Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом і просить суд визначити частки у спільному сумісному майні квартирі, що знаходиться за адресою: м. Тараща Київської області, вул. Липнева (Кірова), 2[ADDRESS] по 1/5 частки квартири кожному за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) [PERSON], [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є співвласником зазначеної вище квартири разом з відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Оскільки на протязі тривалого часу частки в квартирі не визначені, вона, як співвласник, не може розпоряджатись нею на свій розсуд, а тому для чіткого визначення прав співвласників квартири виникла необхідність у виділі (визначенні) часток у спільній сумісній власності. В судове засідання позивач не зявилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належно, проте надала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі та без фіксування судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належно, проте кожен з них надав до суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі і просить визначити 1/5 частину в квартирі [ADDRESS]. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивачу та відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) [PERSON], [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: м. Тараща Київської області, вул. Липнева (Кірова), 2[ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 лютого 1994 року. З відривного корінця до запиту відділу адресно-довідкової роботи Управління ДМС України у Київській області, у вказаній квартирі зареєстровані і проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Спірна квартира складається з 4-х ізольованих житлових кімнат площею: 17,1 кв.м., 12,2 кв.м., 12,1 кв.м., 10,8 кв.м., кухні площею - 8,7 кв.м., вбиральні 1,4 кв.м., ванної кімнати - 2,5 кв.м., коридору 4,5; 5,8 кв.м., вбудованої шафи 1,3; 1,0 кв.м, при цьому вказана квартира обладнана лоджією 4,3; 3,1 кв.м. Загальна площа квартири 84,8 кв.м.. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). У відповідності з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частинами 1, 2 ст. 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ч. 2, 3 ст. 358 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами, позивач просила суд визначити її частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, з метою щоб в подальшому вона мала можливість розпоряджатися своєю часткою. Враховуючи те, що співвласниками спірної квартири, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 лютого 1994 року, є позивач та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] (після шлюбу [PERSON]) [PERSON], [PERSON], при цьому вони володіють вказаним об'єктом нерухомості в рівних долях на праві спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що частка позивача та відповідачів у праві власності на вказану спірну квартиру складає у кожного по 1/5 частині. Судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved