Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] в с. Красне Скадовського району Херсонської області померла її мати - [PERSON] , а [INFO] в с. Красне Скадовського району помер батько [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина на 1/2 (по 1/4 кожного) частину квартири по [ADDRESS] , і належала батькам на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12.12.2006, виданого Скадовською міською радою Херсонської області згідно розпорядження №519 від 12.12.2005, прийнятого на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Власниками інших 1/2 частини квартири (по 1/4 кожен) є позивачка та її брат, відповідач у справі. Після смерті матері батько до нотаріальної контори не звертався, хоча фактично прийняв спадщину. Вона та її брат після смерті матері також не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від неї, оскільки прийняли її, будучи зареєстрованими в квартирі як особи, що мають постійне місце проживання. Таким чином, сторони у справі є спадкоємцями першої черги за законом щодо майна, яке залишилось після смерті батьків (1/2 частини квартири). 22.12.2017 вона звернулася до приватного нотаріуса Андрусенка О. В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, було зареєстровано спадкову справу №61790296. Відповідач після смерті батька до нотаріальної контори не звертався, в період з 27.01.2017 до 27.05.2020 відбував покарання за вироком суду. Після звільнення з місць позбавлення волі відповідач також не виявив бажання прийняти спадщину, в квартирі не проживає, витрат по утриманню квартири не несе. Звернувшись у лютому 2021 року до нотаріуса з питанням щодо можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири, в тому числі і на частку відповідача, який не бажає її приймати, їй було відмовлено, оскільки [PERSON] на час смерті матері та батька був зареєстрований в спірній квартирі та вважається таким, що прийняв спадщину. Зазначає, що відповідач з 2010 року проживав у бабусі [PERSON] в [ADDRESS] , а після звільнення з місць позбавлення волі проживає разом зі співмешканкою по [ADDRESS] . Наявність реєстрації місця проживання не є підтвердженням фактичного проживання особи зі спадкодавцем та підтвердженням прийняття спадщини. Просить встановити факт не проживання [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , уродженця с. Красне Скадовського району Херсонської області, за місцем реєстрації разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , з 2010 року по день смерті [PERSON] включно; встановити факт не проживання [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , уродженця с. Красне Скадовського району Херсонської області, за місцем реєстрації разом зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] , з 2010 року по день смерті [PERSON] включно; визнати [PERSON] таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач, її представник за довіреністю [PERSON] в підготовчому судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, посилаючись на викладені в позові обставини, просили позов задовольнити. З урахуванням позиції відповідача, який надав заяву про визнання позову, вважали недоцільним виклик свідків, вказаних у позові. У подальшому в судове засідання не з`явилися. [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву про визнання позову, не заперечував проти його задоволення, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з положеннями частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] з 28.03.2001 (а.с.7-8). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] з 08.09.2001 (а.с.9-10). На підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12.12.2006, виданого Скадовською міською радою згідно з розпорядженням від 12.12.2006 №519, власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , [PERSON] , дружина, [PERSON] , син, [PERSON] , дочка (а.с.11). [PERSON] померла [INFO] (а.с.12). [PERSON] помер [INFO] (а.с.13). Після його смерті заведено спадкову справу №61790296 (а.с.14). З довідки про звільнення серії ХЕР №10928 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 27.01.2017 по 27.05.2020; звільнений у зв`язку з відбуттям покарання; прямує до місця проживання [ADDRESS] (а.с.15). З довідки Скадовської міської ради №600 від 01.02.2021 вбачається, що в [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] , [INFO] , дочка; [PERSON] , [INFO] , син; [PERSON] , [INFO] , онук; [PERSON] , [INFO] , онук (а.с.16). Приватний нотаріус Скадовського районного нотаріального округу Андрусенко О. В. листом №22/2017/26 від 01.02.2021 повідомив [PERSON] про те, що спадкоємцями, які прийняла спадщину після смерті [PERSON] є окрім неї, також син спадкодавця [PERSON] , тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом можливо лише на 1/2 частину спадкового майна спадкодавця, тобто 1/8 частку у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Факт неприйняття спадщини після смерті [PERSON] його сином [PERSON] може бути встановлений лише за рішенням суду (а.с.7). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Згідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Тобто, даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Аналіз чинного законодавства дає підстави визначити, що сама по собі реєстрація місця проживання разом за спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Лише постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця саме таким. Закон також не ставить прийняття спадщини в залежність від того, яким місцем проживання особа вважала місце відкриття спадщини постійним чи тимчасовим місцем проживання. Натомість, він вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме що відповідач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, який з 2010 року не проживає за місцем реєстрації по [ADDRESS] , тому не може вважатись таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно не проживав разом з спадкодавцем матір`ю [PERSON] , а у подальшому з батьком [PERSON] , які проживали за вказаною адресою, та у передбачений законом шестимісячний строк після смерті [PERSON] не подав нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини, тому відповідач [PERSON] не набув права на неї. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано звернулася до суду з даною позовною заявою, оскільки факт не проживання відповідача зі спадкодавцями на час відкриття спадщини встановлений в судовому засіданні, іншими доказами не спростований, визнаний відповідачем, встановлення даного факту необхідно позивачці для належного оформлення спадщини, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved