Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, свою позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається в Державному вищому навчальному закладі «Національний гірничий університет» на І курсі геолого-розвідувального факультету, денної форми навчання, за бюджетом, стипендію не отримує. У звязку з чим [PERSON] потребуває матеріальної допомоги, проте відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Зазначила, що в свою чергу, вона надає сину допомогу в добровільному порядку: купує йому одяг, продукти харчування та несе інші, повязані із навчанням витрати, зокрема, сплатила за проживання в гуртожитку за перший рік 4400,00 грн. Відповідач не працює, але отримує пенсійні виплати в УПФУ в м. Тернівка Дніпропетровської області, та щомісячні страхові виплати у ВВД ФССНВУ в м. Тернівка Дніпропетровської області, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, у звязку з продовженням навчання. Повідомила, що з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів на кожного. У звязку з чим, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом, починаючи з дня звернення до суду з чим позовом та до досягнення сином 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання, а також просить допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Третя особа - [PERSON] надав до суду письмову заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, поштові конверти із судовою кореспонденцією направлялися на належну адресу третьої особи, але були повернуті на адресу суду із довідкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, поштовий конверт із судовою кореспонденцією направлявся на належну адресу відповідача, але був повернутий на адресу суду із довідкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 045188, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області 12 жовтня 1999 року, актовий запис № 274 (а.с.6). [PERSON] навчається на 1 курсі геолого-розвідувального факультету Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», за денною формою навчання, на бюджетній основі, зарахований з 01 вересня 2017 року, передбачене закінчення навчання 30 червня 2021 року, про що свідчить довідка видана відділом кадрів Державного ВНЗ «Національний гірничий університет» від 20 вересня 2017 року № 14/02-992 (а.с.9). Середньомісячна сума доходу [PERSON] за період з 01 вересня 2017 року по 31 жовтня 2017 року за винятком аліментів склала 0,00 грн., про що свідчить довідка про середньомісячний заробіток видана Державним ВНЗ «Національний гірничий університет» від 13 жовтня 2017 року № 486 (а.с.32). З відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів; [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, що підтверджується копією рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2014 року (а.с.10-11). Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; \~наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі;\~ наявність\~ у\~ батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. При визначені розміру аліментів, що мають бути стягнуті, судом приймається до уваги та обставина, що відповідач сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його доходів, [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання, проте сума його доходу за період з вересня по жовтень 2017 року склала 0,00 грн., до того ж, [PERSON] поніс витрати за оплату проживання у гуртожитку розмірі 4400,00 грн. (а.с. 31), а тому суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог, у звязку з чим підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON], у звязку з продовженням ним навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з відповідача\~ становить 50 % заробітної плати (1/6 + 1/6 + 1/6), що відповідає вимогам чинного законодавства щодо максимального розміру аліментів. Тому суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду. Статтею 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено негайне виконання судового рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved