Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 12.07.2013 року. Спільне життя з відповідачем не склалося та шлюб між ними розірвано рішенням Кололмийського міськрайонного суду від 24.02.2015 року. Від спільного проживання з відповідачем у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. За спільною згодою малолітня дочка залишилася проживати з нею, позивачкою по справі. З часу розірвання шлюбу малолітня [PERSON] проживає виключно з нею та перебуває на її повному утриманні. Дитина належить до групи ЧДХ (часті ГРВ) з ускладненнями і потребує санаторно-курортного лікування в санаторіях пульмонологічного профілю або курортах приморських територій чи за кордоном, що підтверджується випискою з дитячої поліклініки № 181334 від 17.05.2017 року. З метою забезпечення оздоровлення, відпочинку, а також надання дитині можливості розширення світогляду, духовного, інтелектуального розвитку, позивачка має бажання здійснювати поїздки за кордон з поверненням дитини до постійного місця проживання, оскільки, це буде відповідати інтересам дитини. Зазначає, що вона, позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Оскільки виникла необхідність у тимчасовому виїзді [PERSON], [INFO] за кордон просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [INFO]/Б/36 за межі державного кордону України до країн: Єгипту, Туреччини, [PERSON], та/або [PERSON] Болгарія, та/або Федеративної [PERSON] Німеччина, та/або Угорської [PERSON], та/або Словацької [PERSON] та/або Чеської [PERSON] та/або Італійської [PERSON] та будь-яких інших країн Шенгенської угоди разом з матірю [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [INFO]/Б/36, у період з дати набрання даним рішенням законної сили по 31.08.2018 року, без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [INFO]. Надати дозвіл на виготовлення документів для тимчасового виїзду малолітньої [PERSON], [INFO] зареєстрованої за адресою: [INFO]/Б/36, за межі державного кордону України до країн: Єгипту, Туреччини, [PERSON], та/або [PERSON] Болгарія, та/або Федеративної [PERSON] Німеччина, та/або Угорської [PERSON], та/або Словацької [PERSON] та/або Чеської [PERSON] та/або Італійської [PERSON] та будь-яких інших країн Шенгенської угоди разом з матірю [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [INFO]/Б/36, у період з дати набрання даним рішенням законної сили по 31.08.2018 року, без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], жителя [INFO] та стягнути судові витрати понесені останньою. В судове засідання від позивачки надійшло письмове клопотання про слухання справи у її відсутність,позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання подав письмове клопотання,в якому не заперечив щодо позовних вимог, просить справу слухати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання позивачки та відповідача, суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 12.07.2013 року. Шлюб між сторонами було розірвано згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 24.02.2015 року (а.с.7-8). Від спільного проживання у подружжя 22 листопада 2013 року народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НМ № 249848, виданого 27 листопада 2013 року відділом РАЦС по місту Калушу реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 652 (а.с.6) Дитина належить до групи ЧДХ (часті ГРВ) з ускладненнями і потребує санаторно-курортного лікування в санаторіях пульмонологічного профілю або курортах приморських територій чи за кордоном, що підтверджується випискою з дитячої поліклініки № 181334 від 17.05.2017р.(а.с.12). З метою забезпечення оздоровлення, відпочинку, а також надання дитині можливості розширення світогляду, духовного, інтелектуального розвитку, позивачка бажання здійснювати поїздки за кордон з поверненням дитини до постійного місця проживання, оскільки, це буде відповідати інтересам дитини. Для організації даної поїздки та оформлення проїзних документів необхідно дозвіл відповідача. Проте, відповідач згоди на виїзд малолітньої дочки [PERSON] за межі України та виготовлення проїзних документів не надавав. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України Про охорону дитинства батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивач як мати дитини, зобов'язана згідно ст. ст. 150, 180 СК України утримувати та виховувати свою дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Позивачка [PERSON] виконує та бажає виконувати і в подальшому свій материнський обов'язок і, як мати малолітньої [PERSON] бажає разом з дочкою з метою духовного та фізичного розвитку дитини здійснити подорож до країн: Єгипту, Туреччини, [PERSON], та/або [PERSON] Болгарія, та/або Федеративної [PERSON] Німеччина, та/або Угорської [PERSON], та/або Словацької [PERSON] та/або Чеської [PERSON] та/або Італійської [PERSON] та будь-яких інших країн Шенгенської угоди. Згідно ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України оформлення проїзних документів дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання її батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Для виїзду малолітньої [PERSON] за межі України необхідна згода батька, відповідача [PERSON], який надав дозвіл, про що свідчить письмове клопотання відповідача, подане в судове засіданні. Крім того, порядок виїзду за кордон дітей та громадян України визначено\~ Законом України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ\~ та\~ постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України. Однак, надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення нею 16-років та без згоди одного із батьків, як на цьому наполягає позивачка, суперечитиме вищевказаним нормам матеріального права та змісту положень ст.ст.\~ 141,\~ 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини. Про це зазначено в правовому висновку Верховного Суду України, постанова від 12.04.2017 у справі № 6-15цс17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції. ВСУ зазначив, що відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. ВСУ зауважив, що дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як за волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема, проживати де завгодно, унаслідок чого батько дитини не буде мати змоги брати участь у її вихованні.Також ВСУ зазначив, що дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Таким чином, законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька, з визначенням його початку і закінчення. Такі положення законодавства України відповідають міжнародному праву, зокрема нормам Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року. Для можливості виготовлення проїзних документів на ім`я малолітньої [PERSON] дозвіл на це згідно п.18-20 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення слід надати матері дитини - позивачу [PERSON]. Позивачка надала доказ того,що в неї заброньовано готель та поїздка до Туреччини з 18.07.2017 року по 25.07.2017 року, що і є встановленою датою виїзду за кордон. На підставі наведеного та ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, ст.ст. 3, 151,153, ч. 2 ст. 155, ч. 3 ст. 157,161 Сімейного кодексу України, висновку ВСУ постанова від 12.04.2017 у справі № 6-15цс17, та

Outcome: partial