Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасне та неналежне виконання обов'язків по сплаті аліментів на утримання [PERSON] у сумі 91245,35 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30.05.2011 року, справа № 2-491/11, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 06.05.2011 року і до повноліття дитини. Виконавчий лист від 11.07.2011 р. № 2-491/11, про стягнення стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 06.05.2011 року і до повноліття дитини перебуває на виконанні Франківського ВДВС ЛМУЮ. У зв'язку з систематичним ухилянням батька від виконання своїх обов'язків по утриманні сина утворилась заборгованість у розмірі 13338,71 грн. станом 26.07.213 року. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 91245,35 грн., згідно наданого суду розрахунку. 19.09.2014 року представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог, згідно яких просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 112050,35 грн. за період з 01.06.2011 року по 19.09.2014 року. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги, з врахування заяви про уточнення позовних вимог підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення), проти чого і не заперечив представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30.05.2011 року, справа № 2-491/11, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 06.05.2011 року і до повноліття дитини. Городоцьким районним судом Львівської області видано виконавчий лист від 11.07.2011 р. за № 2-491/11, про стягнення стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 06.05.2011 року і до повноліття дитини, який перебуває на виконанні Франківського ВДВС ЛМУЮ. Відповідно до ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Згідно розрахунку здійсненого державним виконавцем Франківського ВДВС ЛМУЮ Дудар В.О. розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів станом на 26.07.213 складає у розмірі 13338,71 грн. Відповідно до частини 1 статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. З матеріалів справи вбачається, що з часу видачі виконавчого листа про стягнення аліментів, [PERSON] не сплачував аліменти на утримання сина [PERSON], внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментам, яка складає 13338,71 грн. В ході судового розгляду справи, відповідачем було представлено, а судом під час розгляду справи не здобуто, обґрунтованих доказів, які б свідчили про поважність неналежного виконання свого обов'язку, тому суд вважає, що заборгованість виникла з вини самого відповідача, відповідно позивач має право на стягнення(пені) у розмір одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення незалежно від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення незалежно від строків давності за їх зверненням (ст.ст. 20,196 СК України). Підстави для звільнення [PERSON] від сплати пені (неустойки) відсутні. За таких обставин враховуючи уточнення до позовної заяви, суд приходить до висновку, що [PERSON] допустив заборгованість по сплаті аліментів, неодноразово повідомлявся про її наявність та про погашення державним виконавцем, а тому у одержувача аліментів виникло право на стягнення пені (неустойки) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.06.2011 року по 19.09.2014 року згідно уточненого розрахунку позивачем становить 21217,61 грн. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що позивачем правомірно нарахована пеня у розмірі 112050,35 грн., оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач не здійснював щомісячну сплату аліментів у встановленому судом розмірі. Відтак, уточненні позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1120,50 грн..

Outcome: approved