Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частина всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей, а саме - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1995 року, а з 2014 року проживають окремо. Від спільного проживання сторони мають п'ятьох неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Батьком дітей, у свідоцтвах про народження останніх, записаний відповідач. Відповідач проживає окремо і не займається вихованням та утриманням дітей, матеріальної допомоги не надає. Позивач не в змозі забезпечувати дітей самостійно, тому звернулася до суду з позовом. Позивач в судовому засіданні підтримує позов у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві і просить суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також обставини, визнані судом загальновідомими. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення коштів за рішенням суду. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Сторони визнають в судовому засіданні, що проживали разом з 1995 року по 2014 рік, тому дана обставина не потребує доказування. Від спільного життя сторони мають п'ятьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 4-8). Сторони також визнають, що в даний час не проживають разом. В матеріалах справи міститься довідка від 08.10.2014 року, згідно якої неповнолітні діти проживають в [ADDRESS], разом з матір'ю. (а.с. 9) Відповідач визнає в судовому засіданні зазначені у позові обставини, в тому числі і той факт, що діти перебувають на утриманні матері. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. Позивач має право на отримання аліментів від відповідача, який не надає матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку. Тому суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частина від його заробітку щомісячно, на утримання 5 неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved