалами спадкової справи йому стало відомо, що 05 липня 2019 р. [PERSON] також звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р. Б. із заявою про прийняття спадщини. Відповідач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Відповідно до довідки про склад сім`ї від 17.01.2019 року вбачається, що батько [PERSON] постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем проживання у [ADDRESS] з 19.02.1978 року до 10.02.2019 року та на день смерті, разом з ним в одній квартирі проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , син - [PERSON] , донька - [PERSON] та [PERSON] . Однак, відповідач та дружина батька - [PERSON] з 2004 року виїхали на постійне місце проживання в Канаду та вже більше п`ятнадцяти років не проживають за адресою: [ADDRESS] , а отже відсутній факт постійного проживання разом із спадкодавцем, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 05 червня 2020 р. А тому просив встановити факт не проживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати відповідача такою, що не прийняла спадщину після смерті спадкодавця. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача звернулася до суду із заявою про завершення розгляду справи в її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що є повідомлення в справі, про поважні причини неявки суд не повідомила. Третьої особа в судове засідання не з`явилася. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до вимог частини 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до частини 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 та частина 1 статті 1273 ЦК України). Згідно частини 3ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Положеннями ч.ч.1,6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , згідно свідоцтва про народження був сином [PERSON] (а.с.13), згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.15), після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №6/2019, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.35). Із заявами про прийняття спадщини звернулися до нотаріуса позивач [PERSON] та дружина померлого [PERSON] (а.с.34, 36). Відповідач по справі була донькою померлого [PERSON] із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталась. Дослідженими судом доказами підтверджено факт постійного не проживання [PERSON] за місцем своєї реєстрації протягом більш ніж двадцять років, в тому числі станом на 10 січня 2019 день смерті спадкодавця [PERSON] . Це підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 05.06.2020 (а.с.39). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою сторін по справі по [ADDRESS] і більше двадцяти років вона не бачила ні [PERSON] , ні [PERSON] за адресою [ADDRESS] і їй відомо, що вони проживають в Канаді. Свідок [PERSON] ( комендант гуртожитку ) в судовому засіданні пояснила, що з померлим [PERSON] з 2010 року жив позивач [PERSON] , інші особи там не проживали і зокрема відповідач та третя особа. Суд враховує ту обставину, що відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини не подала, тому не може вважатися особою, яка прийняла спадщину. Встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання особи такою, що не прийняла спадщину необхідно для оформлення спадкових прав. Суд, заслухавши пояснення свідків, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги до уваги небажання [PERSON] приймати спадщину, яка відкрилась після смерті батька, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved