Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що 28 березня 2005 року між нею, як субєктом підприємницької діяльності, та [PERSON] міською радою, в особі міського голови, укладено Договір оренди земельної ділянки, розташованої під нежитловим приміщенням у багатоповерховому будинку за адресою: м. Ромни, вул. Коржівська, 100. В наступному між ними була укладена додаткова угода від 01 лютого 2011 року до договору оренди земельної ділянки за № 219 від 18 квітня 2005 року з терміном її дії на 5 років.16 серпня 2012 року вона припинила здійснення підприємницької діяльності, проте продовжувала сплачувати орендну плату. Строк дії додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки закінчився 01 лютого 2016 року. У липні 2016 року вона отримала податкове повідомлення рішення від 12 квітня 2016 року про зобовязання сплатити орендну плату за землю за 2016 рік в сумі 1567 грн. 66 коп. При зверненні до [PERSON] міської ради із письмовою заявою про припинення дії договору оренди земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою, їй було повідомлено, що рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 29 серпня 2016 року їй було відмовлено у розірванні договору оренди із посиланням на ту обставину, що лише у випадку створення ОСББ договір оренди землі буде розірваний. Вважала, що оскільки межі земельної ділянки, яка передавалась у користування за договором № 219 від 18 квітня 2005 року не встановлені в натурі (на місцевості) і не можуть бути встановлені, так як вона знаходиться під нежитловим приміщенням, вбудованим у багатоповерховий житловий будинок, а тому відсутній обєкт оренди; не був розроблений проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки; рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі позивачу у користування наведеної земельної ділянки на підставі проекту землеустрою не приймалось; державна реєстрація документа, що підтверджує право користування земельною ділянкою, не відбувалось; відсутні невід»ємні частини договору оренди, договір оренди за № 219 від 18 квітня 2005 року має бути визнаний недійсним. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради проти задоволення позову заперечувала посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності ( 3 роки) , так як строк сплив ще 8 років тому. А також підтвердила, що договір не був зареєстрованим у земельному відділі, причини їй невідомі. Вважає, що договір є чинним не залежно від того, що позивач припинила підприємницьку діяльність та строк його дії скінчився. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 17 березня 2005 року рішенням [PERSON] міської ради четвертого скликання двадцять шостої сесії [PERSON] надано на умовах оренди земельної ділянки із земель міської ради терміном на 5 років земельну ділянку за адресою вул. Карла Маркса, 100, площею 24 кв.м. для комерційного використання (а. с. 12). 28 березня 2005 року між [PERSON], як субєктом підприємницької діяльності, та [PERSON] міською радою, в особі міського голови, укладено Договір оренди земельної ділянки, розташованої під нежитловим приміщенням у багатоповерховому будинку за адресою: м. Ромни, вул. Коржівська, 100. За умовами договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, і припиняє свою дію, зокрема, у разі закінчення строку, на який його укладено. (а. с. 8 - 11). В наступному між [PERSON] і [PERSON] міською радою була укладена додаткова угода від 01 лютого 2011 року до договору оренди земельної ділянки за № 219 від 18 квітня 2005 року з терміном її дії на 5 років. Строк дії додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки закінчився 01 лютого 2016 року. (а. с. 13). 16 серпня 2012 року вона припинила здійснення підприємницької діяльності, проте продовжувала сплачувати орендну плату.( а.с.41). У липні 2016 року [PERSON] отримала податкове повідомлення рішення від 12 квітня 2016 року про зобовязання сплатити орендну плату за землю за 2016 рік в сумі 1567 грн. 66 коп. (а. с. 17). Згідно відповіді на письмову заяву про припинення дії договору оренди земельної ділянки, розташованої за вищевказаною адресою, [PERSON] міська рада повідомила [PERSON], що рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 29 серпня 2016 року їй було відмовлено у розірванні договору оренди із посиланням на ту обставину, що лише у випадку створення ОСББ договір оренди землі буде розірваний (а. с. 19). Згідно довідки Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Сумської області № 320/01-31 від 06.09.2016 року земельна ділянка за адресою м.Ромни Сумської області, вул..Коржівська,100, яка передана в оренду [PERSON], в державному земельному кадастрі не зареєстрована. ( а.с.42). Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 2 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється у випадках, передбачених законом. В п. 8 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вище викладене та те, що договір не був зареєстрований у встановлений законом спосіб, а також, на момент звернення до суду припинив свою дію суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю, оскільки договір від 28.03.2005 року є фактично не укладеним та дія договору припинилась 01.02.2016 року. Твердження представника відповідача стосовно пропуску позивачем позовної давності судом до уваги не береться, оскільки дія договору припинилась 01.02.2016 року та суд відмовив у задоволенні позову за безпідставністю.

Outcome: dismissed