Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просить визнати за нею право власності на земельну ділянку № 227, площею 5,6 гектара, в межах згідно з планом, кадастровий номер 3522584500:02:000:0227, що розташована на території Могутненської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, що належала [PERSON], який помер 23 листопада 2011 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю I-КР № 037304, виданого 05 березня 2002 року Могутненською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, в порядку спадкування після [PERSON], який помер 17 лютого 2013 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що отримавши державний акт на право власності на землю, [PERSON] за свого життя не вніс змін до складеного ним заповіту, в якому земельна ділянка (пай) заповідалася на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), що не дає змоги їй оформити своє право на спадщину. Представник позивача за довіреністю [PERSON] просив розглядати справу без його участі і надав суду письмову заяви, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Могутненська сільська рада Кіровоградського району і області просила розглядати справу без участі уповноваженого представника та не заперечувала проти заявлених вимог. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для такого законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія КР № 0170845, зареєстрованого 15.12.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 416, належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «ім. Петровського» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Могутненської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області розміром 5,48 гектара в умовних кадастрових одиницях. 01 листопада 2000 року секретарем виконкому Могутненської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області [PERSON], по реєстру № 16 був посвідчений заповіт згідно якого [PERSON] заповідав [PERSON] належне йому право на земельну частку (пай) згідно вказаного сертифіката. 05 березня 2002 року [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на землю серії I-КР № 037304, виданий Могутненською сільською радою Кіровоградського району та області на земельну ділянку під № 227, площею 5,6 гектара, в межах згідно з планом кадастровий номер 3522584500:02:000:0227, що розташована на території Могутненської сільської ради. Після отримання державного акту заповіт не змінювався. 23 листопада 2011 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ОЛ № 136685, виданим 24 листопада 2011 року Могутненською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 10. [PERSON], після смерті [PERSON] прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до Кіровоградської районної державної нотаріальної контори. Свідоцтво про право на спадщину він не отримував. 17 лютого 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ОЛ № 167553, виданим 18 лютого 2013 року Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 489. [PERSON] був чоловіком позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [PERSON] 1-ОЛ № 399505 від 10.12.1983 року. Після смерті [PERSON], позивачка, як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] Син, [PERSON] та дочка [PERSON] від спадщини відмовились. Спадщина частково оформлена позивачкою, зокрема, 04 вересня 2013 року приватним нотаріусом [PERSON] їй видане свідоцтво про право на спадщину на спадкову частину квартири. В лютому 2016 року позивачка звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини на земельну ділянку. Після вивчення документів нотаріус повідомила, що свідоцтво про право на спадщину видати не зможе через обєктивну причину, оскільки отримавши державний акт на право власності на землю, [PERSON] за свого життя не вніс змін до складеного ним заповіту, в якому земельна ділянка (пай) заповідалася на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай).\~ Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частина 1 ст. 328 діючого ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Стаття 392 ЦК України передбачає можливість предявлення позову про визнання права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. У відповідності із ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, таке становище має місце по даній справі, а тому суд вважає встановленими обставини, викладені позивачами в позовній заяві на обґрунтування своїх вимог. Таким чином, зібрані у справі документи та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання права на спадщину.

Outcome: approved