Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказує, що вона з відповідачем 09.12.1983 зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, з`явилися різні погляди на життя, несумісність характерів. Між позивачкою та відповідечем зникло взаєморозуміння, почуття любові та поваги. Починаючи з 1995 року вони разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, сумісне господарство не ведеться.Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим, і тому просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з`явились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. Суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду справи встановлено, що 09 грудня 1983 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у відділі запису актів цивільного стану виконкому м. Тореза, Донецької області, актовий запис № 932 /а.с.7/. Сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть і проживають окремо. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивачка заявила про неможливість збереження сім`ї через те, що у них відсутні почуття взаємоповаги, вони мають різні погляди на життя та з 1995 року спільне господарство не ведуть. Доказів на спростування зазначених обставин відповідачем надано не було. Так само, враховуючи наполегливу позицію позивачки та те, що сторони разом не проживають, примирення не відбулось, суд вважає неможливим збереження шлюбу. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Тому суд вважає необхідним розірвати шлюб, укладений 09.12.1983 між позивачем та відповідачем, позивачці після розірвання шлюбу прізвище залишити шлюбне « [PERSON] ». Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, однак враховуючи те, що позивачка в позовній заяві просить усі витрати по розгляду справи віднести на сторін порівну, суд вважає, що сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 420,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved