Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача частину понесених нею витрат по утриманню квартири [ADDRESS] в розмірі 2183 грн.; стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Позов обґрунтований такими обставинами. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу. Окрім неї, у квартирі зареєстрований та постійно проживає син позивача [PERSON] З вересня 2013 року позивач самостійно оплачує житлово-комунальні послуги. Загалом вона сплатила частину належних з відповідача до сплати коштів на суму 1967 грн. Крім того, нею проведено заміну лічильника води, у зв'язку з чим понесено витрати в розмірі 183 грн. Відповідач має постійне місце роботи у ТОВ «Охорона-сервіс» та має змогу здійснювати частину належних платежів. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи за її відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.1998 року. Окрім позивача, у зазначеній квартирі зареєстрований та постійно проживає її син [PERSON]. Позивач надала суду копії квитанцій про оплату нею комунальних послуг (опалення, СДПТ, вивіз сміття та газопостачання) за період з вересня 2013 року по травень 2014 року. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно з ч. 3 ст. 156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідач всупереч зазначеним вимогам закону не брав участі у спільних витратах на утримання квартири, зокрема, в оплаті спожитих комунальних послуг. Загалом за період з вересня 2013 року по травень 2014 року позивач сплатила 3934 грн. за опалення; послуги з утримання будинків і прибудинкових територій (СДПТ); вивіз сміття та за послуги газопостачання, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, загальна сума грошових коштів, яку відповідач має повернути позивачу, становить 1967 грн. (3934 грн. : 2). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені в повному обсязі. Що стосується стягнення з відповідача понесених витрат у зв'язку з заміною лічильника води в розмірі 183 грн., вони не можуть бути задоволені, оскільки всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України позивач не надала суду на підтвердження своїх вимог доказів сплати відповідної суми грошових коштів. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial