Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з означеним позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов подано з посиланням на те, що 10 грудня 2016 року позивач набула у власність житловий будинок, розташований за адресою: вул. Сагайдачна, 34, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Також, у вказаному будинку зареєстровано [PERSON], який з 2014 року у будинку не проживає, добровільно з реєстрації місця проживання не знімається, комунальні послуги не оплачує, чим порушує право власності позивача. Позивач надала заяву згідно якої просить розглядати позов за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який згідно заяви не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що згідно з довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 30 грудня 2016 року, 16 листопада 1996 року у будинку, розташованому за адресою: вул. Сагайдачна, 34, м. Новомосковськ Дніпропетровської області зареєстровано [PERSON], [INFO]. 10 грудня 2016 року позивач, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори за № 1-2389 придбав у [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: вул. Сагайдачна, 34, м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Право власності позивача зареєстровано в реєстрі за № 1094121712119. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право власника будинку, членів сім`ї власника користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок і із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням членів сім`ї власника, тимчасових мешканців. Викладене приводить суд до висновку про те, що відповідач без належних правових підстав значиться таким, що зареєстрований у будинку та з урахуванням відсутності договору найму житлового приміщення, укладеного між сторонами після складання та реєстрації договору купівлі-продажу, доказів на підтвердження наявності іншої правової підстави набуття відповідачем права користування житловим приміщенням, наявні підстави для задоволення позову про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком оскільки втрата права користування житловим приміщенням відповідача є наслідком припинення права власності на житлове приміщення особи, яка була власником квартири на час реєстрації відповідача у ній. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 552,00 гривні, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551,20 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved