Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить суд розірвати шлюб з відповідачем з тих підстав, що сімейні відносини між сторонами не склалися, причинами розпаду сім'ї позивач вважає той факт, що у сторін різні погляди на побутові питання та шлюбні обов'язки, і різні життєві позиції. За час спільного проживання сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Подружні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільне господарство. Позивач надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності в порядку заочного провадження. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справу розглянуто за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 жовтня 2011 року у Новокрасненській сільській раді Арбузинського району Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 03. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини сторони не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім'ї. Сторони є різними за характером людьми, у них різні погляди на побутові питання, а також різні життєві позиції. Від цього шлюбу у сторін є діти - [PERSON], [INFO]. Наявності спору між сторонами щодо місця проживання дитини та майнового спору судом не встановлено. На примирення позивач не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. За правилом частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. З обставин справи, пояснень позивачки суд дійшов висновку про відсутність спору між цими сторонами щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, що позбавляє права суд вирішувати це питання. Додатково суд має врахувати, що стороною позивача не дотримано порядку отримання письмового висновку органу опіки та піклування, що є обов'язковим для такої категорії справ, що процесуально позбавляє суд права вирішувати таке питання. Таким чином, враховуючи, що повноваження суду у цивільних справах позовного провадження поширюється на право вирішувати спори, що існують між сторонами, а відсутність спору - такі повноваження ліквідує, суд має в частині цієї вимоги - в позові відмовити.

Outcome: partial