Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], 19.10.2002р.н. та [PERSON], 07.04.2004р.н., у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 19.10.2002р. народився син [PERSON], а 07.04.2004р. син [PERSON], які повністю перебувають на її утриманні. Відповідач залишив сімю, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча зобовязаний і може її надавати, в звязку із чим вона перебуває у скрутному матеріальному становищі, з огляду на необхідність в забезпеченні усіх дітей з врахуванням їхніх потреб. В звязку із наведеним, та неможливістю на сьогоднішній день самостійно здійснювати утримання дітей, просить вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Позивач подала до суду заяву за змістом якої позов підтримала в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітніх: [PERSON], 19.10.2002р.н. (свідоцтво про народження серії 1-СГ № 270741, видане 08.11.2002р.) та [PERSON], 07.04.2004р.н., (свідоцтво про народження серії 1-СГ № 335813, видане 06.05.2004р.), відтак, зобовязаний утримувати їх до досягнення ними повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обовязку по утриманню дітей, а також фактичних доказів виконання останнім такого обовязку, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на утримання спільних дітей сторін до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дітей та потреби на їх утримання (з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений Законом України «Пpo Державний бюджет на 2016 рік»), стан здоровя дітей, матеріальне становище дітей, матеріальне становище платника аліментів, відомості про працевлаштування якого відсутні, дані зі слів позивача: стан здоровя - задовільний, відсутність на його утриманні інших утриманців, та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей слід щомісячно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн., щомісячно, на кожну дитину, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 20.07.2016р. і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

Outcome: approved