Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька із актового запису про народження та просить виключити відомості про його батьківство із актового запису №21 від 15 січня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції в Харківській області про народження [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. Просить справу розглядати в його відсутність у звязку з тим, що він виїжджає на роботу за межі України на строк не менш як 3 місяці (а.с. 12). Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала суду свою заяву в якій не заперечує проти задоволення позову, просить розглядати справу в її відсутність (а.с. 28). Представник третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, але надав суду свої пояснення в яких зазначив, що не заперечує проти задоволення зустрічної позовної заяви та просить розглянути справи за відсутності представника. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем за первісним позовом та відповідачем за зустрічним позовом позовних вимог суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем 03 червня 1997 року було укладено шлюб, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 279652, виданого 12 листопада 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 3 (а.с. 8). Жили вони разом за місцем проживання відповідачки в м. Лозова Харківської області. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO], який уже повнолітній. Спільне життя у них не склалося і вони з відповідачкою за взаємною згодою в 2010 році розталися. Позивач залишив сімю і кожен з них став жити своїм окремим життям. В жовтні 2012 року позивач знявся з реєстрації за місцем проживання відповідачки і з 25 жовтня 2012 року і до теперішнього часу зареєстрований за адресою: [INFO] сільради Близнюківського району Харківської області, що підтверджується довідкою, яка видана Самійлівською сільською радою Близнюківського району Харківської області за № 02-30/938 від 15.04.2016 року (а.с. 11). 15 грудня 2015 року за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області шлюб між ними розірвано, що підтверджується копіє рішення (а.с. 9). 15 грудня 2013 року, відповідачка народила сина [PERSON], якого 15 січня 2014 року зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], серії І-ВЛ № 338241, виданого 15 січня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, атковий запис №21 (а.с. 10). Батьком народженої дитини відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 СК України було записано позивача, з чим він не згоден, бо не являється біологічним батьком дитини. Батьком дитини є інший чоловік, з яким відповідач спів мешкала, коли їхній шлюб ще не було розірвано, але вони спільно не проживали, не підтримували між собою ніяких відносин. Відповідач не заперечує проти того, що позивач не являється батьком народженої нею дитини, а записала його батьком, тому що шлюб між ними ще не було розірвано на той час. Відповідно до ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно з розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про оспорювання батьківства, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу, зокрема ст. 136 Сімейного кодексу України на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно зі ст.134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, визнання сторонами позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved