Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами і зареєстрований 31.05.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №701; неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] залишити проживати разом з матір`ю та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. При цьому посилається на те, що сторони від шлюбу мають малолітню дочку, припинили фактичні шлюбні відносини і подальше сумісне життя, примирення між сторонами не можливе, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 24.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо розміру аліментів та визнав решту позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 31.05.2014 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №701. Від шлюбу у сторін є малолітня дочка - [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 112 СК України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідач працює офіційно та отримує заробітну плату, ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Разом з тим, позивачем жодним чином не обґрунтовано підстави для стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання однієї дитини в розмірі саме 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, а тому суд вважає за можливе стягувати аліменти в розмірі ј частини. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial