Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 19.11.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спочатку сімейне життя складалося добре. З вересня 2014 року по лютий 2016 року відповідач перебував за кордоном. Через довготривале окреме проживання стосунки між ними поступово погіршувалися, почали виникати сварки та скандали, що тяжким чином впливало на психічний стан та спричиняло душевні страждання. Після повернення відповідача до України, на протязі одного місяця була спроба сумісно проживати, але через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів подальше сумісне життя не склалося. В результаті розмов позивач та відповідач прийшли до висновку, що розлучення єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сімю. Позивач вважає, що збереження їх сімї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. У звязку з цим, позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище : «Бенчак». Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, відсутність неповнолітніх дітей, а також обставини життя подружжя, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб, серія І-КИ № 273625, згідно якого 19.11.2013 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу : «Бенчак»; копією паспорта [PERSON], серія АО № 196001. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved