Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона отримує мінімальну пенсію по інвалідності, не працює за станом здоров`я. Відповідач офіційно працює, іноді матеріально допомагає, але недостатньо. З огляду на викладене, вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України. У відповідності до п. 3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідност.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач є матір`ю [PERSON] (а.с. 16). Згідно пенсійного посвідчення [PERSON] є інвалідом другої групи (а.с. 6). Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік. Так, відповідно до ст.51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Положеннями ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого ст.26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Нормою ст. 205 СК України визначено, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Статтею 7 Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні. Відповідно до ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням непрацездатних членів сім`ї. Згідно ст.18 СК України одним із способів захисту сімейних прав та інтересів є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а отже і про можливість задоволення позову, однак частково. Свою правову позицію суд мотивує наступним. Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності певних умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); непрацездатності батька, матері; наявності у матері, батька потреби у матеріальній допомозі. І цей обов`язок не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина, а також не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише, коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків (ст.204 СК України). Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Виникнення обов`язку виключається лише у випадку позбавлення батьківських прав (ст.202 СК України). Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які дорівнюють або є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Крім того, при визначенні розміру аліментів на утримання непрацездатних батька, матері береться до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Аналогічні наведеним вище правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року по справі №212/1055/18, від 14 квітня 2020року по справі №331/7487/15-ц, від 17 грудня 2020 року по справі №642//4062/18, від 17 грудня 2020 року по справі №756/1493/17. Що стосується спірних правовідносин сторін по даній справі, то судом в ході розгляду справи встановлено, що позивач є непрацездатною особою, оскільки є пенсіонером за інвалідністю, та потребує надання їй матеріальної допомоги з огляду на розмір її єдиного джерела доходу - пенсії. Таким чином, з огляду на викладене та на відсутність доказів позбавлення позивача батьківських прав, ухилення нею від виконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, про наявність визначених законом підстав для виникнення у повнолітніх дітей позивача, зокрема у відповідача, обов`язку утримувати позивача. При цьому, не підлягає задоволенню позов в частині вимоги позивача про призначення аліментів додатково з 18 листопада 2022 на весь час інвалідності у випадку видачі нової довідки МСЕК, оскільки такі вимоги взагалі жодним чином не мотивовані та не доведені. На підставі викладеного та

Outcome: partial