Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з останнього аліменти на утримання їх дитини. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі; вони мають малолітню дитину. Однак подружнє життя виявилось не вдалим. Через несумісність характерів, виникали сварки, у зв'язку з чим, через деякий час, вони втратили повагу один до одного. Зазначила, що тривалий час вони проживають окремо та сім'ї фактично не існує. Також, зазначила, що їх спільна дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дочки, а тому, вона просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в сумі 1 000 гривень щомісячно, оскільки відповідач має мінливий і нерегулярний дохід. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що з вересня 2013 року вони з відповідачем проживають окремо. Також, пояснила, що відповідач надає грошові кошти на утримання дитини в середньому по 500 гривень. Однак, зазначила, що така допомога відповідача є нерегулярною та епізодичною. Просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та не оспорив обставин наведених позивачем щодо цього. В частині вимог про стягнення аліментів, висловив згоду на виплату аліментів в розмірі меншому ніж заявлено позивачкою, оскільки він не має постійного і стабільного заробітку. Зазначив, що і в добровільному порядку він не відмовляється надавати дитині матеріальну підтримку. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 22 квітня 2007 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис за № 668 (а.с. 7). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення сторонами не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки з наданих сторонами в судовому засіданні пояснень встановлено, що шлюб між ними має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Таким чином, позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За час шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Із змісту позовної заяви та пояснень позивачки встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю. Вказане також підтверджується довідкою Калинівської селищної ради від 18 березня 2015 року № 244 (а.с. 10). Відповідач вказаних обставин не заперечив. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований та має нерегулярний, мінливий дохід, суд приходить до висновку про можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких обставин щодо стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, судом не встановлено. Також відсутні інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття в сумі 900 гривень 00 копійок. В силу положень пункту першого частини першої статті 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: partial