Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право спільної сумісної власності на майно подружжя, а саме автомобіль [NUMBER] та зняти арешт з вказаного автомобіля, накладений державним виконавцем Богунського ВДВС м. Житомира відповідно до постанови про арешт майна від 06.11.2018 року. При цьому посилається на те, що вказаний автомобіль був придбаний подружжям в зареєстрованому шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і накладення на нього арешту державним виконавцем порушує права позивача, як власника цього майна. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 10.12.2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. 29.12.2018 року від відповідача до суду надійшов відзив з додатками, в якому просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. В судовому засіданні представник позивача та третя особа підтримали позов та просили його задовольнити, а представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на виконанні в Богунському відділі державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває зведене виконавче провадження №55706414, боржником у якому є [PERSON]. Вказане зведене виконавче провадження на даний час обєднує виконавчі провадження №№56693506, 56693485, 56693463 та 55687297 на загальну суму, що підлягає стягненню в розмірі 14012,48 грн., що підтверджується обліковою карткою на зведене виконавче провадження. Постановою державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області [PERSON] про опис та арешт майна (коштів) від 06.11.2018 року, винесеною у виконавчому провадженні №55706414, накладено арешт на автомобіль «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписами\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до положень\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ч. 1\~ст. 317 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1\~ст. 319 ЦК України). Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя регулюється положеннями\~статті 65 СК України. Так,\~статтею 65 СК України\~визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Пунктом 30\~постанов и Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~передбачена рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними), та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65 СК. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.03.2004 року. Право власності\~на автомобіль «ВАЗ 21063», реєстраційний номер [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] 28.07.2015 року, тобто під час перебування подружжя в зареєстрованому шлюбі. Оскільки згідно закону частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому спірний автомобіль є спільною сумісною власністю вказаного подружжя і позивач має право власності на ? його частину, що є підставою для часткового задоволення позову в цій частині. За наведених обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про зняття арешту з майна, оскільки позивач, як співвласник спірного автомобіля позбавлена можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися спірним майном у зв'язку з накладеним арештом в межах виконавчого провадження. Окрім того, позивачем було доведено належність їй на праві спільної сумісної власності подружжя ? частини автомобіля. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вирішує питання розподілу судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial