Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері і виховується нею одноособово. Батько дитини, відповідач [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини, у poзміpi 1 / 4 частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов не визнав, надав відзив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO] являються сторони по справі. Дане підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серія [NUMBER] від 20.02.2019р. \\а.с.8\\. Встановлено, що 22.05.2015 року сторони по справі розірвали шлюб. Наведене підтверджується копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду по справі №357/4453/15-ц (а.с.9). Представник позивача суду пояснила, що сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який відповідно до його віку та розвитку постійно потребує повноцінного харчування, одягу, витрат на розваги, а також значних коштів на підтримання нормального розвитку. Відповідач в добровільному порядку достатньої матеріальної допомоги не надає, позивач бажає отримувати аліменти систематично, у визначеному законом розмірі, а не за бажанням відповідача. Відповідач заперечуючи позов, в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, є безпідставними. Оскільки позивач зареєструвала шлюб з іноземцем та майже два роки проживає в Австралії. Весь цей час їх малолітній син проживав зі своєю бабою [PERSON] та дочкою відповідача від першого шлюбу. У відповідача з сином склалися теплі стосунки, і відповідач добровільно надає матеріальну допомогу своєму сину, займається вихованням та утриманням дитини. Відповідач зазначив, що відвідує батьківські збори класу, цікавився навчанням та вихованням сина у школі, займається позашкільним розвитком [PERSON]. Крім того, відповідач ще сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] від першого шлюбу. Вважає, що позивачем не надано суду доказів понесення витрат на утримання дитини. Відповідач заперечує офіційне, за рішенням суду, стягнення з нього аліментів, та не заперечує свого обов'язку по утриманню дитини, бажає на власний розсуд надавати матеріальну допомогу сину. Відповідач надав суду копію виконавчого листа, виданого Ковпаківським районним судом м.Суми, а також, надав в судовому засіданні для огляду чисельні квитанції про грошові перекази для утримання сина, сплачені кошти на лікування та фізичний розвиток дитини сторін. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зі змісту позовної заяви вбачається, що подружжя проживає окремо, відповідач не надає належної матеріальної допомоги своїй дитині, хоча, судом встановлено, що відповідач приймав участь у матеріальному забезпеченні дитини. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, так, на стягнення аліментів має право той з батьків на чиєму утриманні перебуває дитина. Відповідач не заперечив факт того, що його син проживає з позивачем. З наданих суду пояснень відповідача вбачається, що, фактично, [PERSON] погоджується надавати матеріальну допомогу своєму сину, але заперечує, щоб аліменти стягувалися на користь позивача і примусово, тобто за рішенням суду. Однак, в силу ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд визначаючи розмір аліментів по даній справі, врахував обставини, що передбачені ст. 182 СК України, врахував потреби дитини, можливості матері, батька, загальний матеріальний стан відповідача. Відповідач, зазначив, що добровільно надає матеріальну допомогу сину в більшому розмірі, ніж пропонує позивач визначити за рішенням суду. Однак, суд не вбачає факту порушення прав малолітньої дитини сторін самим розглядом даної справи та визначенням аліментів на утримання дитини за рішенням суду. Сплата відповідачем аліментів на утримання доньки від першого шлюбу не може бути підставою для звільнення відповідача від обов'язку сплати аліментів на утримання сина від другого шлюбу. Діти відповідача є рівними в правах на утримання аліментів від батька. Загальний розмір аліментів на двох дітей не перевищує 50 % сукупного доходу відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір 736,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved