Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 29.09.2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери, різні вподобання, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі , в якій вказано на те, що позивач позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за письмовою згодою позивача. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 29.09.2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про шлюб та копіями свідоцтв про народження дітей. З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована по [ADDRESS] фактично проживає по [ADDRESS], відповідач зареєстрований по [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сім'ю позивач не має. Згідно копії висновку Білоцерківського відділу поліції від 28.10.2016 року, між сторонами по справі 23.10.2016 року близько 08-30 год. виникла сварка за місцем проживання, в ході якої [PERSON] висловлювався на адресу дружини нецензурною лайкою, вчинив бійку, в зв»язку з чим у [PERSON] виникли тілесні ушкодження, 24.10.2016 року їй надавалася медична допомога, діагноз: забій м»яких тканин, підшкірний крововилив лівого передпліччя та обох стегон; за наслдками перевірки прийнято рішення притягти [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст..173-2 КУпАП. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Крім того, судом враховується і поведінка відповідача, на що вказано вище, яка виключає можливість спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В поданій до суду заяві позивач просить суд залишити їй прізвище -[PERSON]. Витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. позивач залишає за собою. Враховуючи наведене та

Outcome: approved