Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона 03.05.2006 року уклала з відповідачем договір довічного утримання. Договір посвідчено нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався довічно утримувати її, а саме: забезпечувати продуктами харчування, одягом, при необхідності надавати матеріальну допомогу при лікуванні, доглядати за нею, надавати необхідну грошову та іншу допомогу, підтримувати квартиру в належному стані, сплачувати за комунальні послуги, а в разі її смерті поховати. За це відповідачу перейде у власність квартира [ADDRESS]. З самого початку після укладення договору відповідач про неї не турбувався, вона особисто сплачує за комунальні послуги, купує продукти харчування, ліки за власні кошти. На даний час вона потребує лікування, але за свою пенсію в розмірі 1 200,00 грн. не може його пройти. Відповідач не цікавиться її життям, здоров'ям, не відвідує її, навіть не телефонує в святкові дні. При цьому, вона має ряд тяжких захворювань, по яких неодноразово оперувалася. У зв'язку з викладеними обставинами просила суд розірвати договір довічного утримання від 03.05.2006 року, укладений між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач підтримала обставини викладені в позовній заяві, позивні вимоги, просила їх задовольнити. Зауважила, що відповідач є її онуком. За десять років він їй не допомагав, за квартиру не платив, продукти харчування, одяг, ліки не придбавав. Він та невістка сказали, що доглядати її не будуть. Вже півтора роки навіть не дзвонять. У 2008 та 2009 роках їй робили операції, тоді вони приносили їй їжу, забирали одяг на прання. Допомагає їй лише син. У зв'язку з неявками відповідача не заперечувала щодо заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В суді встановлено, що 03.05.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір довічного утримання. Договір посвідчено державним нотаріусом Сьомої київського державної нотаріальної контори Паньшиною О.В., який одночасно наклав заборону відчуження зазначеної квартири до припинення договору довічного утримання. Згідно умов Договору довічного утримання позивач передала у власність відповідачу належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS]. Відповідач зобов'язався довічно повністю утримувати позивача, забезпечуючи її харчуванням, одягом, наглядом, ліками, необхідною допомогою, зберігаючи в її безкоштовному довічному користуванні вказану квартиру, в разі смерті [PERSON] поховати її. [PERSON] зобов'язався сплачувати всі комунальні та інші платежі по квартирі, та надавати щомісячно 100,00 грн., а вразі інфляції, кошти згідно встановленого державою коефіцієнту індексації доходів населення. У зв'язку з порушенням умов Договору довічного утримання позивач просить його розірвати. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Кожна особа має право звернути до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди та інше. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов'язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Відповідно до ст.ст. 750, 751 ЦК України набувач може бути зобов'язаний забезпечити відчужувача або третю особу житлом у будинку (квартирі), який йому переданий за договором довічного утримання (догляду). У цьому разі в договорі має бути конкретно визначена та частина помешкання, в якій відчужувач має право проживати. Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Відповідно до ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. З наданих до справи документів та пояснень позивача було встановлено, що відповідач взятий на себе обов'язок згідно умов Договору довічного утримання не виконує, що в силу ст. 755 ЦК України дає підстави для його розірвання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторона відповідача не надала жодного допустимого доказу на спростування доводів позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved