Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 30 травня 2014 року Бесарабівською сільською радою Кегичівського району, Харківської області, актовий запис № 02 від 30 травня 2014 року. Позовна заява обґрунтована тим, що 30 травня 2014 року між сторонами по справі був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем. Сімейне життя з відповідачем не склалося, не зійшлись характерами. На даний час проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить її інтересам. Строк на примирення просить не надавати, спільного майна не мають, після розлучення діти проживатимуть з позивачем, прізвище на дошлюбне змінювати не бажає, судові витрати залишає за собою. Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не підтримують, спільного господарства не ведуть. Діти після розірвання шлюбу проживатимуть разом з нею, а відповідач надаватиме матеріальну допомогу на їх утримання в добровільному порядку. Спору про розподіл майна не мають. Після розірвання шлюбу прізвище залишити « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність. Проти позовних вимог не заперечує, спільне життя з відповідачем не підтримують, спільного господарства не ведуть. Діти після розірвання шлюбу проживатимуть разом з позивачем. Відоповідач надаватиме матеріальну допомогу на їх утримання. Спору щодо сумісного майна не мають. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалась повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 травня 2014 року в Бесарабівській сільській раді Кегичівського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30 травня 2014 року Бесарабівською сільською радою Кегичівського району Харківській області, актовий запис № 02. Від даного шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони погодили, що діти після розірвання шлюбу проживатимуть з позивачем. Сумісне життя сторін не склалося, через різний склад характерів, подружні стосунки вони не підтримують, проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не має. Сторони погодили, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем заявлено про залишення їй прізвища отриманого при реєстрації шлюбу « [PERSON] », що відповідає положенням ст.113 СК України, а тому суд не вбачає підстав для зміни прізвища позивача на дошлюбне. Позивач про розподіл судових витрат не заявила, бажає залишити їх за собою.

Outcome: approved