overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрований відповідач, але не мешкає у будинку з січня 2010 року. Відповідач участі у догляді за будинком не приймає, добровільно припинити свою реєстрацію відмовляється, позивач сплачує комунальні платежі за відповідача. На підставі викладеного просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що згідно акту про непроживання від 25.02.2016 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та в квартирі не проживає з січня 2010 року. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач, або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач тривалий час відсутній в місті реєстрації без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що за адресою: м. Селидове, вул. Гоголя, 22/47, зареєстрований [PERSON], але не мешкає у будинку з січня 2010 року. Відповідач участі у догляді за будинком не приймає, добровільно припинити свою реєстрацію відмовляється, позивач сплачує комунальні платежі за відповідача. На підставі викладеного просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що згідно акту про непроживання від 24.09.2015 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] та в квартирі не проживає з січня 2010 року. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач, або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач тривалий час відсутній в місті реєстрації без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що за адресою: м. Селидове, вул. Чернишевського, 1/27, зареєстровані [PERSON], [PERSON], але не мешкають у квартирі з 2010 року. Відповідачі участі у догляді за квартирою не приймають, добровільно припинити свою реєстрацію відмовляються, позивач сплачує комунальні платежі за відповідачів. На підставі викладеного просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що згідно акту про непроживання від 15.08.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], але не проживають у вказаній квартирі з 2010 та 2000 років відповідно. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач, або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач тривалий час відсутній в місті реєстрації без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що за біржовим контрактом №1126 від 01 серпня 2001 року відбулась купівля - продаж квартири [ADDRESS], яку вона придбала у відповідача, й в подальшому комунальним підприємством «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» остання вписана в технічний паспорт як власник вищевказаної квартири. На даний час у позивача виникла необхідність розпорядитися вказаною квартирою, однак у зв'язку з тим, що нотаріально біржовий контракт не посвідчували, тому вона володіє та користується майном, але не може ним розпоряджатися. На прохання позивача зареєструвати договір купівлі-продажу, відповідач відповідає відмовою, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом про визнання угоди купівлі - продажу дійсною та визнання права власності на квартиру [ADDRESS] за нею [PERSON]. У судовому засіданні позивач не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що на задоволенні позову наполягає. Відповідачі у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. На підставі ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що за біржовим контрактом №1126 від 01 серпня 2001 року, зареєстрованої в книзі реєстрації біржових операцій товарною біржею «Планета», відбулась купівля - продаж квартири [ADDRESS], яку позивач придбала у [PERSON] Даний договір фактично виконаний, тому його слід визнати дійсним. Квартира [ADDRESS] була зареєстрована на ім'я позивача комунальним підприємством «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить технічний паспорт, виданий 20 липня 2001 року. У відповідності із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведено правомірність набуття ним права власності на квартиру, вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, ч. 2 ст.220, ст.392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказала, що з відповідачем є батьками [PERSON] , який на даний час навчається на першому курсі денної форми навчання у Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут». Батько добровільно матеріальної допомоги не надає. З урахуванням уточнення, просила стягнути з [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] , на період навчання в розмірі ј частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання і до закінчення навчання 30.06.2022 р. Ухвалою суду від 23.01.2020 р. відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться у спрощеному провадженні без виклику сторін за наявними матеріалами. Відповідач у строк, визначений судом, відзив на позовну заяву не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є студентом другого курсу денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2018 р. по 30.06.2022 р. Зазначене встановлено з документів в матеріалах справи.\~ Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При вирішенні питання про розмір аліментів, які повинно бути стягнуто з відповідача, суд враховує стан здоров,я та матеріальне становище позивача; матеріальне становище відповідача, його стан здоров,я; можливість позивача одержувати утримання від другого з батьків. Суд враховує усі докази, що знаходяться в матеріалах справи та вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на період навчання обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, проте, відповідач надав заяву, в якій позовні вимоги в частині стягнення аліментів на період навчання у розмірі ј частини визнав. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно ч. 1ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~\~\~\~\~ \~ \~ Оскільки позивач 31.12.2019 року звернулася до суду з даним позовом, що підтверджується штампом на поштовому конверті, тому суд вважає необхідним стягнути аліменти з цієї дати. Згідно п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Суд вважає необхідним згідно з\~ст. 141 ЦПК України\~стягнути з відповідача судові витрати в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що їй на підставі договору дарування квартири належить квартира за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Донецька, 81/1. Відповідач є її колишнім чоловіком, зареєстрований у вказаній квартирі, але з 2011 року не мешкає у ній. Відповідач участі у догляді за квартирою не приймає, добровільно припинити свою реєстрацію відмовляється, позивач сплачує комунальні платежі за відповідача. На підставі викладеного просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач та її представник в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що згідно акту про непроживання від 14.09.2016 року № 525 [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], але не проживає у вказаній квартирі з грудня 2011 року. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач, або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач тривалий час відсутній в місті реєстрації без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що їй на праві приватної власності квартири належить квартира за адресою: Донецька область, м. Селидове, вул. Нагорна, 37/52. Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, але з лютого 2015 року не мешкають у ній. Відповідачі участі у догляді за квартирою не приймає, добровільно припинити свою реєстрацію відмовляються, позивач сплачує комунальні платежі за відповідачів. На підставі викладеного просив визнати відповідачів таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач та її представник в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], яка також діє в інтересах [PERSON] й [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що згідно акту про непроживання від 06.04.2017 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO], але з лютого 2015 року не проживають у ній. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач, або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач тривалий час відсутній в місті реєстрації без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що мешкає за адресою Луганська область, м. Кремінна, вул. Чкалова, будинок № 5. Її матірю є [PERSON], яка мешкала за адресою Луганська область, м. Кремінна, пров. Польовий, 8/2. 26.01.2014 року [PERSON] померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права власності на грошові кошти в сумі 16404,92 грн. на рахунку № 26252083650001 у ПАТ «Укркомунбанк». Спадкоємцем першої черги є саме позивач по справі. Позивач вказує, що причини пропуску строку були поважними, оскільки позивач не мала свідчень про знаходження таких грошових коштів на рахунках. Також не працював нотаріальний реєстр з причини закриття реєстру на території зони АТО. Тому, в звязку тим, що позивач пропустила строк з поважної причини, звертається до суду з позовом та прохає їй визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання представника не надіслав, надав заяву, в якій прохав справу розглянути за відсутності його представника, проти позову не заперечував (а.с. 19-20). Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача; дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження (а.с. 6-7) позивач є донькою померлої [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 8) [PERSON] померла 26.01.2014 року. Відповідно до відповіді (а.с. 10) на рахунку [PERSON] 16404,92 грн. Відповідно до довідки (а.с. 14) нотаріальний реєстр не працював з 02 червня 2014 року по 30 липня 2014 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем строк пропущено з поважних причин, а саме по причині відсутності інформації про наявність коштів на рахунках, а в подальшому - неможливість отримання свідоцтва в звязку з неробочим нотаріальним реєстром. А тому суд вважає вимоги законними та обґрунтованими, вважає за потрібне їх задовольнити та надати [PERSON] додатковий строк у 60 календарних днів для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 26.01.2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що між нею та відповідачем 18.08.1979 року був зареєстрований шлюб. Від спільного проживання з відповідачем мають двох повнолітніх синів. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини втрати взаєморозуміння. Відносини між ними зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, поглядах на життя. Відповідач постійно ображає позивача, часто зловживає спитими напоями. Шлюбні відносини між ними припинилися більше року назад. Між ними відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сімї. Шлюб на сьогодні має формальний характер, а тому його збереження, на думку позивача, є неможливим. Спільних витрат подружжя немає, спільного господарства не ведуть. Спір щодо поділу майна відсутній. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 18.08.1979 року позивач уклала шлюб з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС №415259 виданого Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №63 (а.с.7). Від спільного проживання з відповідачем мають двох повнолітніх синів. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини втрати взаєморозуміння. Відносини між ними зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, поглядах на життя. Відповідач постійно ображає позивача, часто зловживає спитими напоями. Шлюбні відносини між ними припинилися більше року назад. Між ними відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сімї. Шлюб на сьогодні має формальний характер, а тому його збереження, на думку позивача, є неможливим. Спільних витрат подружжя немає, спільного господарства не ведуть. Спір щодо поділу майна відсутній. А також письмовими доказами по справі: копією паспорта та ідентифікаційного номера [PERSON] (а.с.3-4), копією паспорта та ідентифікаційного номера [PERSON]І (а.с.5-6). Враховуючи викладе,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 11.09.1990 р. Мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу сімейне життя поступово погіршувалося. Шлюбні відносини припинили через суперечки на грунті сімейно-побутових проблем та відсутність взаєморозуміння, мешкають окремо. Вважає, що шлюб розпався і примирення неможливо, тому просив суд розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу в його відсутності. Відповідно до ст.ст.105, 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою або заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, при вирішенні спору про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.114 СК України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішенням про його розірвання, чинності. Відповідно до ст.115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що подана позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.09.1990 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. (після реєстрації шлюбу - [PERSON]) ( а.с.6). Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, причини конфлікту, небажання кожного з них надалі підтримувати сімейні взаємостосунки, тривалість розриву шлюбних відносин, сумісне не мешкання подружжя, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved