Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] Другої селищної ради Кіровоградської області, в якому просить визнати за нею право забудовника в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 08 листопада 2016 року в місті Знам'янка смт Знам'янка Друга Кіровоградської області, на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами №111 по вулиці Дружби в місті Знам'янка смт Знам'янка Друга Кіровоградської області, з правом пред'явити для прийняття в експлуатацію завершене будівництво вказаного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами від її імені та з правом одержати на своє ім'я свідоцтво про власність та зереєструвати право власності на вказаний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обгрунтували тим, що 08 листопада 2016 року в місті Знам'янка смт Знам'янка Друга Кіровоградської області помер її колишній чоловік - [PERSON]. За життя він склав заповіт від 09 серпня 2008 року, яким заповів їй усі свої права та обов'язки, які можуть належати йому у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право. Прийнявши спадщину [PERSON], вона звернулася до нотаріуса для оформлення документів на спадщину, зокрема на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами №111 по вулиці Дружби в місті Знам'янка смт Знам'янка Друга Кіровградської області, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно їй було відмовлено, з посиланням на те, що спадкодавець за життя побудував вказаний будинок, але не ввів його в експлуатацію і не отримав документ, який посвідчує право власності. Таким чином первинна реєстрація будинку не проведена, правостановлюючі доркументи відсутні. Будинок [PERSON] побудовано у 2000 році на підставі дозволу на індивідуальне будівництво нового житлового будинку на місці старого, виданого на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Кіровоградської області від 30 червня 1999 року №51. За таких обставин вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить суд позов задовольнити та розглядати справу без її присутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить суд розглядати без його присутності, за наявними матеріалами справи з ухваленням рішення на розсуд суду. Відзив на позовну заяву, зустрічний позов, будь-які клопотання або докази по справі, від [PERSON] другої селищної ради до суду не надходили. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 листопада 2016 року в місті Знам'янка смт Знам'янка Друга Кіровградської області помер [PERSON] (а.с. 10). За життя він склав заповіт, яким заповів своїй колишній дружині [PERSON] усі свої права та обов'язки, які можуть належати йому у майбутньому, та усе своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчений державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори [PERSON] 09 серпня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за №932. Наразі вказаний заповіт не змінений і не скасований, тобто є дійсним (а.с. 9,11,12). Матеріали спадкової справи №23/2017 року, заведеної 07 березня 2017 року після смерті [PERSON] у [PERSON] міській державній нотаріальній конторі, свідчать про те, що з заявою про прийняття спадщини останнього звернулася позивач. Заява подана у передбачені законом строки для її подання. Постановою нотаріуса про відмову у вичненні нотаріальних дій від 23 грудня 2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько побутовими будівлми і спорудами, що знаходиться в місті Знам'янка смт Знам'янка по вулиці Дружби під номером 111, оскільки державна реєстрація права власності на вказаний будинок у Державному реєстрі речових прав відсутня. Спадкоємцем не надано нотаріусу документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно з посиланням на те, що такі документи взагалі відсутні.(а.с. 14,44-66). Згідно з довідками [PERSON] другої селищної ради від 06 жовтня 2017 року, [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований один в бдинку № 111 по вулиці Дружби в смт Знам'янка Друга місто Знам'янка Кіровоградської області. З долученої до матеріалів справи копії договору купівлі-продажу від 04 грудня 1993 року вбачається, що [PERSON] було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вулиці 40 років Жовтня в селищі Знам'янка Кіровоградської області, під номером 111, на земельній ділянці розміром 985,5 кв.м. (а.с.15-16). Рішенням виконавчого комітету [PERSON] селищної ради від 30 червня 1999 року № 51, [PERSON] було дозволено будівництво нового житлового будинку на місці старого по вулиці 40 років Жовтня,111, в селиші Знам'янка Кіровоградської області (а.с. 17,19). На підставі вказаного рішення від 30 червня 1999 року відділом архітектури та містобудування [PERSON] надано дозвіл на будивництво та розроблено генплан земельної ділянки (а.с. 20,21). За даними Знам'янського міжміського коммунального підприємства «Бюро технічної інвентарізвції від 01 серпня 2007 року, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спрудами, який розташований за адресою: місто Знам'янка смт Знам'янка Друга (смт Знам'янка друга колишнє селище Знам'янка) Кіровоградської області, вулиця Дружби (колишня 40 років Жовтня), 111 належить [PERSON], якиий помер 08 листопада 2016 року на підстаі Дозволу на індивідульне будівництво житлового будинку та надвірних будівель виданного відділом архітектури та містобудування, міський архітектурно - будівельний контроль на підставі рішення виконавчогго комітету [PERSON] селищної ради Кіровоградської області від 30 червня 1999 року №51. Спадкодавець [PERSON] побудував житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в 2000 році, але не прийняв його в експлуатацію і не отримав документ, який посвідчує право власності. Станом на 20 липня 2017 року самочинно побудованих бідевель, прибудов, перебудов, добудов, перепланувань, не виявлено (а.с. 24). На замовлення позивача на вказаний житловий будинок 20 липня 2017 року виготовлено технічний паспорт (а.с. 26-34). Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування. Згідно з п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» № 10-1387/0/4-12 від 27 вересня 2012 року, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка затверджена наказом Держбуду України від 9 червня 1998 року № 121, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 червня 1986 року за № 399/2839, яка втратила чинність згідно з наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15 лютого 2002 року № 36 у зв'язку з прийняттям Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445. З положень ст. 331 ЦК України вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію, а якщо таке право підлягає державній реєстрації - з моменту його державної реєстрації. До закінчення будівництва забудовник вважається власником не будівлі або споруди, як окремого обєкта, а власником будівельних матеріалів, обладнання, а також відповідних майнових прав. За ст.190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Тому права і обов'язки спадкодавця як забудовника незавершенного будівництва є майновими і включаються до майна в розумінні ч.1 ст.190 ЦК України. У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки, як забудовника, входять до складу спадщини. Крім цього, з розяснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних викладених у листі №24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні зясовано, що будинок, який є предметом спору побудовано спадкодавцем у 2000 році, але не прийнято до експлуатації та не здійснено його державної реєстрації, будинок не належить до самочинного будівництва, оскільки його будівництво здійснювалося згідно із законом, тому до завершення будівництва до спадкоємців переходять права і обов'язки забудовника, які входять до складу спадщини, підставою для відмови позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стала відсутність реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем [PERSON] Таким чином, приймаючи надані [PERSON] докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем прав та обов'язків забудовника житлового будинку та господарських будівель в порядку спадкування після смерті [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Наявність рішення суду, що набрало законної сили про визнання прав і обов'язків забудовника, не позбавляє обовязку введення побудови в експлуатацію на загальних підставах та подальшої необхідності звернення до реєстраційних органів для проведення відповідної державної реєстрації права власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved