Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2006 по 2014 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07.10.2014 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Полтавської області, від 24.11.2014 року, на її користь на утримання неповнолітньої дитини стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Посилаючись на недостатність коштів від аліментів на задоволення потреб дитини, просила стягнути на її користь половину витрат, понесених нею на розвиток здібностей дитини, придбання ліків, одягу та іграшок. З урахуванням збільшення розміру позовних вимог позивач просила стягнути на її користь 1475,32 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві. Представник відповідача позов не визнав повністю, посилаючись на те, що, окрім сплати аліментів, відповідач регулярно витрачає кошти на розваги дитини, придбання одягу та іграшок для неї. Окрім того, вважає недоведеними витрати на придбання ліків, оскільки позивачем не надані докази придбання їх саме для потреб дитини. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до\~ст.213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2006 по 2014 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні; ці обставини визнаються сторонами та не підлягають доказуванню. Як вбачається з довідки про доходи від 16.07.2015 року, з квітня 2015 року [PERSON] сплачуються аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову у частині стягнення ? частини понесених позивачем витрат на оплату занять з англійської мови, оскільки вважає, що ці кошти спрямовані на розвиток здібностей дитини. У частині вимог щодо стягнення витрат на придбання одягу та іграшок слід відмовити з огляду на те, що вони по своїй суті не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, оскільки не пов'язані із особливими обставинами, зумовлених певними якостями дитини, її стану здоров'я чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини. Також позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів придбання коштів для потреб дитини, тому у цій частині вимог слід відмовити за недоведеністю. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial