Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що з 14 травня 1988 року до цього часу постійно проживає в [INFO], що в с. Гайок (с.Тетянівка), Вільнотарасівської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області. На даний час у позивача виникла необхідність продати будинок, однак згідно правовстановлюючих документів вона не є його власником. Згідно розписки від 14.05.1988 року позивач [PERSON] сплатила для [PERSON] 6500 карбованців за будинок №25 по вулиці Залізничній в с. Тетянівка. З того часу, вже більше, ніж 29 років позивач проживає у спірному будинку. Згідно Свідоцтва про право власності, яке видане Вільнотарасівськаою сільською радою на підставі рішення №72, житловий буднок №25 по вулиці Залізничній, який розташований в селі Тетянівка належить [PERSON]. 17.08.2010 року [PERSON] померла. На момент смерті [PERSON], з нею проживали за однією адресою і були зареєстровані відповідачі по справі - її сини [PERSON] та [PERSON], а також чоловік [PERSON], який помер 26.01.2016 року. І на момент смерті якого з ним за однією адресою були зареєстровані та проживали відповідачі по справі - його сини [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців не має. До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався. Позивач просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №25 по вулиці Залізнична в селі Гайок, Вільнотарасівської сільської ради, Білоцерківського району , Київської області. Представник позивача, за довіреністю у справі, [PERSON], в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги [PERSON] в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій вказав, що позові вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, але [PERSON] був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, був викликаний через оголошення в ЗМІ, жодних клопотань чи заперечень суду не подав та відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. Третя особа Вільнотарасівська сільська рада до суду не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, направили суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради на розсуд суду. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідок Вільнотарасівської сільської ради №02-33/125 та 02-33/126 від 25.05.2017 року, згідно погосподарської книги №4 за 1986 - 1990 р.р. (запис №40) господарство за адресою : с. Гайок (Тетянівка), вул. Залізнична, будинок 25 (лицьовий рахунок №300) з 1986 року по травень 1988 року належало [PERSON] (а.с.7-10, 13,14). В судовому засіданні встановлено, що з травня 1988 року по теперешній час в житловому будинку, який знаходиться за адресою: с. Гайок (с. Тетянівка) Вільнотарасівської сільської ради, вул. Залізнична, 25 Білоцерківського району Київської області постійно проживає [PERSON], [INFO]. Згідно розписки від 14.05.1988 року [PERSON] сплатила для [PERSON] 6500 карбованців за будинок №25 по вулиці Залізничній в с. Тетянівка. З того часу, вже більше, ніж 29 років позивач [PERSON] проживає у спірному будинку. (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності, яке видане Вільнотарасівськаою сільською радою на підставі рішення №72, житловий буднок №25 по вулиці Залізничній, який розташований в селі Тетянівка належить [PERSON].(а.с.5). Встановлено, що 17.08.2010 року померла [PERSON]. (а.с.15), що підтверджено копією свідоцтва про смерть від 17.08.2010р. Серія І-БК №182765. Представник позивача суду пояснив, що на момент смерті [PERSON], з нею проживали за однією адресою і були зареєстровані відповідачі по справі - її сини [PERSON] та [PERSON], а також чоловік [PERSON], який помер 26 січня 2016 року. На момент смерті чоловіка [PERSON], [PERSON] з ним за однією адресою були зареєстровані та проживали відповідачі по справі - його сини [PERSON] та [PERSON] Інших спадкоємців не має. До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини в формі вказаного будинку або про відмову від спадкування будинку ніхто не звертався. Згідно норм ст.ст.1261, 1268, 1296 ЦК України [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину щодо майна матері [PERSON] та батька [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про смерть [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвами про народження відповідачів. Судом було оглянуто спадкову справу №06/2016 до майна померлого 26.01.2016 року [PERSON] та Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2017 року на імя померлої 17.08.2010 року [PERSON]. Ні [PERSON] ні [PERSON] заповіту не залишали. Спору між їхніми спадкоємцями по закону щодо спадкування будинку по вул. Залізничній №25 в с. Тетянівка не має. Даний будинок не включений до спадкової маси після смерті [PERSON] Пунктом 13 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст. 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до ч. 1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майно - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Пунктом 9 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. З огляду на вищевикладене, з урахуванням п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норм 334 ЦК України, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Позивач [PERSON] добросовісно і відкрито з травня 1988 року, тобто станом на січень 2001 року вже володіла будинком, ніхто із правонаступників власника майна не заперечують право володіння [PERSON] зазначеним будинком, а тому можливо визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на будинок №25 по вул.Гайок (с. Тетянівка) Вільнотарасівської сільської ради.

Outcome: approved