Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 28.09.202. Зазначила, що відповідач є її колишнім чоловіком, який був зареєстрований у вказаній квартирі в 2014 році. Вказала, що з 2015 року відповідач за адресою реєстрації не проживає, витрати повязані з утриманням квартири не несе, квартирою не цікавиться, особистих його речей у квартирі немає. Тому вона змушена нести додаткові витрати, повязані з надлишковою оплатою комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 82 по вул. Невського, 19 в м. Черкаси. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.10.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не зявилася, скерувала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила суд задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами до суду не звертався. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] згідно Договору дарування від 28.09.2002 посвідченому приватним нотаріусом [PERSON], на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 03.04.2014 року Серії І-СР № 105767 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси віл 11.01.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно пояснень позивача, у квартирі [ADDRESS] також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який на даний час у квартирі не проживає. Згідно пояснень [PERSON] вбачається, що [PERSON] після розлучення виїхав в Росію та з 2015 року у квартирі [ADDRESS] не проживає. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до 391\~ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Факт не проживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою підтверджується актом опитування сусідів від 18.09.2018 року, згідно якого [PERSON] зареєстрований у [INFO], але з 28.09.2015 року фактично у квартирі не проживає. Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР,\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з\~ст. 72 Житлового Кодексу України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] тривалий час не проживає у спірній квартирі, не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує матеріальний стан позивача, яка самостійно несе тягар утримання майна. Визнання відповідача таким, що\~втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстрації. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved