Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , [PERSON] , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому зазначила наступне. Позивач є відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] , зареєстрована та проживає у вказаній квартирі з 21.01.1972 року. Окрім позивача в квартирі зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач, [PERSON] хоч і зареєстрований у вказаній квартирі, однак у ній фактично з 2008 року не проживає та нею не користується. Особистих речей відповідача у квартирі не має, матеріальну допомогу на оплату комунальних послуг відповідач не надає. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивач надала заяву про проведення судового засідання у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Від представника Департаменту реєстраційних послуг ЗМР надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника. Від [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, просять позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що ордер на житлове приміщення №4271 серії «З», виданий виконавчим комітетом Комунарської районної Ради народних депутатів 12.12.1993 року [PERSON] у складі родини з [PERSON] , [PERSON] на вселення у житлове приміщення (комунальну квартиру) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №01-17/02/0613 від 28.01.2019 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] з 01.04.1994 року і по теперішній час. Відповідно до акту не проживання особи за місцем реєстрації, який засвідчено секретарем ОСББ «12 Квітня 17» [PERSON] - за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 01.01.2006 року фактично не проживає гр.. [PERSON] . Згiдно положень ст.4 ЦПК України суд, здiйснюючи правосуддя захищає права, свободи та iнтереси фiзичних осiб у спосiб, визначений законами України. Перелiк способів захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в статтi 16 ЦК Укаїни. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес iншим способом, що встановлений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено судом, відповідач у добровільному порядку не знявся з реєстрації місця проживання, що визначено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», квартирою не користується без поважних причин протягом тривалого часу, не беруть участі в її утриманні, чим порушується право користування позивача, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст. 13 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved