Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 22.02.2011 року між нею та відповідачем було укладено договір позики. Сума наданої позики становила 3 000 доларів США, строк повернення 23.03.2011 року. Грошові кошти були передані позичальнику у момент підписання розписки. Після закінчення строку, відповідач кошти не повернув. У зв'язку з чим вона звернулася до суду. Просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 3 000, 00 доларів США, еквівалент 23 979,00 грн. (на день подачі позову) за невиконання зобов'язання 3 % річних в розмірі 1 864,44 грн. за період прострочення - з 23.03.2011 року по 23.10.2013 року. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що 22.02.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики на суму 3 000 доларів США. Відповідач зобов'язався повернути кошти. З розписки слідує, що позивач передав, а відповідач отримав позику в сумі 3 000 доларів США. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, кошти не повернув. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Підтверджувати факт укладення договору позики, тобто факт передачі грошей та строк їх повернення або пред'явлення вимоги до повернення, можуть боргові документи - розписка, акт передання та прийняття, розрахунок - фактура тощо. Оскільки позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав, у встановлений строк борг не повернув, вимога щодо стягнення з нього коштів в розмірі 3 000 доларів США, еквівалент 23 979,00 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмірне встановлений договором або законом. Період нарахування трьох відсотків річних - 23.03.2011 року по 23.10.2013 року, три проценти річних - 1 864,44 грн. Враховуючи вимоги законодавства України, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Всього з відповідача має бути стягнуто на користь позивача кошти в розмірі 25 843,44 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 258,43 грн., дані витрати мають бути відшкодовані відповідачем на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved