Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, зазначаючи, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. З лютого 2016 року сімейні відносини між ними припинені, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Після припинення сімейних відносин вона намагалася врегулювати з відповідачем питання щодо сплати аліментів в досудовому порядку, однак ці спроби виявилися марними. Позивач зазначила, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і інших доходів окрім соціальної допомоги не має. Тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1400,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 17.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з нього аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Він не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини у сумі 1000,00 гривень. Також відповідач пояснив, що він на даний час не працює, бо не може влаштуватися на роботу через стан свого здоровя: в нього хронічне захворювання пієлонефриту, також тривалий час він хворіє на складне захворювання вітіліго. Відповідач також указав, що не відповідає дійсності посилання позивача на те, що він ухиляється від обовязку по утриманню дитини, оскільки він, виходячи з нагальних потреб дитини, надавав грошове забезпечення та забезпечення у натуральній формі (купував дитячі суміші). Позивач просив суд задовольнити позовні вимоги частково. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 25.07.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Судом встановлено, що спільна дитина подружжя проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Дану обставину не заперечує відповідач, та вона підтверджується довідкою на а.с. 10. Судом встановлено, що на даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та інших джерел доходу, окрім соціальної допомоги, не має. Відповідач на даний час не працює, проходить стажування з метою працевлаштування; представив суду документи, що має ряд хронічних захворювань. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 цієї статті право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Приймаючи рішення щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини та на утримання позивача до виповнення трирічного віку дитині, суд враховує те, що відповідач на даний час не працює, проходить стажування для працевлаштування на роботу; враховує стан його здоровя; те, що він інших аліментних обовязків не має; суд враховує вік самої дитини та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі розмірі 800,00 грн. щомісяця, а на утримання позивача суд вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 400,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 22.01.2019 року. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. З урахуванням встановленого, суд вважає, що позивачем відповідно до статей 59,60 ЦПК України не доведено, а судом не встановлено, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини, а позивач вживала заходів щодо одержання аліментів. Суд критично ставиться до посилання позивача в цій частині позову на переписку її з відповідачем в соціальних мережах (а.с. 25, 26), оскільки дана переписка між сторонами не свідчить про ухилення відповідача від сплати аліментів і не є належним доказом в розумінні статті 59,60 ЦПК України. За таких підстав, суд вважає, що аліменти на утримання дитини та на утримання дружини підлягають стягненню з відповідача з дня подачі позову до суду, тобто з 08 листопада 2016 року. Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial