Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій вказала, що 24 листопада 2014 року померла її мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина в складі якої є право на земельну частку (пай) КСП «Діброва», розміром 7.43 умовних кадастрових гектара, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 006989 від 30.09.1996 року, про існування якого вона тне знала. На початку 2016 року вона зверталася до суду з позовом про визнання права власності на іншу земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю в порядку спадкування, позаяк знала про її існування, але в неї були відсутні правовстановлюючі документ на неї. 10.03.2016 року рішенням Кремінського районного суду Луганської області № 2/414/89/2016 за позивачем було визнано право власності на вказану земельну ділянку. ВВажає, що зазначене рішення свідчить про те, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та прийняла спадщину. У період, який визначений законодавством для прийняття спадщини, а саме з 24 листопада 2014 року по 24 травня 2015 року і до вересня 2017 року вона не знала про існування права на земельну частку (пай), що вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. На момент смерті матері [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою, але фактично проживала разом з матірю, так як вона постійно хворіла і потребувала стороннього догляду. Звернувшись 28.09.2017 року до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено в звязку з тим, що був пропущений строк для прийняття спадщини, а тому позивач просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданніпозов підтримала. Представник позивача за дорученням Сєвєродонецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Вказала, що позивач з обєктивних поважних причин пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини щодо нерухомого майна, оскільки лише після спливу шестимісячного строку дізналася про існування нерухомого майна у вигляді земельної ділянки, згідно Сертифікату. Відповідач в судове засідання представника не надіслав, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, просив справу розглянути за його відсутності, вимоги визнав у повному обсязі. Статтею 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обовязків, визначених у\~статті 43\~цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши думку позивача та її представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 24 листопада 2014 року (а.с. 10). Постановою державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори від 26 вересня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з пропуском строку прийняття спадщини (а.с. 14). Як вбачається з рішення Кремінського районного суду Луганської області від 10 березня 2016 року, за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме на земельну ділянку згідно державного акту серії IV-ЛГ № 056812, площею 3,5166 га (а.с. 12). Згідно з довідкою від 11.10.2017 року, [PERSON] мешкала разом зі своєю матірю [PERSON] (а.с. 13). Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як вбачається зі змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що строк позивачем пропущено з поважної причини, оскільки вона після смерті матері не мала відомостей про сертифікат на право на земельну частку (пай), зверталася до нотаріуса та суду, отримала у власність на іншу земельну ділянку, лише ріллю за цим сертифікатом, на яку було видано Держакт, а тому право позивача підлягає захисту шляхом визначення позивачеві додатковий строк у три місяці для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, який суд вважає необхідним та достатнім. На підставі вище викладеного, ст.ст. 1258, 1261, 1272 ЦК України та

Outcome: approved