Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом (а.с.1-2), який 17.06.2020 року уточнила (а.с.30-36), та просила постановити рішення яким: - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її, позивача користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 300.00 гривень на 3000.00 гривень із урахуванням індексу інфляції щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини; - стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 17.10.2011 року по 29.04.2014 року, та в цьому шлюбі мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 02.12.2014 року з відповідача на її, позивача користь стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 300.00 гривень щомісячно. По твердженню позивача відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, в зв`язку з чим має значну заборгованість в розмірі 7167.33 гривень. Крім того, позивач вказує, що відповідач не бере участь у вихованні сина, навчанні, та розвитку, не відвідує сина, не цікавиться про стан його здоров`я , фізичний, духовний та моральний розвиток. Не виявляє бажання виконувати батьківські обов`язки, покладені на нього законом, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтує ними. Вихованням та утримання сина займається виключно вона, позивач по справі. А тому позивач з цих підстав просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] . Щодо зміни розміру аліментів, то на думку позивача 300.00 гривень є недостатнім для утримання та забезпечення дитини належним чином. Просила врахувати, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Розмір прожиткового мінімум на дитину віком від 6 д о18 років становить 2218.00 гривень. Відповідач не працює офіційно, однак здійснює пасажирські перевезення в Республіку Болгарію. Оскільки вона, позивач витрачає на дитину щомісяця в середньому біля 6 000.00 гривень, то відповідач має нести такі ж обов`язки, та має сплачувати аліменти на дитину в розмірі 3 000.00 гривень, в зв`язку з чим просила змінити розмір стягнутих аліментів з відповідача. Ухвалою суду від 09.06.2020 року вказана позовна заява була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.27), яка особисто була отримана позивачем (а.с.28). На виконання ухвали суду позивачем подано позовну заяву в новій редакції з доданими до неї документами та квитанцією про сплату судового збору (а.с.29-38). Ухвалою від 21.07.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 12.08.2020 року о 10:00 годині (а.с.39). 31.07.2020 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого останній позовні вимоги визнає частково та просить у задоволенні позову в частині позбавлення його батьківський прав відмовити, а аліменти згоден виплачувати в розмірі не більше 500.00 гривень (а.с.58-61). 12.08.2020 року в підготовчому розгляді оголошено перерву за клопотанням представника позивача, та продовження підготовчого засідання призначено на 21.09.2020 року о 09:00 годині. 18.08.2020 року представником позивача подано клопотання про витребування інформації з Державної прикордонної служби України щодо перетину кордону відповідачем по справі (а.с.94). 26.08.2020 року на виконання клопотання представника позивача судом було надіслано запит до Адміністрації Державної прикордонної служби України (а.с.97). 01.09.2020 року Державною прикордонною службою України надано відповідь на запит суду щодо неможливості надання інформації відносно відповідача [PERSON] яка є конфіденційною (а.с.99-100). 15.09.2020 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача (а.с.101). 21.09.2020 року ухвалою суду закрито підготовче засідання по справі та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 27.10.2020 року о 09:00 годині В судовому засіданні 27.10.2020 року: - позивач не прибула, подала заяву про підтримання уточнених позовних вимог, та розгляд справи у її відсутність (а.с.45-50); - представник позивача [PERSON] - [PERSON] (а.с.51-52), діюча на підставі довіреності від 01.07.2020 року, посвідченої секретарем Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, зареєстрована в реєстрі за №99 (а.с.53) підтримала уточнені позовні вимоги позивача та наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що відповідач зовсім самоусунувся від спілкування, виховання дитини. Не цікавиться його життям, та навіть не намагається познайомитися з сином, хоча живуть в одному селі. Дитини хворіла, перенесла оперативне втручання, але батько не вважає за потрібне надавати кошти хоча б на лікування дитини. Аліменти в розмірі 300.00 гривень відповідач сплачує не регулярно, постійно допускає до виникнення значних розмірів заборгованості. Представник позивача вважає, що відповідачу не потрібен син, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. - відповідач [PERSON] (а.с.62) позовні вимоги визнав частково, категорично заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки свої обов`язки він виконує, аліменти сплачує. Те, що він не спілкується сином, це виключно вина позивача, яка йому в цьому перешкоджає. Щодо зміни розміру аліментів, то згоден виплачувати 500.00 - 800.00 гривень, та просив суд взяти до уваги, що він має другу сім`ю, та двох малолітніх дітей, які є інвалідами з дитинства. Дружина не працює, так як здійснює догляд за дітьми. Він також офіційно не працює, перебивається тимчасовими заробітками по найму у приватних осіб, а також допомагає його мати. - представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , діючий на підставі договору про надання правової допомоги від 11.08.2020 року (а.с.83-84), ордеру серії ОД №355498 (а.с.85), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.86), копії паспорту (а.с.87), підтримав доводи і пояснення свого довірителя, наполягав на частковому задоволенні позовних вимог. Вважав, що оскільки відповідач хоче спілкуватися з сином, хоче приймати участь у його вихованні, то відсутні підстави для позбавлення його батьківських прав, що є крайньою мірою. Слід врахувати, що відповідач сплачує аліменти у визначеному судом розмірі, тобто виконує свій батьківвський обов`язок по утриманню дитини. - представник третьої особи [PERSON] (а.с.90), діюча на підставі довіреності від 14.01.2020 року №01/01-34/79 (а.с.89) вважала за недоцільне наразі позбавляти відповідача батьківських прав, та надала відповідний висновок органу опіки та піклування. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] (а.с.3) та [PERSON] (а.с.4-6) перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2011 року. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 29.04.2014 року шлюб між сторонами був розірваний (справа № 497/1011/14-ц). Рішення набрало законної сили 29.05.2014 року (а.с.17). В період шлюбу у сторін народилась спільна дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.6), виданим на підставі актового запису № 11 від 18 березня 2013 року, місце державної реєстрації: виконавчий комітет Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.43-44). Дитина залишилась проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області № 674 від 22.05.2020 року (а.с.9), та актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с.8). На підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 27.08.2013 року, справа №497/1881/13-ц з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі 500.00 гривень щомісячно (а.с.13-14). Однак, відповідно рішенням Болградського районного суду Одеської області від 02.12.2014 року, справа №497/2881/14-ц позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягнутих аліментів - задоволено та стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 300.00 (триста) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме починаючи з 05.11.2014 року і до 21.02.2031 року (а.с.15). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам по АСВП №57211629 від 01.06.2020 року, складеного старшим державним виконавцем Болградського районного відділу ДВС Желясковим О.С., за [PERSON] значиться заборгованість станом на 31.05.2020 року в розмірі 7 167.33 гривень (а.с.7). Кубейським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей» Болградської районної ради Одеської області 22.05.2020 року № 71 надано характеристику на учня 1-А класу [PERSON] , згідно якої вбачається, що вихованням дитини займаються мати [PERSON] та бабуся [PERSON] . Вони цікавляться успішністю [PERSON] , відвідують батьківські збори, беруть участь у життя класу. У відносинах вчителів та матері конфліктів не було. Тоді як батько не бере участі у вихованні дитини, жодного разу не був у школі, не цікавився успішністю дитини, не відвідує ні батьківські збори, ні свята дитини у класі (а.с.10). 23 жовтня 2020 року Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області надав висновок №03/3-1068/665 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] (а.с.11-12). Однак, 12 листопада 2020 року Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області постановив абсолютно протилежний висновок №03/3-26/1514 про не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.114). Вирішуючи питання в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно пункту 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач намагається усунути обставини щодо несвоєчасної сплати аліментів, хоча і не регулярно, але ж сплачує. Так, у липні 2020 року сплатив 7500.00 гривень (а.с.73), у вересні - 600.00 гривень, у жовтні - 300.00 гривень (а.с.111-112), та з його слів готовий сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі не більше 600.00 гривень щомісячно. На час постановлення рішення суду заборгованість по сплаті аліментів фактично відсутня. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина - [PERSON] не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно сина. Крім того, зі слів представника позивача, дитина хоче спілкуватися з батьком, тягнеться до нього, чекає на телефонні дзвінки батька. А відтак, дитину [PERSON] не слід позбавляти можливості батьківського чоловічого спілкування. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у частині позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] - відмовити. Разом з тим, при розгляді справи судом встановлено неналежне виконання батьком своїх обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, про що свідчить тривалість періоду часу, протягом якого останній не бачився з сином, хоча мав таку можливість. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність попередження [PERSON] про можливість позбавлення батьківських прав у разі продовження неналежного виконання своїх батьківських обов`язків. Роз`яснити відповідачу, що «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками», саме такий висновок викладено в Постанові Верховного суду від 20.10.2020 року, справа №127/13452/18, провадження №61-3623св20 (а.с.117-120). Щодо вирішення позовних вимог в частині зміни розміру аліментів. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст. 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Частиною 2 ст.141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу «Нойлінґур і Шурук», № 41615/07, § 135, 6 липня 2010 року, і «X проти Латвії», заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу «Сахін проти Німеччини», заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003 р.VIII). Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду (ч.3ст.181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приймає до уваги той факт що відповідач з 14 серпня 2014 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , зареєстрованому 14.08.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 143 (а.с.64). Від цього шлюбу у відповідача народилися діти: [PERSON] , [INFO] (а.с.65) та [PERSON] , [INFO] (а.с.66). Відповідно до довідки Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області за №992 від 29.07.2020 року відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Має наступний склад сім`ї: дружина - [PERSON] , [INFO] ; донька - [PERSON] , [INFO] ; син- [PERSON] , [INFO] ; син дружини - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] (а.с.74). Діти відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] є інвалідами з дитинства, що підтверджується копіями посвідчень виданих Управлінням соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації Одеської області (а.с.67, 68). Крім того відповідно до довідки № 746 від 27 липня 2020 року відповідач отримує соціальну виплату так як є опікуном доньки [PERSON] (а.с.69). Син дружини [PERSON] , відповідно до запевнення № 985/20.11.2019 року відділу «Іноземні студенти» технічного університету «Софія», є студентом денної форми навчання, освітньо-кваліфікаційного ступня «Бакалавр», за спеціальністю «Електротехніка» (а.с.72). Відповідно до довідки Болградської районної філії Одеського обласного центру зайнятості № 441 від 30.07.2020 року відповідач [PERSON] на обліку в Болградській районній філії Одеського обласного центру зайнятості не перебуває (а.с.75). Окрім іншого, дружина відповідача [PERSON] працює у Болградському районному Центрі первинної медико-санітарної допомоги на посаді медичної сестри загальної практики сімейної медицини та з 20.04.2018 року по 03.03.2021 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.76). У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд звертає увагу на зміни в законодавстві України, що набрали чинності 09 липня 2017 року, та які мають на меті покращити захист права дітей на належне утримання (аліменти), що можливо віднести до того іншого випадку, визначеного СК України. Аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, а також норми Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», яким визначено, що мінімальний розмір аліментів на дітей віком від 6 до 18 років: з 01.01.2020 року становить 1109.00 гривень (2218.00 гривень х 50 %), з 01.07.2020 року - 1159 гривень (2318.00 гривень х 50%), з 01.12.2019 року - 1197,5 гривень (2395.00 гривень х 50%), з урахуванням матеріального становища відповідача, яке наразі у нього не покращилося з часу постановлення рішення суду про стягнення аліментів, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, факт часткового визнання ним позовних вимог, а також те, що відповідач запевнив суд, що він має намір і бажає виконувати свої батьківські обов`язки належним чином, в тому числі і щодо утримання дитини, та приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 800.00 гривень щомісячно, що буде саме тим розміром який може визнаватися необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини [PERSON] , без суттєво погіршення стану двох інших дітей які перебувають на утриманні відповідача. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач здійснює регулярні пасажирські перевезення до республіки Болгарія, та на твердження, що середня заробітна плата водіїв автотранспортних засобів становить 25000.00 гривень, оскільки жодними доказами дані обставини не підтверджені, та є виключно припущеннями позивача. Також позивачем не надано жодних доказів про покращення матеріального стану відповідача, що могло б суттєво вплинути на визначення розміру аліментів. Щодо стягнення судових витрат. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840.80 гривень за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав (а.с.29), однак оскільки в задоволенні позовних вимог позивача в цій частині відмовлено, то судовий збір на користь позивача стягненню не підлягає. Разом з цим, оскільки позивач в частині позовних вимог про зміну розміру аліментів звільнена, то судовий збір в розмірі 840.80 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial