Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що 15.09.1993 року помер [PERSON], який до дня смерті проживав [INFO] та який посвідчив на її імя заповіт 13.04.1993 року у Станишівській сільській раді Таращанського району Київської області за реєстровим № 13. Спадкоємцем на спадкове майно, а саме: житловий будинок з відповідними господарськими спорудами та будівлями, який розташований по вул. Ярова, 4 в с. Станишівка Таращанського району Київської області, позивач у встановлений законом шестимісячний строк спадщину прийняла шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок її було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на будинок, та запропоновано звернутися до суду. Позивач просить суд встановити факт належності спадкодавцю зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та визнати за нею право власності на зазначений спадковий житловий будинок. У судове засідання позивач не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, оскільки вона працює в іншій місцевості. Позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 15.09.1993 року помер [PERSON], який до дня смерті проживав [INFO]. За своє життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 13.04.1993 року секретарем виконавчого комітету Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 13, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON] (позивачу по справі). Після відкриття спадщини померлого [PERSON], позивач звернулася до нотаріуса з заявою щодо одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований по вул. Ярова, 4 в с. Станишівка Таращанського району Київської області. Постановою № 1260/02-14 від 18.11.2016 року приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області було відмовлено позивачу у видачі вказаного свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок та запропоновано звернутися до суду. Факт того, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Ярова, 4, с. Станишівка Таращанського району Київської області, дійсно був спадкодавець, підтверджується виписками з погосподарської книги № 2 за 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005, 2006-2010 роки, 2011-2015 роки Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області, довідками № 680 від 19.10.2016 року та № 351/02-24 від 08.11.2016 року, виданими виконкомом Станишівської сільської ради Таращанського району Київської області. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа.\~\~\~\~\~ Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України», видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.\~\~ Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved