Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, зазначивши, що перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з постійними суперечками, позивач з відповідачем різні люди з різними поглядами на життя, що почало призводити до сварок на побутовому рівні та до відчуження, втрати довіри, почуття любові та взаємної поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з червня 2017 року і сім`я повністю розпалася. Спір щодо поділу майна відсутній. Просить розірвати шлюб. Також позивач зазначила, що матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає не регулярно, в звязку з чим вона просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 426, 00 гривень, щомісячно до повноліття дитини з дня предявлення позову до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення викладені в позовній заяві. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні надав суду пояснення, згідно яких позовні вимоги не визнав в повному обсязі та заперечував проти розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 20 вересня 2017 року сторонам по справі надавався строк для примирення 3 місяці, проте прийнятими судом заходами примирити сторони не виявилося можливим. У судовому засіданні позивач надала суду пояснення, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні надав суду пояснення, згідно яких позовні вимоги визнає частково: не заперечує проти розірвання шлюбу, проте, розмір аліментів вважає дещо завищеним. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як видно з позовної заяви, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені червня 2017 року, вжиті судом заходи до примирення сторін позитивних результатів не дали, таким чином, характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб. Спір по поділ майна на разі відсутній, місце проживання дитини визначено сторонами в добровільному порядку разом з позивачем. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що перебуває на утриманні позивача. У добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає не регулярно. Відповідач має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має, тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання . Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений державою прожитковий мінімум для дітей відповідного віку та принцип рівності обовязку щодо утримання дітей обох батьків. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 03 липня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial