Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість з виплати компенсації на невикористану відпустку в розмірі 12581,86 грн. Вимоги обґрунтувала тим, що в період з 8 жовтня 2012 року по 01 березня 2019 року знаходилась у трудових відносинах з відділом культури і туризму Знам`янської районної державної адміністрації. 01 березня 2019 року звільнена з роботи за власним бажанням згідно наказу головного спеціаліста відділу культури і туризму райдержадміністрації від 26.02.2019 № 15-к. Виплата належних позивачеві сум 1 березня 2019 року роботодавцем у повному обсязі проведена не була, а саме не виплачена компенсація за невикористану відпустку яка становить 61 день , що є порушенням трудового законодавства. В зв`язку з відмовою відділу культури і туризму Знам`янської райдержадміністрації провести вказані виплати, вимушена звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги позову частково та просить їх задовольнити в частині виплати їй компенсації за невикористану відпустку за 59 календарних днів в розмірі 12169,34 грн. Представник відповідача у судовому засіданні визнач вимоги позову частково, а саме в частині невиплати компенсації за 59 календарних днів невикористаної відпустки в розмірі 12169,34 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін про справі, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 08 жовтня 2012 року прийнята на посаду бухгалтера районної централізованої бібліотечної системи відділу культури і туризму Знам`янської райдержадміністрації Кіровоградської області. Звільнена з посади відповідно до ст. 38 КЗпПУ за власним бажанням 01 березня 2019 року згідно наказу 26.02.2019 № 15-к. За вказаний період роботи [PERSON] надані частини основних щорічних відпусток: 14 календарних днів з 19 вересня по 02 жовтня 2016 року, за період роботи з 08 жовтня 2015 року по 07 жовтня 2016 року (наказ № 62-відп. Від 05.09.2016); 14 календарних днів з 16 червня по 30 червня 2017 року, за період роботи з 08 жовтня 2016 року по 07 жовтня 2017 року (наказ № 29-відп. Від 07.06.2017); 14 календарних днів з 30 липня по 12 серпня 2018 року, за період роботи з 08 жовтня 2017 року по 07 жовтня 2018 року (наказ №47-відп. Віл 19.07.2018.). Також, за вказаний період роботи позивач перебувала у відпустці по вагітності та пологам в період з 17 вересня 2013 року по 20 січня 2014 року, та у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 21 січня 2014 року по 03 лютого 2016 року. Відповідач вважає, що подальший період роботи, який дає право на відпустку, повинен вираховуватися з 03 листопада 2016 року та кожен наступний рік з 3 листопада відповідно до відпрацьованого періоду в році, тому сумарно щорічні відпустки не використані позивачем становлять загалом 59 календарних днів і сума виплат відповідним чином становить 12169,34 грн. З вказаним розрахунком погодилася позивач. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця виплатити грошову компенсацію робітнику при звільненні за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 8\~лютого 1995\~року N 100\~( 100-95-п ) (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348) нарахування виплат за час щорічної відпустки, додатковий відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки,\~ додаткової\~відпустки \~працівникам,\~ які\~ мають\~ дітей,\~ або\~ для\~ виплати\~ компенсації\~ за\~невикористані відпустки\~провадиться виходячи\~з виплат\~за останні\~ 12\~ календарних\~ місяців\~ роботи,\~ \~що \~ передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Згідно розрахунку середньоденна заробітна плата позивача складала 206,26 грн. Отже, компенсація за 59 календарних днів невикористаної відпустки складає 12169,34 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial