Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням. Посилалася на те, що їй на підставі рішення суду належать на праві власності 2/3 частки двокімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] була власником 1/3 частки спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданного 21.11.2011 року, однак у подальшому провела відчуження 1/6 частки [PERSON] . Позивач та відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, однак фактично там ніхто не проживає. Позивач доступу до квартири не має. Спірна квартира складається з кухні 2-3, площею 7,70 кв.м.; кімнати 2-2, площею 31,70 кв.м., кімнати 2-5, площею 10,20 кв.м., коридору 2-1, площею 7,40 кв.м., санвузла 2-4, площею 5,20 кв.м. та комори, площею 0,70 кв.м. Вважає, що можливо визначити порядок користування житловими приміщеннями з урахуванням часток співвласників та виділити їй у користування кімнату 2-2, площею 31,70 в.м. На підставі ст.358 ЦК України просила вселити [PERSON] до квартири [ADDRESS] . Також просила встановити порядок користування житлом у квартирі [ADDRESS] , виділивши їй у користування кімнату 2-2, площею 31,70 в.м., а [PERSON] та [PERSON] кімнату 2-5, площею 10,20 кв.м. з коморою. Інші приміщення просила залишити в загальному користуванні. Ухвалою суду від 04.10.2019 року було замінено неналежного відповідача [PERSON] на [PERSON] . Відповідачами відзиву на позов подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідачі у судове засідання не повторно з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачу [PERSON] належать на праві спільної часткової власності 2/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.3). Квартира складається з двох житлових кімнат, площею 41,90 кв.м.; кухні, площею 7,70 кв.м.; ванної кімнати, площею 5,20 кв.м.; коридору, площею 7,40 кв.м.; комори, площею 0,70 кв.м. (а.с.7-8). Іншими співвласниками квартири по 1/6 частці у кожного є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.21 Конституції України, усі люди є вільні та рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Як видно із змісту ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За змістом ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Як було встановлено судом, домовленості щодо порядку користування спільним майном між співвласниками досягнуто не було. За змістом ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. Власник майна, як зазначено у ст.391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону (ч.1 ст.405 ЦК України). Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа може звернутися до суду за захистом майнового свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). З урахуванням того, що сторони не досягли згоди у визначенні порядку користування квартирою, яка є їх спільною частковою власністю, відповідачі у квартирі не проживають, а тому суд з метою захисту права власності усіх співвласників квартири, вважає можливим встановити порядок користування квартирою за варіантом запропонованим позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved