Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила виділити їй в житловому будинку №5 по вулиці Чапаєва, с. Нещерів, Обухівського району, Київської області приміщення відповідно до її 1/2 частини на даний будинок - житлову кімнату 1-3 площею 12,7 кв.м., кухню 1-4 площею 15,7 кв.м., житлову кімнату 1-6 площею 22 кв.м., суміщений санвузол 1-5 площею 2,2 кв.м.; виділити [PERSON] та [PERSON] в житловому будинку №5 по вулиці Чапаєва, с. Нещерів, Обухівського району, Київської області приміщення відповідно до їх 1/2 частини на даний будинок - коридор 1-1 площею 3,3 кв.м., житлову кімнату 1-2 площею 18,2 кв.м., житлову кімнату 1-7 площею 6,9 кв.м., літнє приміщення І (веранда) площею 14 кв.м., літнє приміщення II (веранда) площею 10,2 кв.м. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що 03.09.2007 року [PERSON], подарувала їй згідно нотаріально посвідченого договору дарування Ѕ частину житлового будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Нещерів, вулиця Чапаєва. Співвласниками іншої Ѕ частини будинку по ј частині за кожним є відповідачі. Житловий будинок складається з двох веранд, однієї кухні,чотирьох кімнат, коридору, суміщеного санвузлу; допоміжними будівлями до будинку є дві прибудови, сарай, погріб, вбиральня, колодязь, хвіртка, огорожа. Проживаючи в будинку між сторонами фактично встановився порядок користування, але він не оформлений між ними, що є перешкодою в оформленні права власності на земельну ділянку під будинком та допоміжними спорудами. Позивачем, неодноразово пропонувалось відповідачам, врегулювати дане питання поза судовому порядку, але вони це ігнорують, тому позивач змушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій позов підтримала та просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, подали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали та не заперечили проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що згідно Договору дарування Ѕ частини будинку від 03.09.2007 року, [PERSON] належить на праві власності Ѕ частина житлового будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Нещерів, вулиця Чапаєва,5. Відповідно до даних технічного паспорту - житловий будинок за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Нещерів, вулиця Чапаєва,5, складається з двох веранд, однієї кухні,чотирьох кімнат, коридору, суміщеного санвузлу; допоміжними будівлями до будинку є дві прибудови, сарай, погріб, вбиральня, колодязь, хвіртка, огорожа. Відповідно до вимог ст.ст.317,319 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.ст.358, 364 ЦК України кожен із співвласників має право надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, та має право на виділ в натурі частки, що є у спільній частковій власності, а згідно вимог ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. Відповідно до ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до п.7 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради. Позивач та\~відповідачі мають\~по 1/2\~частини нерухомого\~майна за\~адресою:\~Київська область, Обухівський район, с. Нещерів, вул. Чапаєва,5. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч.1,4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Аналогічна правова\~позиція закріплена\~у Постанові\~Верховного Суду\~України від 11.02.2015 № 6-2цс15, яка є\~обовязкова для\~судів при\~розгляді даної\~категорії справ. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності,\~\~судом встановлено, що позивач та відповідачі\~\~є співвласниками житлового будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Нещерів, вулиця Чапаєва, тому суд,\~\~діючи в межах заявлених позовних вимог, вважає за можливе визначити порядок користування житловим будинком, про який просить позивач, оскільки\~\~такий порядок користування будинком не порушує права та законні інтереси інших співвласників,\~\~та враховуючи той факт, що в межах даного спору, відповідачі визнали позов в повному обсязі. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене,\~\~ суд дійшов висновку, що позов [PERSON]\~до [PERSON],\~[PERSON] про\~встановлення порядку\~користування нерухомим\~майном між\~співвласниками є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved