Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина, а також 1/6 частину заробітку на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з [PERSON] з 06 вересня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Наразі проживають вони окремо, подружніх стосунків не підтримують, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоч має таку можливість, оскільки працює у приватному підприємстві, де отримує заробітну плату, платником аліментів не являється, проживає разом з батьками, які є працездатними. Вказала, що на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому відповідно до ч.2 ст. 84 СК України також має право на утримання від чоловіка. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у визначеній позивачем частці - 1/4 частини від його доходу заробітку до повноліття дитини. А на утримання колишньої дружини згоден сплачувати аліменти в розмірі не більше 5% від його доходу. Вказав, що шлюб між ними розірвано, він дійсно працює, але його заробітна плата складає лише 1500 грн. на місяць, проживає в орендованому приміщення, за яке сплачує 400 грн. Йому самому надають матеріальну допомогу батьки. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника позивача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши в судовому засіданні матеріали справи встановив наступне. Сторони з 06.09.2014 року знаходилися у шлюбі зареєстрованому, який розірвано рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.01.2016 року (а.с. 5, 22). Від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого згідно з копією свідоцтва про народження є відповідач (а.с. 6). Згідно з довідкою Знам'янської Другої селищної ради дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 7). Довідок про доходи сторонами у судове засідання не надано. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., набула чинності для України з 27.09.1991 р.), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року). Статтею 84 Сімейного Кодексу України передбачено право дружини, з якою проживає дитина на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, в тому числі і в разі розірвання шлюбу. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України має враховувати матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Відповідач у своїх запереченнях щодо заявлених позовних вимог посилався на те, що не має змоги і бажання виплачувати аліменти на утримання позивача у запропонованій нею частці, оскільки його заробітна плата становить 1500 грн. на місяць, він винаймає житлове приміщення, за яке сплачує орендну плату в сумі 400 грн, йому самому матеріальну допомогу надають батьки, однак доказів на підтвердження своїх заперечень не надав. При цьому, суд протягом всього засідання роз'яснював йому право подавати докази на обґрунтування своїх заперечень та попереджував про наслідки їх ненадання. А також роз'яснював право заявляти клопотання про витребування доказів у разі неможливості витребувати їх самостійно. Обставини, на які посилається позивач при обґрунтуванні заявлених вимог, не спростовані. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, яка знаходяться на повному утриманні позивача, проживаючи з нею, матеріальне становище сторін, те що позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, погоджуючись зі способом визначення аліментів у частці, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] трирічного віку. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює сторонам, що у відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial