Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати недійсним типовий договір оренди землі від 17 вересня 2010 року на земельну ділянку загальною площею 3,9292 га, кадастровий номер 3520555100:02:000:0395, яка розташована на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області, укладений між [PERSON] та ТОВ «Прем?єр-Агро», зареєстрований Відділом Держкомзему у Олександрівському районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.03.2012 року за № 352050004002237 та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 784,16 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона, в порядку спадкування після смерті її баби [PERSON] є власником земельної ділянки № 395, площею 3,9292 га, яка знаходиться на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області. 17.09.2010 року між колишнім власником належної їй земельної ділянки - [PERSON] та ТОВ «Премєр-Агро» було начебто укладено договір оренди землі та згідно акту передачі земельної ділянки від 17.09.2010 року вказана земельна ділянка була передана в оренду ТОВ «Премєр-Агро» строком на 10 років. 24.11.2006 року [PERSON] померла, тому вона не могла особисто підписати договір оренди землі від 17.09.2010 року з ТОВ «Премєр-Агро». Повноважень на це іншій особі вона не надавала в установленому законом порядку, що свідчить про відсутність як волі на укладення зазначеного договору так і самого орендодавця на момент підписання договору, а тому не можна вважати, що було вільне волевиявлення сторін і воно відповідало їх внутрішній волі. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю, просила задовольнити, на їх обґрунтування послалася на обставини, які викладені у позовній заяві. Крім того, підтвердила факт того, що з 2014 року вона отримувала виплату за оренду земельної ділянки. Після її звернення до орендаря у вересні 2017 року, бухгалтерією ТОВ «Премєр-Агро» їй було надано копію зазначеного договору оренди землі, з якого вона дізналася про те, що договір було укладено 17 вересня 2010 року між колишнім власником [PERSON] та ТОВ «Премєр-Агро». Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Вважає, що договір підлягає визнанню недійсним, оскільки колишня власниця земельної ділянки [PERSON], підписати договір оренди землі від 17.09.2010 року з відповідачем не мала можливості, так як померла 24.11.2006 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Право позивача на спадкове майно виникло у 2015 році, потім вона отримала правовстановлюючі документи, оформила спадщину, таким чином набула права та обовязки орендодавця на земельну ділянку, яка знаходиться в оренді у відповідача. Коли позивач звернулася до ТОВ «Премєр-Агро» для того, щоб отримати договір оренди земельної ділянки, яка належала [PERSON], керівництво не надало такої можливості ознайомитися із вказаним договором. Даний договір позивач отримала лише у 2017 році, з якого вона дізналася про те, що його було укладено та підписано сторонами 17.09.2010 року, тоді як власника не було в живих вже майже 4 роки. Таким чином, власник ніяким чином не могла підписати зазначений договір, який не відповідає дійсності ст. 203 ЦК України. Тим самим, на момент вчинення правочину, у власника не було ні цивільної дієздатності, ні цивільної правоздатності, оскільки вони припинились у момент її смерті. Потреба у визнанні договору оренди недійсним виникла в завязку з тим, що він зареєстрований у державних органах, зокрема Відділом Держкомзему у Олександрівському районі і скасувати таку реєстрацію можливо лише, якщо визнати договір недійсним. Таким чином, оспорюваний договір оренди землі, порушує право власності, право вільно приймати рішення власником щодо укладення договору відносно свого майна. Законні права орендодавця під час укладення та підписання договору оренди були порушені, оскільки виключне право на підписання договору належить власнику землі або уповноваженій ним в установленому законом порядку особі. Отже, договір не міг бути підписаний орендодавцем [PERSON] на земельну ділянку, по акту прийому-передачі земельних ділянок від 17.09.2010 року вона ТОВ «Прем?єр-Агро» не передавала, у зв?язку з чим договір оренди землі від 17.09.2010 року не відповідає вимогам ст.ст. 203, 207 ЦК України, а тому підлягає визнанню недійсним. Вона особисто неодноразово зверталася до головного бухгалтера ТОВ «Прем?єр-Агро» і до представника відповідача щодо врегулювання спору мирним шляхом - тобто добровільним його розірванням, але сторона відповідача цього не бажає. Твердження представника відповідача, що їх ввели в оману, що кошти вони віддавали представникам без належних повноважень, лише за усною домовленістю - вважає такими, що суперечать вимогам Цивільного Кодексу України, а тому позивач вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права на користування земельною ділянкою. Представник відповідача \~у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надала до суду відомості про виплату орендної плати з 2010 року по 2017 рік та пояснила, що про те, що власниця земельної ділянки померла, відповідач не знав. Оскільки від її імені був представник, який за усною домовленістю представляв інтереси [PERSON], виконував умови договору, отримував кошти, підписував документи. При укладенні договору, представник надав копію паспорту та ідентифікаційний номер [PERSON], тому у відповідача не виникло жодних підозр. Крім того, підтвердила той факт, що представник позивача зверталася до неї з пропозицією щодо врегулювання спору мирним шляхом, але пояснила, що керівництво ТОВ «Премєр-Агро» не наділило її такими повноваженнями. Тим самим, запевнила суд, що усі умови договору виконувалися належним чином, жодне право позивача, щодо її земельної ділянки - не було порушено, тобто підписання договору оренди землі, так само як і отримання орендної плати, проводилося за усною домовленістю, а тому підстав визнавати договір недійсним по причині його підписання іншою особою немає законних підстав. Заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, перейшло право власності на спадщину спадкодавця [PERSON], а саме: на земельну ділянку, кадастровий № 3520555100:02:000:0395, площею\~3,9292 га, яка розташована на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області, ділянка № 395. Вказана земельна ділянка належала на праві власності бабі позивача [PERSON], яка померла 24.11.2006 року, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 443678 від 01.04.2003 року (а.с. 10-12). 17.09.2010 року\~між\~[PERSON] та ТОВ «Премєр-Агро»\~укладено договір оренди\~земельної ділянки. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 17.09.2010 року,\~орендодавець [PERSON] передала, а орендар - ТОВ «Премр-Агро», в особі директора [PERSON],\~прийняв\~земельну ділянку № 395, розташовану на території Олександрівської селищної ради\~Олександрівського району Кіровоградської області, терміном на\~10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі зазначеного договору оренди (а.с. 20-21). Проте, як встановлено в судовому засіданні [PERSON] не могла особисто підписати договір оренди землі від 17.09.2010 року, оскільки 24.11.2006 року померла. Також представником відповідача не заперечувався той факт, що замість власника земельної ділянки, отримувала кошти за оренду землі, підписувала договір інша особа, яка не мала належних повноважень, лише за усною домовленістю, отже договір суперечить волі власника та підлягає визнанню недійсним, оскільки відсутнє волевиявлення однієї сторони договору. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 107525599 від 14.12.2017 року свідчить, що [PERSON] являється власником спадкового майна, а саме: земельної ділянки загальною площею 3,9292 га, кадастровий номер 3520555100:02:000:0395, що розташована на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 16). Згідно відомостей на видачу орендної плати за 2010 2017 роки встановлено, що з 2010 року по 2014 рік орендну плату отримувала померла [PERSON], а з 2014 року по 2017 роки орендну плату отримувала позивач [PERSON] (а.с. 60-69). Згідно ч. 1 ст. 148-1 Земельного Кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов?язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди щодо такої земельної ділянки. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 215, ч. ч. 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) наступних вимог: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину необхідно не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Чинне законодавство не наділяє повноваженнями будь-яких осіб, окрім сторін, вирішувати питання щодо укладення, вчинення договору, оскільки у цивільних правовідносинах діє принцип свободи договору, який є основоположним. Відповідно до ст.ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди\~землі\~-\~це\~договір,\~за яким орендодавець зобов?язаний за плату передати\~орендареві\~земельну\~ділянку\~у володіння і\~користування на певний строк,\~а орендар зобов?язаний використовувати земельну ділянку відповідно до\~умов\~договору\~та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З вищевикладеного вбачається, що оспорюваний договір укладено 17.09.2010 року, а орендодавець померла 24 листопада 2006 року, тобто на момент укладення договору цивільна правоздатність орендодавця, тобто здатність мати цивільні права та обов?язки відповідно до статті 25 ЦК України, була припинена, що унеможливлювало і виконання зобов?язання щодо передачі земельних ділянок орендарю. Отже, на момент укладення договору орендодавець [PERSON] не могла вчиняти будь-які правочини, крім того, своє волевиявлення на укладення договору вона не могла виявляти, не могла досягти згоди з усіх істотних умов договору під час складання та скріплення його підписом. Встановлені судом обставини спростовують презумпцію правомірності правочину, встановлену ст. 204 ЦК України, у свою чергу відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які б спростовували докази надані позивачем, у зв?язку із чим позов підлягає задоволенню. Суд погоджується з доводами представника позивача, що оспорюваний договір зареєстрований у державних органах, зокрема Відділом Держкомзему у Олександрівському районі і скасувати таку реєстрацію можливо лише за наявності рішення про визнання договору недійсним. Суд не приймає твердження представника відповідача про те, що договір укладався за усною домовленістю з особою, яка пред'явила документи, що посвідчували особу [PERSON] Так, при укладанні будь-яких договорів, директор ТОВ «Прем?єр-Агро» повинен бути обізнаним з вимогами чинного законодавства, який передбачає такий порядок якщо від імені особи (у даному випадку орендодавця) діє інша особа, вона повинна діяти на підставі правовстановлюючих документів, зокрема довіреності. У той же час, договір оренди укладено з особою, яка пред'явила документи [PERSON], але не було перевірено належним чином її повноважень на укладення правочину від імені власника земельної ділянки, тобто, директор ТОВ «Прем'єр-Агро» свідомо знехтував вимогами законодавства та уклав договір з особо, яка не мала на це право. Окрім того, до 2015 року з невідомих причин орендна плата виплачувалася також невідомій особі, при цьому не з?ясовувалося її повноваження на отримання орендної плати. Таким чином, своєчасна виплата орендної плати невідомій особі, а з 2015 року позивачу, не може бути підставою для відмови у задоволені позову, так як договір укладено на незаконних підставах. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved