Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: вул.Жовтнева, 26, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 13.07.2016 помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Жовтнева, 26, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області, земельних ділянок. Вона як дружина померлого, є спадкоємицею першої черги за законом, відповідач її син, спадщину не приймав, і не бажає приймати, спадкоємців, які мають обовязкову частку у спадщині, крім неї, не має. Спадщину вона фактично прийняла, так як на частину спадщини земельні ділянки - отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Їй необхідно реалізувати своє право на спадщину отримати свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, однак вона не може цього зробити, так як за життя чоловік не провів державної реєстрації будинку. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, з позовними вимогами згоден. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, спадкову справу, зважаючи на те, що визнання відповідачем позовних вимог ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.07.2016 помер [PERSON], про що виконавчим комітетом Можняківської сільської ради Новопсковського району Луганської області 15.07.2016 видано свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 488556. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді: домоволодіння, розташованого за адресою: вул. Жовтнева, 26, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області; земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, кадастровий номер 4423383200:05:001:0086, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4953 га, кадастровий номер 4423383200:05:001:0087, розташованих по вул. Жовтнева, 26, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області; земельної ділянки №688 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,55 га, кадастровий номер 4423383200:10:001:0066, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,54 га, кадастровий номер 4423383200:04:001:0015, розташованих на території Можняківської сільської ради Новопсковського району. Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON], який помер 13.07.2016, оскільки останній був її чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ЕД № 253713, виданим Білолуцькою селищною радою Новопсковського району Ворошиловградської області 19.02.1973. Матеріалами справи встановлено, що позивач спадщину, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 13.07.2016, прийняла, оскільки на момент його смерті проживала разом з ним, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Можняківської сільської ради 28.02.2017 року за вих. № 170. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Судом також встановлено, що на частину спадкового майна позивач отримала свідоцтва про право на спадщину, а саме на: земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, кадастровий номер 4423383200:05:001:0086, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4953 га, кадастровий номер 4423383200:05:001:0087, розташовані по вул. Жовтнева, 26, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області; земельну ділянку №688 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,55 га, кадастровий номер 4423383200:10:001:0066, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,54 га, кадастровий номер 4423383200:04:001:0015, розташовані на території Можняківської сільської ради Новопсковського району. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про право на спадщину за законом від 24.02.2017. Позивач, маючи намір прийняти спадщину після смерті чоловіка у вигляді домоволодіння за адресою: вул. Жовтнева, 26, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття зазначеної спадщини, у чому їй було відмовлено в зв'язку з тим, що відсутні належним чином оформлені документи, які б підтверджували право власності [PERSON] на спадкове майно (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2017). Як вбачається з матеріалів спадкової справи відповідач [PERSON], який також є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], і на момент смерті останнього з ним не проживав, у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. За життя [PERSON] не здійснив державну реєстрацію права власності на домоволодіння. Згідно звіту Новопсковського РБТІ про оцінку майна, ринкова (оціночна) вартість житлового будинку за адресою: вул. Жовтнева, 26, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області, становить 58907,00 грн. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Отже, виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права. Оскільки, житловий будинок, що є предметом даного позову, був побудований у 1973 році, до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі Інструкція). Відповідно до Інструкції, об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Згідно записів погосподарської книги Можняківської сільської ради по вул. Жовтнева, 26, в с. Можняківка Новопсковського району, головою домогосподарства був [PERSON] За таких обставин, підтверджено право власності померлого [PERSON] на домоволодіння за адресою: вул. Жовтнева, 26, с. Можняківка Новопсковського району Луганської області. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~ Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON], відповідач - спадкоємець першої черги за законом спадщину не прийняв, інші спадкоємці першої черги, а також спадкоємці, які мають обовязкову частку спадщині, відсутні, позивач має право отримати у спадщину зазначене вище домоволодіння. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, є всі достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді домоволодіння за адресою: вул. Жотвнева, 26, с. Можняківка Новопсковський район, Луганська область, за позивачем. За таких обставин, враховуючи інтереси позивача, а також те, що іншого шляху для захисту права позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем. Судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: approved