Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить змінити формулювання причини її звільнення з посади сестри медичної з лікувальної фізкультури відділення денного перебування територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Петрівського району Кіровоградської області згідно наказу №71-к від 01.07.2019 року з п.4 ст.40 КЗпП України (прогул без поважних причин) на ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) та стягнути з відповідача 20000 гривень в якості матеріального відшкодування заподіяної їй незаконним звільненням за п.4 ст.40 КЗпП України моральної шкоди, мотивуючи це тим, що її звільнили незаконно. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі, подавши відзив на позов. Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності зі\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи позивач по справі - [PERSON] з 21.07.2017 року по 01.07.2019 року працювала в Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Петрівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією трудової книжки позивача ( а. с.10). Згідно наказу № 71-к від 01.07.2019 року позивача було звільнено з посади медичної сестри з лікувальної фізкультури відділення денного перебування за згодою профспілкового комітету за прогул без поважних причин, що підтверджується копією наказу (а. с.18). Відповідно до п. 4.1 Посадової інструкції сестри медичної з лікувальної фізкультури затвердженої директором територіального центру [PERSON] 27.06.2018 року, з якою 02.07. 2018 року була ознайомлена [PERSON] під розпис, сестра медична з лікувальної фізкультури несе відповідальність за виконання покладених на відділення завдань та своїх обов`язків, за трудову та виконавчу дисципліну, правила внутрішнього розпорядку дня, є матеріально - відповідальною особою, що підтверджується копією посадової інструкції (а. с. 44 - 47). Згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Петрівського району, затверджених наказом директора від 28.12.2017 року № 92-о, в територіальному центрі встановлено п`ятиденний робочий тиждень з восьмигодинним робочим днем (п. 3.1 ). Відповідно до п. 3.8 та 3.9 вказаних Правил, працівники мають право на щорічну відпустку, відповідно до графіку відпусток. Щорічні відпустки можуть бути перенесені на інший час. За п. 4.1 Правил, працівник зобов`язаний своєчасно, до початку роботи, прибути на робоче місце та приготуватися до виконання трудових обов`язків; починати роботу відповідно до діючого режиму робочого дня; бути на робочому місці від часу початку роботи до часу закінчення роботи, за винятком встановлених перерв. Згідно п. 5 .1 Правил, роботодавець зобов`язаний контролювати дотримання працівниками трудової дисципліни. Роботодавець також має право вимагати від працівника дотримання положень даних правил, посадових інструкцій, умов трудового та колективного договорів, вживати необхідних заходів щодо притягнення порушників трудової дисципліни до відповідальності (п. 5.2 Правил). Відповідно до п. 7 .1 та 7 .2 Правил, за порушення трудової дисципліни може бути застосовано один із таких заходів стягнення: догана; звільнення. Звільнення як дисциплінарне стягнення може бути застосоване, в тому числі за прогул ( а. с. 49 - 52). 25.01.2018 року позивач була ознайомлена із Правилами внутрішнього трудового розпорядку Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Петрівського району під розпис, що підтверджується копією списку працівників, ознайомлених з правилами трудового розпорядку (а. с. 53). Як вбачається з графіку надання відпусток затвердженого наказом відповідача від 21.12.2018 року № 72-о «Про затвердження графіку відпусток на 2019 рік», позивачу запланована відпустка за період з 21.02.2019 року по 20.02.2020 року на вересень місяць 2019 року, однак за її проханням, згідно заяви від 13.05.2019 року, їй було надано відпустку раніше, згідно наказу від 13.05.2019 року № 41-в, з 03.06.2019 року по 27. 06. 2019 року, що підтверджується копіями вказаних наказів (а. с. 54, 58). Позивач перебувала у відпустці протягом всього наданого періоду відпустки, що підтверджується копією Табеля обліку використання робочого часу за червень місяць 2019 року (а. с. 59). Так, як 28, 29 та 30 червня 2019 року були вихідними днями, то першим робочим днем після відпустки для позивача мало бути 01.07.2019 року. Однак 01.07.2019 року позивач не вийшла на роботу, що підтверджується доповідною запискою завідувача відділенням денного перебування [PERSON] (а. с. 12). Після чого,\~ [PERSON] було надано заяву позивача про звільнення її з посади сестри медичної з лікувальної фізкультури за власним бажанням (а. с. 11). Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України встановлене право працівника розірвати трудовий договір укладений на невизначений строк, попередивши про це власника, або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Отже , позивач мала б подати таку заяву за два тижні до дня з якого вона бажала розірвати трудовий договір, однак вона навіть у своїй заяві не зазначила з якої дати вона має намір звільнитися з займаної посади за власним бажанням (а. с. 11). Факт прогулу позивача 01.07.2019 року, а саме відсутність її на робочому місці більше ніж три години, підтверджено доповідною запискою завідувача відділення денного перебування від 01.07.2019 року, актом №1 від 01.07.2019 року про відсутність [PERSON] на робочому місці, актом № 2 про результати проведення службового розслідування відсутності на роботі [PERSON] від 01.07.2019 року, який складений на виконання наказу директора територіального центру від 01.07.2019 року № 35-о «Про проведення службового розслідування» (а. с. 13-16). Також, факт відсутності позивача на робому місці 01.07.2019 року підтверджується копією Табеля обліку використання робочого часу за липень 2019 року із зазначенням в ньому про прогул позивача 01.07.2019 року (а. с. 62). Крім цього, факт відсутності на робочому місці позивача 01.07.2019 року також підтверджується роздруківкою її листування з директором територіального центру та відміткою у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, що належний позивачу, про перебування її за кордоном з 24.06.2019 року по 20.09.2019 року (а. с. 9, 20-22). Як вбачається з матеріалів справи відповідачем 01.07.2019 року було направлено подання до профспілкового комітету територіального центру про отримання згоди на звільнення працівника за прогул, відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України (а. с. 63). 01.07.2019 року адміністрація територіального центру отримала повідомлення голови профспілкового комітету [PERSON] про надання згоди на звільнення з роботи [PERSON] за прогул (а. с. 64). Відповідно до довідки Петрівської профспілкової організації працівників державних установ від 11.11.2019 року № 2, яка є структурною організацією Профспілки працівників державних установ У країни, первинна профспілкова організація працівників територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Петрівського району, яка створена відповідно до заяв працівників даної установи, дійсно входить до складу Петрівської районної організації профспілки працівників державних установ та діє відповідно до розділу V «Первинна організація профспілки» Статуту професійної спілки працівників державних установ України (а. с. 65). На думку суду, відповідач виконала всі вимоги чинного законодавства щодо проведення необхідних організаційних заходів, що передують звільненню. Після чого, директором територіального центру Лук`яновою І.О. видано наказ від 01 липня 2019 року № 71-к «Про звільнення [PERSON] », згідно якого, відповідно до пункту 4 статті 40 Кодексу Законів про працю України, звільнено [PERSON] , сестру медичну з лікувальної фізкультури відділення денного перебування, 01 липня 2019 року за згодою профспілкового комітету за прогул без поважної причини (а. с. 18). Суд, вважає, що зазначений наказ відповідає вимогам чинного законодавства є правомірним, тому позовні вимоги в частині зміни формулювання причини звільнення позивача, не підлягають задоволенню. Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, так як позивач не надала доказів нанесення діями відповідача моральної шкоди. Крім цього, у відповідності до ст. 233 КЗпП України строк позовної давності у справах про звільнення становить один місяць з дня отримання трудової книжки, оскільки трудову книжку позивач не отримувала із незалежних від відповідача обставин, оскільки повідомлення про необхідність отримання трудової книжки було направлено позивачу 01.07.2019 року, позивач пропустила строк звернення до суду, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч.1. ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно ч.1. ст. 77 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1. ст. 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до\~п.1\~ч.3\~ст.\~133\~ЦПК України, до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. В зв`язку з цим з позивача необхідно стягнути на користь відповідача 4000 гривень в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 38, 40,43, 233 КЗпП України та ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 133, 141 ЦПК України.

Outcome: approved