Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивований тим, що позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] . До 2009 року вона проживала в будинку разом із своїм чоловіком [PERSON] та дітьми. 14 вересня 2010 року шлюб між ними розірвано. З 2009 року і по даний час відповідач проживає з іншої сімєю в [ADDRESS] . Відповідач в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку немає. Той факт, що в будинку зареєстрований відповідач заважає позивачу повноцінно користуватись будинком, а також це впливає на оформлення соціальної допомоги з боку держави. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 28.10.2019 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив, хоча був повідомлений про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.11.1992 року вбачається, що позивачу на праві приватної власності належить будинок по [ADDRESS] , що підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, де власником зазначена [PERSON] . В даному будинку зареєстрований відповідач, але не проживає з вересня 2009 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 10.09.2019 року. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зокрема, усунення перешкод можливе шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З вищевикладеного вбачається, що відповідач з 2009 року не проживає за зареєстрованим місцем проживання по [ADDRESS] , та не приймає участі у витратах на його утримання, доказів поважності причини тривалої відсутності за місцем реєстрації суду надано не було. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування вказаним будинком, і позивач як власник, має право захищати своє право власності в обраний ним спосіб, тому позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved