Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому вказала, що з травня 2015 року вона з відповідачем перебувала у цивільному шлюбі є. 10.04.2014 року до сумісного проживання у них народився син. Відповідач є батьком дитини. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не виплачує, угоди про розмір та добровільну сплату аліментів на утримання дитини між ними не досягнуто, у звязку з чим позивач звернулась до суду. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 11.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання відповідач двічі не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивности, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 255521, виданого 29.04.2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 243, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан кожного із сторін, потреби неповнолітньої дитини, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу дитині та має постійного доходу. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання сином сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у\~\~твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного\~\~матеріального утримання з боку\~\~батька. Суд вважає обґрунтованим, визначений позивачкою розмір аліментів в сумі 1500 гривень, а тому вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити.\~\~ Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно у дохід держави стягнути судовий збір 640 гривень.\~\~

Outcome: approved