Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна, що належить їй, накладеного відділом Державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції Київської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на даний час виконавчих проваджень стосовно неї не має, а чинність арешту нерухомого майна відповідачем не припинено. В попереднє судове засідання позивач [PERSON] не прибула, надала до суду заяву, в якому просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача відділу Державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції Київської області [PERSON] всудове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності представника, проти позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.05.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Тетіївського районного управління юстиції [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №32733658) на підставі виконавчого листа №2-287, виданого 11.05.2010 року Тетіївським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 19382,74грн. (а.с.6). 27.06.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Тетіївського районного управління юстиції [PERSON] винесено постанову, якою було накладено арешт на все майно, яке належить позивачу. (а.с.7). 21.11.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Тетіївського районного управління юстиції [PERSON] винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».(а.с.9). Із копії Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна №36681598 від 27.06.2012 року встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження В ДВС Тетіївського РУЮ від 24.05.2012 року, №32733658 накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с.8). Із листа, виданого відділом Державної виконавчої служби Тетіївського районного управління юстиції Київської області 25.12.2015 року №7777 встановлено, що станом на 25.12.2015 року у відділі ДВС Тетіївського РУЮ відсутні виконавчі документи про стягнення з [PERSON].(а.с.17). Відповідно до ст.3 ЦПК України, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, \~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та враховуючи, що на час звернення до суду із позовом, за наявності арешту накладеного на майно, порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого [PERSON] позбавлена права користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved