Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11.12.2013 року сторони зареєстрували шлюб. В період шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї послужило відсутність взаєморозуміння, між сторонами виникли неприязні відносини, різні погляди на життя, несумісність характерів, подружжя живе окремо, не ведуть спільного господарства. Позивач не приймала участь у судовому засіданні, однак, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу та просить розглядати справу без її участі. Відповідач також не приймав участь у судовому засіданні, однак надав заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає. не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ У судовому засіданні встановлено, що 11.12.2013 року між сторонами укладено шлюб, про що Відділом державної РАЦС у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис за №2429 (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЖД №201927). В період шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що позивач на даний час перебуває вагітною від гр. [PERSON] Цей факт підтверджується як заявою самої позивачки, так і заявою самого гр. [PERSON], який підтвердив, що це його дитина та він є її біологічним батьком. Крім того, відповідач надав до суду заяву, в якій підтвердив. що він не є батьком дитини та не заперечує факту, що батьком є інша людина. Відповідно до ч. 3 ст. 110 СК України, чоловік, дружина мають право предявити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Таким чином, батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а саме гр. [PERSON], чим виконано вимоги ч. 3 ст. 110 СК України. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, сімя повністю розпалася, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, сторони втратили почуття любові й поваги один до одного. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін. Враховуючи, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved