Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру № 97, що знаходиться в будинку № 2 по бульвару Івана Каркача в м. Харкові, після смерті [PERSON], померлої 14.12.2012 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.12.2012 року померла [PERSON], яка доводилась їй бабусею. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з трикімнатної кооперативної квартири № 97 в будинку№ 2 розташованому по бульвару Івана Каркача в м. Харкові. Позивач протягом шестимісячного строку звернулась до нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після померлої бабусі, однак у звязку з тим, що не змогла надати нотаріусу правовстановлюючі документи на квартиру № 97, яка розташована в будинку № 2 по бульвару Івана Каркача в м. Харкові, державним нотаріусом Четвертої Харківської держаної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 14.12.2012 року. Сторони у судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомили. Від позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Представник відповідача - Харківської міської ради про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про перенесення розгляду справи не надавав. Представник третьої особи - директор ОЖК «Круг» надала суду заяву про розгляд справи без участі представника ОЖК «Круг», при винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 27.06.1947 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (до шлюбу Кравченко), про що зроблено відповідний актовий запис № 294 від 11.07.1947 року, що підтверджується копією посвідки про шлюб. 26.04.1948 року від їхнього шлюбу народився батько позивача [PERSON], про що зроблений актовий запис про народження № 273 від 04.06.1948 року, батьком якого записаний [PERSON], а матірю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. За своє життя дід позивача [PERSON] одержав житловий ордер за № 19189 від 09.12.1967 року на вселення у трикімнатну кооперативну квартиру № 97 в будинку № 2 розташованому по бульвару Івана Каркача в м. Харкові. Зазначений ордер було видано на підставі рішення виконкому [PERSON] депутатів трудящих від 28.09.1966 року на сімю з трьох осіб: [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Перший пайовий внесок було сплачено [PERSON] у березні 1967 року в сумі 2365 рубл. Вартість квартири житловому кооперативу «Донець» була повністю сплачена членом цього кооперативу [PERSON] в розмірі 4992 рубл. у лютому 1979 року, що підтверджується довідкою виданою житловим кооперативом «Донець» за № 7 від 21.02.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Відповідно до ст. ст. 22, 28 КпШС (1969 року) УРСР майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і у разі поділу такого майна частки дружини та чоловіка є рівними. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність подружжя зазначену квартиру після повної сплати її вартості житловому кооперативу «Донець». 14.06.1982 року помер батько позивача [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 4358 від 15.06.1982 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті окрім позивача в нього інших дітей не залишилось. 10.04.1997 року помер дід позивача [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 6122 від 10.04.1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] належне йому майно, в тому числі спірну трикімнатну кооперативну квартиру, прийняла у спадщину його дружина [PERSON], оскільки вона фактично вступила в управління спадковим майном, продовжуючи проживати і користуватись квартирою, яка раніше була надана у спільну сумісну власність подружжя, що підтверджується відповідною довідкою житлового кооперативу «Донець». За життя [PERSON] не оформив правовстановлюючі документи на квартиру та не отримав свідоцтво про право власності. Так само і після його смерті [PERSON] не зверталась до відповідних органів щодо оформлення спадщини та державної реєстрації права власності на спірну квартиру. 14.12.2012 року померла бабуся позивача [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 16533 від 15.12.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Заповіту після своєї смерті [PERSON] не залишила. Позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] на час смерті останньої проживали та були зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою виданою житловим кооперативом «Донець» за № 6 від 14.01.2017 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вище вказану квартиру. Позивач протягом шестимісячного строку звернулась до нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після померлої бабусі, однак у звязку з тим, що не змогла надати нотаріусу правовстановлюючі документи на квартиру № 97, яка розташована в будинку № 2 по бульвару Івана Каркача в м. Харкові, державним нотаріусом Четвертої Харківської держаної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 14.12.2012 року. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З відповіді Четвертої Харківської державної нотаріальної контори за № 6476/01-16 від 22.11.2017 року вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 14.12.2012 року, яка проживала за адресою: [INFO], спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49967319 від 22.11.2017 року. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1266, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особа, яка на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved