Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання нікчемним укладеного між сторонами договору фінансового лізингу від 01.10.2018 року №APNK000000000043911. \~ \~ \~ \~Позивач вказав, що 01.10.2018 року він підписав заяву про приєднання до публічного договору №APNK000000000043911, якою приєднався до публічного договору про надання фінансового лізингу та отримав в лізинг автомобіль Renault Laguna, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] , строком на 60 місяців, з умовою сплати позивачем щомісячних платежів відповідно до графіку. На виконання умов договору лізингу позивач вніс на рахунок відповідача 176520 грн. Позивач вважає, що оскільки вказаний договір фінансового лізингу укладений в простій письмовій формі та в супереч вимогам ч.1 ст. 220 ЦК України нотаріально не посвідчений, то такий договір є нікчемним, тому кожна із сторін договору має повернути іншій все отримане нею на підставі даного договору. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просив визнати нікчемним договору фінансового лізингу від 01.10.2018 року №APNK000000000043911, застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, стягнувши з відповідача на користь позивача 176520 грн., внесених останнім на виконання вказаного договору. Відповідач подав до суду відзив, в якому заперечив проти задоволення прозову. При цьому підтвердив, що укладений між сторонами договір не був нотаріально посвідчений. Вказав, що внаслідок укладення нікчемного правочину позивач користувався належним відповідачу автомобілем та відповідно до довідки щодо розрахунку собівартості послуги з користування автомобілем за період з 01.11.2018 року по 28.02.2021 року плата за користування автомобілем становить 85244,89 грн., збитки за амортизацію вартості автомобіля 79333,33 грн., збитки за неотриманий прибуток 15866,67 грн., збитки до сплати ПДВ 180444,89 грн., загалом 216533,87 грн., яка відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України має бути зарахована в суму, сплачену позивачем на викання даного договору та перевищує її, тому вимоги позивача про стягнення коштів не підлягають задоволенню. Крім того, відповідач вказав на те, що належний йому автомобіль позивач не повертав, тому у разі застосування судом наслідків недійсності правочину у вигляді реституції просив суд зобов`язати позивача повернути відповідачу ториманий в користування за договором автомобіль. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позов надійшов до суду 03.02.2021 року. 08.02.2021 року відкрите провадження у справі. 03.03.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Від позивача надійшла заява про розгляду справи за його відсутності та підтримання позову. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та про необхідність відмови в задоволенні позову. З огляду на те, що належним чином повідомлені сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні в справі матеріали (копію публічного договору про надання фінансового лізингу; копію заяви про приєднання до публічного договору №APNK000000000043911 від 01.10.2018 року; копію фото зображення автомобіля; копію специфікації та акта приймання-передачі від 09.10.2018 року; копію додатку 2 до договору фінансового лізингу №APNK000000000043911 від 01.10.2018 року; копію виписки по транзитному рахунку № [NUMBER] за період з 01.10.2018 року по 03.02.2021 року; копію посвідчення учасника бойових дій; довідки щодо розрахунку собівартості послуги з користування автомобілем за період з 01.11.2018 року по 28.02.2021 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 01.10.2018 року позивач [PERSON] підписав заяву про приєднання до публічного договору №APNK000000000043911, якою приєднався до публічного договору про надання фінансового лізингу та отримав від відповідача ТОВ «Автокредит Плюс» в лізинг автомобіль Renault Laguna, 2009 року випуску, номер кузову [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . За умовами договору лізингу строк лізингу становив 60 місяців, протягом яких позивач зобов`язався вносити на транзитний рахунок відповідачу № [NUMBER] щомісячні платежі відповідно до додатку 2 до договору (графіку лізингових платежів), які включали в себе платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу, відсотки за користування предметом лізингу та комісію за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу. Відповідно до виписки по транзитному рахунку № [NUMBER] за період з 01.10.2018 року по 03.02.2021 року позивач вніс на рахунок відповідача 176520 грн. Згідно з ч.2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно з ч.2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. За такого, укладений між сторонами договір фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб, підлягав нотаріальному посвідченню. Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в постановах від 22.07.2020 року №671/1812/18 та від 03.02.2021 року №750/1163/20. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. \~ \~ \~ \~ У зв`язку з вказаним, оскільки між сторонами укладений договір без дотримання обов`язкової нотаріальної форми, то такий договір є нікчемним, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року №916/3156/17 не потребує та унеможливлює визнання такого договору недійсним за рішенням суду. \~ \~ \~ \~За такого вимога позивача про визнання судом укладеного між сторонами договору фінансового лізингу від 01.10.2018 року №APNK000000000043911 нікчемним не підлягає задоволенню, оскільки такий договір є нікчемним відповідно до закону. \~ \~ \~ \~Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених на виконання договору фінансового лізингу від 01.10.2018 року №APNK000000000043911 грошових коштів в сумі 176520 грн., то вказані вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Випискою по транзитному рахунку № [NUMBER] за період з 01.10.2018 року по 03.02.2021 року підтверджується внесення позивачем на рахунок відповідача 176520 грн. на виконання даного договору, який, як вказано вище, є нікчемним відповідно до закону. Натомість відповідно до додатку 2 до договору фінансового лізингу від 01.10.2018 року №APNK000000000043911 та довідки щодо розрахунку собівартості послуги з користування автомобілем слідує, що частина вказаної вище суми сплаченої позивачем призначалась на оплату користування отриманим в лізинг автомобілем і загалом за період листопада 2018 року по лютий 2021 року включно така плата становить 85244,89 грн., будь-яких інших доказів щодо іншого розміру дійсної плати за користування автомобілем сторони суду не надали. \~ \~ \~ \~При цьому, згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. \~ \~ \~ \~За такого, визначена ч.1 ст. 216 ЦК України двостороння реституція полягає у поверненні сторонами недійсного правочину одна одній всього отриманого за таким правочином, а також у відшкодуванні вартості користування отриманої за таким договором майном. Без проведення вказаних дій щодо стягнення отриманих коштів, повернення майна та здійснення відповідних взаєморозрахунків щодо вартості користування таким майном неможливо говорити про повну двосторонню реституцію, передбачену ч.1 ст. 216 ЦК України, що також узгоджується з постановою Верховного Суду від 03.10.2018 року по справі №288/383/15-ц. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №629/4628/16-ц відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (див. висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. \~ \~ \~ \~За такого від сплаченої позивачем на виконання нікчемного правочину суми грошових коштів в розмірі 176520 грн. слід відняти вартість плати за користування отриманим позивачем на підставі такого договору автомобілем за період листопада 2018 року по лютий 2021 року включно в розмірі 85244,89 грн., а різницю в розмірі 91275,11 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того оскільки суду не надані докази повернення позивачем отриманого в лізинг автомобіля, то слід зобов`язати позивача повернути вказаний автомобіль відповідачу. Лише в такому випадку передбачена ч.1 ст. 216 ЦК України двостороння реституція буде реалізована. Суд при цьому, не погоджується з позицією відповідача щодо того, що при вирішенні питання про стягнення отриманих відповідачем на виконання нікчемного правочину грошових коштів мають також бути враховані збитки за амортизацію вартості автомобіля в сумі 79333,33 грн., збитки за неотриманий прибуток в сумі 15866,67 грн. та збитки до сплати ПДВ в сумі 180444,89 грн. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК. За такого, з врахуванням диспозитивності та змагальності сторін суд з власної ініціативи незалежно від позовних вимог має можливість вирішувати питання виключно щодо визначеної ч.1 ст. 216 ЦК України реституції. Натомість питання стягнення збитків може бути вирішене судом виключно за відповідним позовом сторони, оскільки вимога про відшкодування збитків є додатковим наслідком недійсності правочину. При цьому ст. 216 ЦК України визначає загальні для всіх видів недійсних правочинів наслідки, а ст. 219 ЦК України, яка визначає наслідки недійсності правочину укладеного з недодержанням вимог про його нотаріальне посвідчення, не передбачає можливості відшкодування шкоди при недотриманні вимог про нотаріальне посвідчення правочину (на відміну від, наприклад, наслідків недійсності правочинів з інших підстав ст. 229, 230, 233 ЦК України). За такого, відшкодування збитків не є визначеним законом наслідком недійсності правчину укладеного з недодержанням вимог про його нотаріальне посвідчення, який може бути застосований судом з власної ініціативи. Оскільки відповідач до позивача зустрічного позову про відшкодування збитків не пред`являв, то у суду відсутні підстави оцінювати обґрунтованість та вирішувати питання про стягнення заявлених відповідачем збитків. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову застосування визначених законом наслідків недійсності нікчемного правочину у вигляді двосторонньої реституції та стягнення з відповідача на користь позивача 91275,11 грн. в рахунок повернення різниці між коштами, внесеними за договором фінансового лізингу від 01.10.2018 року №APNK000000000043911 та коштами, які призначались в якості плати за користування предметом лізингу. А також в межах відповідної двосторонньої реституції слід зобов`язати позивача повернути позивачу отриманий у користування за договором фінансового лізингу від 01.10.2018 року №APNK000000000043911 автомобіль Renault Laguna, 2009 року випуску, номер кузову [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Оскільки позивач,\~як учасник\~бойових дій\~відповідно до\~п.\~13\~ч.1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» та\~постанови Верховного\~Суду від\~16.10.2019\~року по\~справі №187/1094/17\~звільнений від\~сплати судового\~збору,\~тому з\~відповідача на\~підставі ч.1\~ст.\~141\~ЦПК України\~підлягає стягненню\~судовий збір\~на користь\~держави в\~розмірі 908\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial