Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на такі обставини. Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого є неповнолітня дитина дочка [PERSON], [INFO]. Після припинення сторонами подружніх відносин відповідач не бере участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. На підставі цього позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання його дочки у розмірі ? частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судове засідання не зявився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у звязку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який у 2008 році було розірвано. Від цього шлюбу відповідно до представленого свідоцтва про народження І-ЖД № 024360 від 24 лютого 2006 року, актовий запис № 3, народилась дочка [PERSON], [INFO], батьком якої зазначений відповідач [PERSON]. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу неповнолітня дитина перебуває на утриманні матері. Відповідач належним чином не виконує свої обовязки щодо надання утримання дитині, а також щодо виконання обовязків з її виховання. При постановленні рішення судом врахований матеріальне становище дитини, не встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача; задовольняючи позов суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи відсутність доказів такого, а й його можливості щодо його отримання. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обовязків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З урахуванням цього суд має задовольнити позовні вимоги позивача. Батьки дитини мають рівні обовязки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. При цьому згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом враховано, що мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Outcome: approved