Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 933; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення до дитиною повноліття; стянути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 17.07.2009 року, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, сімейні відносини між сторонами припинилися, спільне господарство не ведеться, сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З січня 2019 року сторони проживають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Позивач подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Судом встановлено, відповідно до оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17.07.2009\~року Відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Житомирського міського\~управління юстиції,\~про що\~в Книзі\~реєстрації шлюбів\~зроблено відповідний\~актовий запис\~за №\~933. (а.с. 7) Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 6) Згідно копії довідки Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради № 01-14/219 від 09.01.2018 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9) Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. На підставі викладеного, оскільки сторони не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення. Згідно зі статтею 24 СК України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 27\~Конвенції про\~права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР\~№ 789\~ХІІ від\~27.02.91\~року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 3\~ст. 181 СК України\~передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року , внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства. Материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Сторони, будучи батьками дитини, зобов`язані здійснювати її утримання до досягнення ними повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Оскільки відповідач є батьком дитини, то нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, за станом здоров`я може надавати допомогу на утримання дітей,\~ враховуючи заявлені позовні вимоги, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, на утримання малолітньої дитини. Статтею\~ 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідач, будучи батьком диини, зобов`язаний здійснювати його утримання до досягнення ними повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно до ч. ч. 2, 6\~ст. 84 Сімейного кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку, право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Оскільки відповідач\~є батьком\~дитини,\~то нарівні\~з матір`ю\~зобов`язаний утримувати\~її до\~досягнення нею\~повноліття.\~При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує,\~що відповідач\~є працездатним,\~фізично здоровим,\~за станом\~здоров`я може\~надавати допомогу\~на утримання\~дитини,\~враховуючи\~заявлені позовні\~вимоги,\~суд присуджує\~аліменти,\~які підлягають\~стягненню з\~відповідачана утримання доньки у в розмірі\~1/4\~частини з\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дітей\~відповідного вікута до повноліття дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430\~ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням положень\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. Як передбачено ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням положень\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved