Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], яка діє як в своїх так і в інтересах малолітнього [PERSON], треті особи: виконавчий комітет Суботцівської сільської ради Знам»янського району Кіровоградської області, служби у справах дітей Знам»янської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Вказала, що є власником квартири під номером [ADDRESS], яку отримала у власність в порядку спадкування, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом №131 від 23.02.2018 року. Згодом дізналася, що в зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі. 16.04.2018 року виконавчий комітет Суботцівської сільської ради Знам»янського району Кіровоградської області надав довідку, в якій йдеться про те, що відповідачі хоча є і зареєстрованими за вказаною адресою, проте не проживали та не проживать в ній. Відповідачі були зареєстровані за вказаною адресою з дозволу попереднього власника, який набув право власності за рішенням суду від 02.08.2008 року, яке ріешенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28.09.2017 року скасовано. Крім того, зазначила, що будь-яких домовленостей між ними щодо проживання немає. На даний час має бажання проживати в вказаній квартирі разом зі своєю сім»єю. Вважає, що реєстрація відповідачів за вказаною адресою порушує її право власності, а тому просить визнати відповідачів, а саме [PERSON], яка діє як в своїх так і в інтересах малолітнього [PERSON], такими, що втратили право користування квартирою під номером [ADDRESS] та стягнути судові витрати. Ухвалою від 07.05.2018 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою від 21.06.2018 року до участі у справі в якості третьої особи залучено службу у справах дітей Знам»янської РДА. Представник позивача з»явилася в судове засідання. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Додавши, що позивач є єдиною власницею квартири, в якій має намір проживати разом зі своєю сім»єю, а реєстрація відповідачів порушує її права власності. Крім того, відповідачі ніколи там не проживали. Просить вимоги задовольнити. Відповідач, яка діє як в своїх інтересах так і в інтересах дитини, та її представник у судове засідання з'явилися. Позовні вимоги не визнали. Просять відмовити в задоволенні вимог, посилаючись на безпідставність та необгрутованість останніх. Крім того, відповідач доповнила, що проживає разом зі свою дитиною - [PERSON] за іншою адресою, а саме: [ADDRESS]. Представники третіх осіб у судове засідання не з»явилися. Надали до суду заяви, в яких просять справу розглядати за відсутності останніх. Представник РДА вирішення даного питання виніс на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №2-855/08, та матеріали інвентаризаційної справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з»ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є власником квартири під номером [ADDRESS]. З довідки № 690, виданої 16.04.2018 року виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради Знам»янського району Кіровоградської області вбачається, що в зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON], [INFO], хоча будучи і зареєстрованими за вказаною адресою, проте не проживали та не проживать в ній. Також така інформація міститься в довідці №1508, виданої 13.08.2018 року виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради Знам»янського району Кіровоградської області. Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою з дозволу попереднього власника, який набув право власності за рішенням суду від 02.08.2008 року, яке рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28.09.2017 року скасовано, що підтверджено сторонами під час розгляду справи. Рішення апеляційної інстанції є таким, що набрало законної сили, що також підтверджено сторонами в судовому засіданні. Крім того, як вбачається з пояснень сторін, будь-яких домовленостей між сторонами щодо проживання відповідачів у вказаній квартирі не існує та не існувало. Позивач має намір проживати в зазначеній квартирі разом зі своєю сім»єю, але реєстрація відповідачів порушує її право власності, що включає право володіти, користуватися та розпоряджатися. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона є власником квартири, яку отримала в рахунок майнових паїв. В якій, за інформацією голови колгоспу, ніхто не проживав. Отримавши у власність квартиру, зробила косметичний ремонт та надала дозвіл на реєстрацію відповідача Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що є начальником БТІ. До 2003 року облік вівся в паперовому вигляді, а після 2003 року - державними реєстраторами. КСП «ім.Леніна» продало спірну квартиру гр. [PERSON] В подальшому укладено договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] Крім того, доповнила, що наданий час [PERSON] є власником квартири. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником квартири під номером [ADDRESS], яку отримала в порядку спадкування, а саме після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO]. Оглянувши матеріали інвентаризаційної справи, в яких міститься рішення Суботцівської сільської ради народних депутатів Знам»янського району Кіровоградської області №12 від 17.03.1997 року, яким за КСП «ім.Леніна» визнано право власності на житлову квартиру [ADDRESS]. В подальшому, а саме 21.03.1997 року між КСП «ім.Леніна» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири. В подальшому, в порядку в спадкування, зазначену квартиру отримала [PERSON], між якою та [PERSON] 04.08.2001 року укладено договір купівлі-продажу. Після смерті якого, позивач в порядку спадкування отримала квартиру, а тому у суду всі підставі вважати останню власником квартири, оскільки право власності ніким не оспорене. Крім того, з правовстановлюючих документів на квартиру, доданих до позову та інших документів, що містяться в матеріалах інвентаризаційної справи, остання має правовий статус - приватного житлового фонду. Права членів сім'ї власника на користування жилим приміщенням урегульовані ст. 405 ЦК України, відповідно до вимог якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що сторони між собою не є родичами. Отже, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності щодо квартири, оскільки реєстрація відповідачів порушує таке право, а тому вимоги останньої є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місцем проживання її батьків (усиновлювачів) або одного із них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає. В силу ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків, тобто неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб'єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що малолітній [PERSON], [INFO], у спірній квартирі не мешкає. Залишення малолітного зареєстрованим в спірній квартирі суперечило б ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України. Згідно з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідачів. Отже, з відповідачів, а саме з [PERSON] та [PERSON], [INFO] в інтересах якого діє [PERSON], оскільки є малолітнім, а остання є його законним представником, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви до суду. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved