Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними дій щодо словесної образи, яка принижує гідність та честь та стягнення моральної шкоди в розмірі 6000 гривень, посилаючись на те, що 18.08.2015 року близько 14 год. 20 хв. в смт.Чемерівці по вул. Центральній,40, навпроти бібліотеки вона перебувала разом із [PERSON] та [PERSON] та до них підійшли [PERSON] та [PERSON].Тоді на дорозі зупинився автомобіль «Швидкої допомоги» під керуванням водія [PERSON] і з даного автомобіля вийшла відповідач [PERSON], яка підійшла до них і стала голосно ображати її позивача нецензурними та образливими словами. На зроблене [PERSON] зауваження [PERSON], щоб остання припинила свої дії, оскільки відповідач була одягнута в форменний одяг (білий халат), приїхала на службовому автомобілі в робочий час без жодного виклику по даній адресі, чим ганьбить імя медичного працівника, [PERSON] виразилась в адресу [PERSON] нецензурними словами. Даними діями відповідач принизила її позивача честь та гідність в присутності сторонніх осіб та її знайомих та завдала їй моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях щодо її репутації, вона змушена витрачати час на відвідування адвоката, суду для захисту її прав, чим порушено ритм її сімейного життя, тому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо її словесної образи, яка принижує гідність та честь, стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 6000 грн. та судовий збір, сплачений нею при подачі позову до суду. Позивач та її представник в судове засідання зявилися, позовні вимоги зменшили, просили задоволити позов про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та її представник в судове засідання зявилися, позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволені позову, відповідач вказує, що 18.08.2015 року близько 13 год. 40 хв. йшла по дорозі поблизу приміщення Чемеровецької районної бібліотеки і побачила групу людей, в якій знаходилась позивач [PERSON], її рідна сестра [PERSON] та їх друзі [PERSON] і [PERSON], з якими вона не знайома, а бачила їх до цього лише один раз на місці скоєння ДТП в с. Бережанка в липні 2015 року, учасниками якого була [PERSON] та її відповідача племінник [PERSON]. Того ж дня відбувся судовий розгляд по даному факту. Проходячи повз вказаних осіб, вона на мить зупинилась та, привітавшись, сказала в їх адресу, що як вони думають ходити по землі та перед Богом, що роблять його винуватим. При цьому зверталась до всіх присутніх, а не конкретно до [PERSON], після чого [PERSON] зробила їй зауваження, що вона в білому халаті та використовує своє службове становище у власних цілях, а [PERSON] підбіг до неї впритул і почав голосно кричати, що звільнить її з роботи, при цьому викрикував на її адресу різні нецензурні слова. Даний інцидент тривав близько 1 хвилини, після чого вона швидко пішла від них. Будь-яких образливих чи лайливих слів на адресу вищевказаних осіб не казала. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями і одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. (п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи « № 1 від 27.02.2009 року роз»яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у приниженні честі та гідності фізичної особи, ушкодженням здоровя, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст.1167 Цивільного кодексу України, абзацу 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.1995 року № 4 «Про судову практику в справі про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останньої в її заподіянні. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] не надано доказів вчинення відповідачем [PERSON] протиправних дій щодо неї, а тому в діях останньої відсутній юридичний склад даного правопорушення, що підтверджується поясненнями поряд з свідками зі сторони позивача і відповідача, і незацікавлених в даній справі свідків, даними в ході судових засідань, та іншими доказами, наданими сторонами. Оцінюючи докази в їх сукупності, відмовляючи в задоволенні позову [PERSON], суд вважає, що викладені в її позовній заяві обставини, при яких відповідач ображала її нецензурними словами, та надані нею безпосередньо пояснення вже в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними нижче в даному рішенні суду доказами. При цьому суд бере до уваги і те, що, вказуючи як і в позовній заяві, так і під час судового засідання на ряд нецензурних та образливих слів на її - позивача адресу зі сторони відповідача, вже під час судових дебатів [PERSON] зазначила, що образливим висловом в її адресу було лише слово «аферисти», і цілком природнім як суд розуміє є вже зменшенням її позовних вимог. Під час судового розгляду справи свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили покази відповідача [PERSON] про те, що конфлікт тривав близько 1 хвилини, при цьому вона - відповідач голосно не кричала, нікого не ображала та будь-яких нецензурних слів ні в чию адресу не висловлювала, а навпаки [PERSON] ображав відповідача нецензурними словами, при цьому принижуючи її честь, гідність та ділову репутацію. Крім того, свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] голосно не говорила до групи осіб, серед яких знаходилась [PERSON], не ображала їх нецензурними словами. Він це може підтвердити, так як вони перебували неподалік, якраз навпроти магазину «Меблі», де він знаходився. Коли [PERSON] відійшла на відстань біля 15 метрів в напрямку Чемеровецького районного суду, то, не повертаючи голови, не голосно сказала про себе слово «аферисти». Як він зрозумів дане слово конкретно позивача [PERSON] не стосувалось. Крім того, до матеріалів справи долучено характеристики на [PERSON], надані адміністрацією Чемеровецької районної лікарні, де вона працює, та настоятелем церкви митрофорним протоієреєм [PERSON], які вказують, що вона стримана, ввічлива, добросовісна, милосердна, чуйна та безконфліктна людина, сумлінний працівник, активно приймає участь в житті церковної громади та являється кліриком Української Православної Церкви Воздвиження Хреста Господнього с. Бережанка Чемеровецького благочиння [PERSON]»янець-Подільської єпархії. Свідок зі сторони позивача [PERSON] також підтвердив в судовому засіданні те, що даний конфлікт тривав близько 1 хвилини, або ще менше, а інший свідок позивача [PERSON] вказала, що [PERSON] не зверталась конкретно до [PERSON], а до всіх присутніх на той час осіб, бо сказала «дівчата». Однак, свідчення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо інших обставин та ініціаторів конфлікту, який мав місце в смт. Чемерівці 18.08.2015 року, не можуть братись до уваги, так як вони зацікавлені особи та перебувають з позивачкою [PERSON] в близьких родинних та дружніх стосунках, що вони самі підтвердили в ході судових засідань. Зокрема: вони засвідчили, що часто зустрічаються з [PERSON], телефонують одні до других, в липні 2015 року були присутні в с. Бережанка, коли позивачка скоїла ДТП, при цьому [PERSON] та [PERSON] на її прохання приїхали за багато кілометрів з с.Жердя з метою підтримати позивачку 18 серпня 2015 року були присутні в Чемеровецькому районному суді, де розглядалась справа про адміністративне правопорушення за фактом ДТП, однією із сторін якої була [PERSON], тому до свідчень вказаних осіб суд ставиться критично та вони не можуть братись до уваги при вирішенні даної справи. Вказані висновки підтверджуються іншими обставинами розгляду вказаної справи. Так, даючи свідчення по суті цивільної справи свідок позивача [PERSON] показала, що факт приниження гідності та честі зі сторони відповідачки [PERSON] можуть підтвердити жителі с. Жердя [PERSON] та її чоловік [PERSON], який приїздив того дня з нею в Чемеровецьку районну лікарню для проходження рентгену та отримання консультації в лікаря-терапевта Чемеровецької ЦРЛ [PERSON], та які під час інциденту перебували в салоні її автомобіля і все бачили та чули. 10.12.2015 року, будучи допитаними по суті справи, [PERSON] та [PERSON] пояснили, що того дня приїздили разом з [PERSON] та [PERSON] на їх власному автомобілі в Чемеровецьку центральну районну лікарню, де [PERSON] був на прийомі в лікаря-терапевта [PERSON] та робив рентгенівський знімок в рентгенкабінеті, після чого переїхали на площу, де зупинились поблизу приміщення районної бібліотеки навпроти магазину «Меблі». Під час інциденту коли [PERSON] ображала [PERSON] перебували в салоні автомобіля та за їх твердженнями чули нецензурну лайку зі сторони відповідача. Покази дані ними в суді під присягою є неправдивими, надані лише з метою вирішення справи на користь позивача, та вони не могли бути присутні на місці події. Згідно офіційної відповіді адміністрації Чемеровецької центральної районної лікарні, наданої на адвокатський запит сторони відповідача, встановлено, що відповідно до журналу первинної облікової документації, який ведеться у Чемеровецькій ЦРЛ «Щоденник обліку роботи рентгенодіагностичного відділення (кабінету) за формою 039-5/о, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров»я України 14.02.2012 № 110, записи про рентгенологічні дослідження гр. [PERSON] від 18.08.2015 року відсутні. З приводу надання консультацій [PERSON] лікарем-терапевтом [PERSON] 18.08.2015 року відомості відсутні, оскільки відповідно до Наказу Головного лікаря Чемеровецької ЦРЛ № 123-в від 27.07.2015 року лікар-терапевт [PERSON] перебував у щорічній відпустці з 06.08.2015 року по 06.09.2015 року. Подані вже представником позивача [PERSON] на останньому судовому засіданні, засвідчені письмові заяви секретарем сільської ради [PERSON], надані [PERSON] та [PERSON] про те, що вони помилились, вказуючи на те, що відвідували в серпні 2015 року під час конфлікту [PERSON] з [PERSON] лікаря-терапевта [PERSON] та рентгенкабінет, суд не може взяти до уваги, оскільки попередні дані ними пояснення в судовому засіданні суд отримав, попереджаючи останніх про кримінальну відповідальність, та під присягою. Більш того, зазначені письмові пояснення свідками подано до суду представником позивача [PERSON] - [PERSON] та на його прохання, про що в судовому засіданні не заперечив він сам, та який заінтересований в позитивному вирішенні справи для позивача. Крім того, в позовній заяві [PERSON] вказала неправдиві відомості про те, що відповідачка [PERSON] під»їхала на автомобілі екстреної «Швидкої допомоги» реєстраційний номер 2159 під керуванням водія [PERSON]. Надалі вказані дані позивачем нічим не були підтверджені. В судовому засіданні позивачка та свідки з її сторони пояснили, що автомобіль, на якому приїхала відповідачка [PERSON], зупинився на значній відстані від них та вони не могли розгледіти ні водія, ні тим більше реєстраційний номер автомобіля. Натомість відповідачем повністю спростовані дані твердження позивача, а саме було пред»явлено документи про те, що це не був зазначений в позові автомобіль екстреної медичної допомоги та не той водій, що також підтверджено показами свідків. Звідси можливо зробити висновки про те, що позивач [PERSON] внесла в подану нею до суду позовну заячу неправдиві відомості з метою обмовити відповідача [PERSON] та дискредитувати її як посадову особу. Також позивач [PERSON] не надала суду доказів понесення нею моральних страждань, вказаних в позовній заяві, якими можуть бути відповідно до ст. 1167 ЦК України медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров»я у зв»язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права позивачки, висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності. В ході розгляду справи не підтверджено показаннями свідків факт завдання [PERSON] моральної шкоди, зокрема, про важкий душевний стан позивачки, спричинений правопорушенням, її переживання, хвилювання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої, стані здоров»я, способі життя, спілкування, звичках, працездатності, про реальні зміни у житті, в роботі. Допитані свідки зі сторони позивача вказали, що їм невідомо про будь-які негативні наслідки в житті та здоров»ї позивача [PERSON] внаслідок вказаного інциденту з [PERSON]. Сама [PERSON] стверджує, що даний інцидент не призвів до будь-яких негативних наслідків щодо її здоров»я чи способу життя, єдиний негативний наслідок для неї це час, який вона витрачає на судові засідання, однак подача позову до суду це її власна ініціатива та вона передбачала те, що їй необхідно буде приходити на судові засідання по даній цивільній справі. Також позивачка [PERSON] не змогла навести доказів на обґрунтування розміру заявлених нею в позовній заяві моральних збитків. Таким чином, позивачем не надано доказів вчинення щодо неї будь-яких неправомірних дій відповідачем та заподіяння їй моральної шкоди. Слова відповідача, які стосувались всіх присутніх: «Дівчата, як ви думаєте ходити по землі та перед Богом, якщо робите його винуватим» не можуть розцінюватись судом як протиправні та такі, що принижують честь та гідність фізичної особи, а також її ділової репутації та заподіяти моральну шкоду позивачу. Виносячи рішення по вказаній справі, суд особливу увагу звертає на покази незацікавлених у справі осіб, зокрема: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]К, пояснення яких вже зазначались вище та показами яких повністю спростовуються покази свідків зі сторони позивача, а саме: [PERSON] і [PERSON], які як вже вище зазначалось взагалі не були присутні під час конфлікту, який зі слів позивачки мав місце 18.08.2015 року в смт. Чемерівці, а також [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про захист честі, гідності та стягнення з відповідачки [PERSON] моральної шкоди в сумі 5000 грн. та судових витрат в сумі 487,20 грн. є безпідставним та необґрунтованим, а тому за таких обставин відсутні правові підстави для його задоволення.

Outcome: dismissed