Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в [ADDRESS], котрий належить позивачу на праві власності згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради від 20.11.1987 р. №520, зареєстрованого в Львівському МБТІ 10.05.1988 р. за №269. В належному позивачу будинку із її дозволу були зареєстровані відповідачі, котрі певний час проживали за місцем своєї реєстрації. Однак, як стверджує позивач, приблизно із вересня місяця 2011 року відповідачі в належному їй будинку не проживають, вони зібравши усі свої речі виїхали з належного їй будинку. Де саме на даний час проживають відповідачі позивачу невідомо, поштової кореспонденції відповідачі за місцем реєстрації не отримують, особистих речей в будинку не зберігають, участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг не приймають. Факт відсутності відповідачів за місцем своєї реєстрації стверджується відповідними актами перевірки правил проживання, складеними ДІМ Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 21.11.2013 р., 22.02.2014 р., 23.05.2014 р., 22.08.2014 р., 22.11.2014 р. Позивач стверджує, що жодних домовленостей про відсутність відповідачів за місцем реєстрації та збереження права на користування житлом за відсутності у позивача із відповідачами не було та немає, а тому в даному випадку позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. До зазначених правовідносин позивач вважає за необхідне застосувати ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме: член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Позов просить задоволити в повному обсязі. В судове засідання позивач [PERSON] зявилася, і визнала той факт, що відповідачі весь час проживають в будинку [ADDRESS], однак з нею погано поводяться. Чому в актах перевірки правил проживання, складеними ДІМ Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 21.11.2013 р., 22.02.2014 р., 23.05.2014 р., 22.08.2014 р., 22.11.2014 р. зазначено, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації пояснити не може. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Просить задоволити його в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявилася, позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечила, зазначила, що постійно проживає разом з донькою в житловому будинку [ADDRESS], веде господарство, протягом останнього року не виїжджала з вказаного будинку на постійне проживання, іншого місця проживання немає. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], в інтересах [PERSON], що втратила право користування житлом слід відмовити, виходячи із наступного: судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], котрий належить їй на праві власності згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Пустомитівської районної ради від 20.11.1987 р. №520, зареєстрованого в Львівському МБТІ 10.05.1988 р. за №269. У судовому засіданні сторонами визнано, тому згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує доказування та обставина, що відповідач особисто та її неповнолітня дитина постійно проживають в будинку [ADDRESS]. Іншого місця постійного проживання не мають. Наведене свідчить про відсутність підстав для застосування ч.2 ст. 405 ЦК україни до спірних правовідносин, що виникли між сторонами. Крім того встановлені судом та визнанні сторонами обставини свідчать проте, що у актах перевірки правил проживання, складеними ДІМ Пустомитівського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 21.11.2013 р., 22.02.2014 р., 23.05.2014 р., 22.08.2014 р., 22.11.2014 р. не обєктивно відображено фактичні обставини та не зазначено про те, що відповідачі проживають у будинку, тому такі акти обстеження суд вважає неналежними доказами, згідно ст. 58 ЦПК україни, щодо предмету доказування Отже, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], в інтересах [PERSON], що втратила право користування житлом слід відмовити.

Outcome: dismissed