Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В мотивування позовних вимог зазначила, що 06.09.2003 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1532. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. На даний час сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство та припинили сімейно-шлюбні відносини. На думку позивача, сім'я розпалася остаточно та примирення є неможливим. Також, позивач зазначила, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги і не бере участі в утриманні дитини, яка проживає з нею та потребує постійного догляду і витрат. В зв'язку з чим, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову . В судове засідання позивач не з'явилася, хоча повідомлена належно, 29.04.2014 року подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, 21.05.2014 року подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Просить шлюб розірвати та не заперечує щодо проживання дитини з матір'ю, однак просить стягувати аліменти в твердій грошові й сумі в розмірі 600,00 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 06.09.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 06.09.2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №1532(а.с. 4). Сторони по справі мають малолітню дитину (сина) [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31.08.2004 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №2034 (а.с. 6). Дитина проживає з позивачкою. Сторони на теперішній час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, не проживають разом, втратили почуття любові та поваги. За час окремого проживання подружжю не вдалося відновити сімейні стосунки, суд приходить висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача . Згідно ст.112 СК України, суд розриває шлюб, якщо можливості примирення подружжя вичерпані і сім'я розпалась остаточно. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно ст.ст.181-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], отже, рівною мірою зобов'язані його утримувати. Оскільки відповідач не надає систематично матеріальної допомоги на утримання дитини, з пояснень відповідача є безробітним та має нерегулярний, мінливий дохід, вимога викладена у позовній заяві підлягає частковому задоволенню, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача в розмірі 600 грн. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, відповідач має сплачувати на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до його повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд виходить з матеріального становища сторін і враховує те, що відповідач працездатний та за станом здоров'я спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач інших утриманців не має. На підставі ст.ст. 112, 180 - 184 ст. 191 СК України, ст.ст. 10,11,15,60, 88, 212, 215 ЦПК України, суд , -

Outcome: approved