Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що оскільки вона не мала фізичної можливості самостійно обробляти землю, то в січні 2010 року вона погодилася на пропозицію директора ТОВ «Джерело» про передачу цьому товариству земельної ділянки в оренду. Директор запевнив, що договір буде укладений на 5 років з 01.01.2010 по 31.12.2014 рік і його оформлять протягом 2-х тижнів. На початку 2013 року позивач дізналася, що договір оренди підписаний іншою особою і на 10 років. Потім позивач дізнався, що договір укладено з ПП «Родник Плюс», підписаній невідомою особою, доручення на підпис позивач нікому не давала. Просить суд визнати укладений договір недійсним, скасувати його державну реєстрацію та зобов'язати відповідача повернути їй земельну ділянку. В судове засіданні позивач не з'явилася, представник позивача подав суду заяву у якій пость справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, у зв'язку з повторною неявкою відповідача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 065054 від 10 січня 2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,18 га, що розташована на території Драбівської селищної ради Драбівського району Черкаської області. Відповідно до копії договору оренди землі від 12.01.2010 року орендодавець [PERSON] надає, а орендар ПП «Родник Плюс» приймає в строкове платне користування земельну ділянку, відображену в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії ЧР № 065054. Даний договір зареєстрований 30.06.2010 року у Драбівсьому РВ ЧРФ «Центр ДЗК» № 04.10.781.01034. Ухвалою суду від 11.12.2013 року по справі за клопотанням позивач призначено проведення почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставлено питання чи виконаний підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі від 12 січня 2010 року [PERSON] чи іншою особою. На експертизу було надано оригінал примірника договору від 12.10.2010 року, який був витребуваний у відділі Держземагенства у Драбівському районі Черкаської області. Згідно висновку експертів від 18.03.2014 року № 2433/13-23, № 429/14-23 три підписи від імені [PERSON] в графах «Орендодавець» в оригіналах заяви від 08.02.2010, договору оренди землі від 12.01.2010 року з ПП «Родник Плюс» та акту приймання-передачі земельної ділянки - виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ч. 3, 4 ст.203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.207 ЦК Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач заперечує факт підписання ним договору оренди землі і його твердження підтверджено висновками вищевказаної експертизи. З огляду на викладене, суд вважає доведеним, що [PERSON] не підписувала договір оренди землі від 12 січня 2010 року, волевиявлення на укладення такого договору не виявляв, а тому з врахуванням положень ст.203 ч.3, ст.215 ч.1 ЦК України, вищезазначений договір оренди землі слід визнати недійсним. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, зокрема право оренди земельної ділянки. Згідно з положеннями ч.2 ст.26 цього Закону до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав. Оскільки судом визнано недійсним договір оренди землі від 12 січня 2010 року, тому державну реєстрацію цього договору також слід скасувати. Згідно ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власника землі за рішенням суду. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Ч. 1,3 ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Згідно ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог і в частині повернення земельної ділянки, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати потрібно стягнути з відповідача відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ст.212 Земельного кодексу України, ст.ст.203, 215, 387, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, п.2 ч.1ст.4, ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952,

Outcome: approved