Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] та є єдиною особою, яка проживає і зареєстрована в ній. При цьому, вона щомісячно своєчасно проводить оплату за житлово-комунальні послуги, в тому числі і за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються ДКП «Луцьктепло». Вказує, що в лютому 2019 року при проведенні чергової оплати, вона виявила нараховану заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 1695,30 грн. На її звернення до ДКП «Луцьктепло» їй було надано відповідь, що вказану заборгованість їй було перенесено з її попередньої квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку вона відчужила. Однак, вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Зазначає, що по [ADDRESS] вона проживала до грудня 2013 року і оплату за послуги з теплопостачання нею проводились кожного місяця у терміни, передбачені законодавством і в повному обсязі та сума боргу, яка виставлена їй до оплати відповідачем є безпідставною і підлягає скасуванню. У зв`язку з чим, просить суд визнати дії ДКП «Луцьктепло щодо перенесення боргу неправомірними та зобов`язати відповідача списати вказану заборгованість. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом з`ясовано, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. ). Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживачем є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Із повідомлення ДКП «Луцьктепло» від 02.04.2019 року слідує, що [PERSON] не було оплачено заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 1167,33 грн., яка значиться за нею після продажу квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим вказаний борг був перенесений на адресу: [ADDRESS] (а.с. 4). З представленого договору купівлі-продажу квартири від 23.12.2013 року вбачається, що [PERSON] відчужила належну їй квартиру, що розташована в [ADDRESS] (а.с. ). Із дублікату квитанції за лютий 2019 року слідує, що за [PERSON] рахується заборгованість за опалення в розмірі 1695,30 грн. (а.с. 3). Однак, як вбачається із квитанції №3 за січень місяць 2019 року у [PERSON] відсутня заборгованість за опалення (а.с. 2). Отже, за таких обставин, суд приходить до висновку про наявність неправомірних дій з боку відповідача стосовно перенесення заборгованості на особовий рахунок по [ADDRESS] , хоча у неї відсутня заборгованість за послуги теплопостачання і опалення за даною адресою. Вказані дії щодо зазначення вказаної суми як такої, що рахується за нею за попередньою адресою суперечить чинному законодавству і їх слід визнати неправомірними. При цьому, суд вважає, що визнання таких дій неправомірними є достатнім для захисту прав позивача і не потребує зобов`язання відповідача списати суму боргу, оскільки задоволення даної вимоги може бути певним втручанням у внутрішньогосподарську діяльність по веденню бухгалтерського обліку, що є неприпустимо. У відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ДКП «Луцьктепло» в дохід держави 768,40 грн. судового збору.

Outcome: partial