Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у тврдій грошовій сумі в розмірі 1200 грн щомісячно до досягнення двадцяти трьох років. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей. Судовим наказом з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей, які він сплачував добровільно. Після досягнення старшим сином [PERSON] повноліття відповідач припинив сплачувати кошти на його утримання. Син навчається в університеті на другому курсі денної форми навчання. Вона працює продавцем у ФОП [PERSON] і її середньомісячний дохід становить 3429,05 грн. Вказаних коштів на утримання двох дітей ледве вистачає. Крім того, сплачує комунальні послуги та орендну плату за найм кімнати в гуртожитку. Відповідач відмовляється допомагати матеріально старшому сину, контактів з дітьми не має. Відповідач має у власності дві земельні ділянки, які передані ним в оренду, за що він тримує орендну плату. Ухвалою судді від 22 квітня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 20 травня 2020 року судом отримано заяву відповідача, в якій він вказує, що позивач жодного разу не зверталася до нього за матеріальною допомогою, бо і так регулярно отримувала її у вигляді грошових поштових переказів та передач рейсовим автобусом. Від сплати аліментів він не ухиляється та зобов`язується з 18 травня 2020 року сплачувати на користь позивача суму матеріальної допомоги для старшого сина в розмірі 1200 грн. Спору щодо сплати коштів на старшого сина немає, але позивач наполягає на вирішенні цього питання судом. Просить відмовити в позові, оскільки факт надання ним матеріальної допомоги і сплати аліментів на дітей не є спірним питанням. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач 12 червня 2020 року подала суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Від відповідача 12 червня 2020 року судом отримано заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить взяти до уваги його заяву від 14 травня 2020 року. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони мають спільних неповнолітнього сина [PERSON] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження яких відповідач записаний батьком. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Рівненського міського суду від 16 жовтня 2015 року. Повнолітній син сторін [PERSON] проживає з матір`ю (позивачем) та перебуває на її утриманні, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. За положеннями ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України (ч.1 ст.200 СК України). Як зазначено в п.20 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Повнолітній син сторін [PERSON] навчається на другому курсі в Національному університеті водного господарства та природокористування в інституті автоматики, кібернетики та обчислювальної техніки на денній формі навчання, що підтверджується довідкою НУВГП № 225 від 21 листопада 2019 року. В зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги і ця обставина сторонами не оспорюється. Позивач самостійно не може забезпечити сину достатню матеріальну допомогу, оскільки отримує середньомісячний дохід в сумі 3429 грн, про що свідчить довідка про доходи, видана ФОП [PERSON] 1 жовтня 2019 року. Обставин, які свідчать про неспроможність надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, відповідачем не вказано, а тому суд вважає, що відповідач має можливість надавати таку допомогу. В порушення вимог ст.12 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів добровільної сплати на користь позивача матеріальної допомоги на повнолітнього сина, який продовжує навчання. За таких обставин, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо розміру аліментів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. За правилами ч.1 ст.201 та ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, присуджуються від дня пред`явлення даного позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved