Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі з [PERSON], з 21.08.1991 року по 21.05.2013 р., придбали квартиру [ADDRESS], яку було оформлено на відповідача, який на даний час одноособово користується цим житлом, чинить перешкоди позивачу з дітьми проживати в зазначеній квартирі, а тому позивач просила визнати за нею право власності на 1\\2 частину зазначеної квартири, зобов'язати відповідача не чинити перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та вселити позивача до зазначеного помешкання. В судовому засіданні позивач підтримала позов. Відповідач позов визнав повністю. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.08.1991 року по 21.05.2013 року. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи та підтверджено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 21.05.2013 року по справі № 357\\5813\\13-ц. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу сторін, 09.12.2006 року, ними було придбано квартиру [ADDRESS]. Однак, покупцем в договорі купівлі-продажу зазначеної квартири значиться, лише, [PERSON] Дане підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 09.12.2006року( а.с.11). Встановлено, що на даний час позивач з дітьми проживає не за місцем своєї реєстрації, оскільки відповідач чинить їй перешкоди в користуванні спільним житлом і дане підтверджено неодноразовими зверненнями позивача до правоохоронних органів та висновками на звернення позивача (а.с.16,17) В судовому засіданні встановлено, що письмових домовленостей з приводу спільного майна сторін, шлюбного договору між сторонами не укладалося. Також, встановлено, що в спірній квартирі на сьогодні проживає відповідач, який чинить перешкоди позивачу вселятися та проживати в квартирі. Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт нявних перешкод у позивача щодо належного користування вказаною квартирою, яка хоча і є їхньою спільною власністю, але через небажання позивача повертати відповідачу частину вартості їх спільного магазину, який відповідач має намір теж ділити, існують конфлікти. При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, в судовому засіданні встановлено, що майно - квартира [ADDRESS] є спільною власністю колишнього подружжя [PERSON], придбана їх спільним коштом , в період проживання однією сімєю. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судових витрат, що підтверджено відповідною квитанцією (а.с.1,2). Враховуючи наведене та

Outcome: approved