Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути аліменти з відповідачів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] в розмірі 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму щомісяця, оскільки відповідачі не надають в добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання, домовленості між ними про участь відповідачів в утриманні дітей, які знаходяться на утриманні опікуна [PERSON], не досягнуто. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без її участі, вимоги за позовом підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, як і не надали заяви про розгляд справи без їх участі. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO], являються відповідачі згідно з копією свідоцтва про народження (а. с. 2, 3). Рішенням Шумського районного суду Тернопілської області від 03.01.2017 року малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відібрані у їх батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Згідно з розпорядженням голови Знам'янської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 18 травня 2017 року №130-р, [PERSON] призначена опікуном на малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] року та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Згідно довідки Дмитрівської сільської ради Знам'янського району №719 від 16.04.2018 року підопічні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з [PERSON] [ADDRESS] (а.с.6). У добровільному порядку відповідачі на утримання дітей матеріальної допомоги не надають, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися із даним позовом до суду. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов'язок є особистим, індивідуальним обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За приписами ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Верховний Суд України 16 жовтня 2016 року у справі №6-1798цс16 зробив правовий висновок, відповідно до якого аліменти на двох і більше дітей визначаються судом у єдиній частці від заробітку (доходу) батька, а не в будь-який інший спосіб на розсуд суду. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи та не надали заперечень та відзиву на позов, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідачів чи знаходження на їх утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких вони зобов'язані утримувати, а також ненадання ними матеріальної допомоги на утримання дітей, які знаходяться на повному утриманні позивача, проживаючи із нею, матеріальне становище відповідачів, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до їх повноліття. Відповідно до частини першої та другої ст.141 ЦПК України із відповідачів необхідно стягнути судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved