Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі,стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позивач посилається на те,що з 01 січня 2014 року по 19 вересня 2016 року працювала у відповідача ДП »Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на посаді начальника відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці. 19 вересня 2016 року була звільнена відповідно до наказу №51-ОС за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов»язків,покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку,якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення;п.3 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, а саме:»невиконання п.2.2.6 Посадової інструкції начальн6ика ВП і АЕД та ОП [PERSON] ПП.3 п.4.1 Розділу Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП»ЦОТІЗ»(Додаток 1 до Колективного договору). [PERSON]- начальник відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці 30.08.2016 р.з 18 год. 10 хв. відлучилася з робочого місця без відома безпосереднього керівника та до кінця робочого дня була відсутня на робочому місці». Позивачка не згодна з наказом про її звільнення,мотивуючи тим,що по-перше, 30 серпня 2016 року весь робочий день вона виконувала розпорядження керівництва: знайомилася з наказом про її переведення з зони відчуження в «нормальні» умови праці, виконувала ОД-4,ОД-5 та спілкувалася з гр.[PERSON], який під час перебування її на лікарняному з 11.08 по 29.08. 2016 року виконував її обов»язки. Також вона не згодна із формулюванням причини звільнення, а саме: як систематичне невиконання без поважних причин обов»язків,покладених на неї як працівника,оскільки така підстава для звільнення вимагає наявність наказу про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності за аналогічні порушення протягом року перед звільненням. І по-третє, за свою трудову діяльність вона неодноразово мала заохочення за добросовісне виконання своїх трудових обов»язків, нагороджена грамотами. В судовому засіданні позивачка підтримала позов. Пояснила, що працювала в ДП »Центр організаційно -технічного і інформаційного забезпечення зоною відчуження» на посаді начальника відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці, що знаходиться в м.Чорнобиль по вул.. К.Лібкнехта,тобто, в 30- кілометровій зоні відчуження ЧАЕС. 16 червня 2016 року її попередили,що, відповідно до змін у штатному розписі, її посада із шкідливих умов праці переводиться у нормальні умови, тобто її посада з м. Чорнобиля «виноситься» в м.Київ,за межі зони відчуження. Вона знала,що з 16 серпня 2016 року вона повинна буде працювати у інших умовах - в м.Києві,бульвар Лесі Українки,26. Але, з 11 серпня 2016 року вона захворіла, і до 28 серпня 2016 року знаходилася на лікарняному. 17 серпня 2016 року вона отримала від відповідача лист і копію наказу про внесення змін до штатного розпису, у зв»язку з чим її переводили із шкідливих умов праці до м.Києва, відправлений їй 17.08. 2016р. На роботу в м.Київ вона мала вийти 16.08. 2016 року, але з 11.08. 2016 р. вона захворіла. 29 серпня 2016 року вона закрила у медчастині свій лікарняний і 30 серпня мала приступити до роботи. 30 серпня 2016 року вона з»явилася на попереднє місце роботи,щоб в оригіналі ознайомитися з наказом про її переведення, здати в відділ кадрів свій лікарняний та вирішити інші організаційні питання,оскільки з 11 по 29 серпня її обов»язки виконував [PERSON]. Протягом дня, 30.08. 2016 року вона виконувала розпорядження директора [PERSON],знайомилася з наказом, здавала справи. ЇЇ попереднім місцем роботи був кабінет №11 по вул..Радянська,9 у м. Чорнобиль. Коли 30.08. 2016 року вона приїхала на роботу і прийшла на своє робоче місце,то виявила,що кабінет, в якому знаходилося попереднє місце її роботи, був опечатаний. Оскільки в кабінеті знаходилися деякі її особисті речі,то вона відірвала листок і зайшла до кабінету,звідки забрала свої речі. Це побачив [PERSON], і став на неї свариться. Більше до кабінету вона не заходила, а весь час знаходилася у кабінеті [PERSON],там же виконувала доручення директора. Коли приблизно о 17:50 їй принесли наступне доручення директора ДП, вона пішла до кабінету [PERSON], який з 11 серпня по 29 серпня 2016 року, коли вона була на лікарняному, виконував її обов»язки,щоб обговорити деякі питання подальшої роботи. Кабінет [PERSON] на першому поверсі по вул. К. Лібкнехта в м.Чорнобиль, Це інша будівля, ніж та,де знаходилося її попереднє офіційне місце роботи. Обговоривши з [PERSON] всі питання,приблизно о 18:45 год. вона спустилася до туалетної кімнати. Вийшовши з кімнати, було приблизно біля 18:56, не стала підніматися назад у кабінет Кулика. Скільки саме було на годиннику, вона точного часу не пам»ятає. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов не визнали. Представник відповідача та третьої особи [PERSON] суду пояснила,що [PERSON] 19 вересня 2016 року була звільнена з посади начальника відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Дійсно, [PERSON] систематично не виконує своїх трудових обов»язків: вона їх не знає. Всі доручення директора або ігнорує, або ж виконує не якісно, чи не вчасно. Так як [PERSON] відмовлялася виконувати доручення директора, дані в усній формі, тому їй ці доручення надавалися у письмовій формі:окремі доручення(ОД). З вини [PERSON] зникла частина документів,про що зафіксовано в акті. 30 серпня 2016 року [PERSON] з 18:10 год. до 19 години була відсутня на своєму робочому місці. В своїх письмових поясненнях [PERSON] цього і не заперечувала. Позивачка плутається у своїх поясненнях, які вона давала у зв»язку з притягненням її до дисциплінарної відповідальності, і в суді. Взагалі лікарняні листи [PERSON] видано незаконно і зараз ведеться службове розслідування з цього питання. Представник відповідача та третьої особи [PERSON] позов не визнав. Дав аналогічні пояснення. Свідок [PERSON] пояснив,що працює директором будівельної бригади ДП »Чорнобильський спец комбінат». Після звільнення з ДП»Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» позивачка працює на їх підприємстві. 30.08. 2016 року він пообіцяв [PERSON],що забере її з роботи. Біля 19 години, десь о 18:45 год. він виїхав з свого підприємства і поїхав на вул..Радянська, 9 в м.Чорнобиль, де працювала [PERSON]. Це приміщення він добре знає,так як робили там ремонт. Приїхавши на вул.Радянську,9,він виявив,що двері до кімнати опечатано. Тоді він передзвонив на телефон до [PERSON],дізнався де вона і під»їхав на вул..К.Лібкнехта. Це було біля 18:50. Вислухавши сторони, допитавши свідка та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. З Наказу Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» №51-ОС про припинення трудового договору від 19 вересня 2016 року слідує,що звільнити з 19 вересня 2016 року [PERSON], Відділ планування і аналізу економічної діяльності та організації праці,Начальник відділу, -за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов»язків,покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Невиконання: п.2.2.6 Посадової інструкції начальника ВП і АЕД та ОП [PERSON] Пп.3 п.4.1 Розділу Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП»ЦОТІЗ»(Додаток 1 до Колективного договору). [PERSON] начальник відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці 30.08.2016 року з 18 год. 30 хв. відлучилася з робочого місця без відома безпосереднього керівника та до кінця робочого дня була відсутня на робочому місці. З Наказу Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження №3-к від 20 квітня 2016 року слідує,що [PERSON],начальнику відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці,оголосити догану та не застосовувати до [PERSON] заходи заохочення протягом дії даного дисциплінарного стягнення,починаючи з 20.04. 2016 р. Отже,станом на 30.08. 2016 року до [PERSON] було застосовано заходи дисциплінарного стягнення-догана. Відповідно до ст.147 КЗпП України,за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1)догана; 2)звільнення. Законодавством,статутами і положеннями про дисциплінарну відповідальність можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Отже, після накладення 20 квітня 2016 року (наказ№3-к )стягнення у вигляді догани, наступним кроком роботодавця було б правомірним звільнення працівника,у разі порушення ним трудової дисципліни. Відповідач роботодавець сформулював причину звільнення [PERSON]: систематичне невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України,конкретизувавши,що саме мається на увазі під систематичним невиконанням без поважних причин працівником виконувати свої посадові обов»язки: » [PERSON], начальник відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці 30.08.2016 року з 18 год. 30 хв. відлучилася з робочого місця без відома безпосереднього керівника та до кінця робочого дня була відсутня на робочому місці». Як встановлено в судовому засіданні,і даний факт відповідачі не заперечували, з 16 серпня 2016 року умови праці [PERSON] змінилися,змінилося її робоче місце:вона мала переїхати в м.Київ,бульвар Л.Українки,але оскільки з 11 по 29.08. 2016 року знаходилася на лікарняному,тому її переїзд затримався. Отже, 30.08. 2016 року позивачка знаходилася в м.Чорнобиль. З окремих доручень(ОД-04),0д-5,ОД-6 від 30 серпня 2016 року слідує,що директор [PERSON] о 14,16 та 18:30 год. спілкувався з [PERSON],надаючи їй різні доручення( а.с. 85-87). З [PERSON] прийому-передачі документів від 30 серпня 2016 року слідує,що [PERSON] передала,а [PERSON] прийняла від неї 13 документів, з яких 8 документів відсутні. Акт особою,що приймала документи не підписаний,і він належним чином не оформлений, але даний акт сторони не спростовували. Позивачка стверджувала,що весь час, доки не пішла в кабінет до [PERSON], вона знаходилася в кабінеті Кулика,куди їй передавали окремі доручення директора підприємства,оскільки її кабінет №11 по вул.. Радянська,9 було опечатано. Факт відсутності у позивачки 30.08. 2016 року робочого місця підтверджує свідок [PERSON] Представники відповідача та третьої особи факт опечатування,тобто, відсутності у [PERSON] 30.08. 2016 року робочого місця, заперечують, однак, і не довели,що 30.08. 2016 року вона мала знаходитися саме в кабінеті №11 по вул..Радянська,9 м.Чорнобиль. З [PERSON] про відсутність на робочому місці 30.08. 2016 року , складений о 17 год. 50 хв. головним юрисконсультом [PERSON], начальником відділу документального та організаційного забезпечення [PERSON], провідним юрисконсультом [PERSON], керівником групи кадрів [PERSON] та провідним кореспондентом [PERSON] слідує,що [PERSON], начальник відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці, була відсутня на робочому місці 30.08. 2016 року з 17 год. 50 хв. до 19 год.00 хв. впродовж робочого дня. Однак, слід зауважити, що з даного акту не вбачається,на якому саме робочому місці з 17 год. 50 год. до 19 год. мала знаходитися [PERSON],оскільки з 16.08. 2016 року її офіційне місце роботи - м.Київ,бульвар Л.Українки. 30.08.2016- [PERSON] знаходилася в кабінеті [PERSON], як вона стверджує,і даний факт не спростовано відповідачами. Якщо ж [PERSON] мала передавати документи [PERSON], чи вирішувати організаційні питання з [PERSON], який на час відпустки виконував обов»язки начальника відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці,так в якому місці все це мало відбуватися відповідач не вказує. З Посадової інструкції начальника відділу планування і аналізу діяльності та організації праці ПІ-05-0030,затвердженої 06.05. 2014 року [PERSON] Феєр(Далі- Посадова інструкція ПІ-05-0030), слідує,що Начальник відділу виконує наступні функції: п.2.1.1-3.4,зокрема: бере участь у формуванні економічної частини до виробничих програм,організовує проведення аналізу виконавчих кошторисів,готує пропозиції щодо перерозподілу бюджетних призначень,організовує проведення бюджетних комісій,організовує і веде контроль за веденням банку статистичних даних,контролює правильність встановлення тарифних ставок,проводить розподіл доведених бюджетних асигнувань,слідкує за вірністю складання фінансових звітів, і т.д. Отже, до службових обов»язків позивачки належать обов»язки виключно економічного характеру. Отже, відсутність начальника Відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці на робочому місці не є невиконання працівником своїх трудових обов»язків, а є дотримання працівником трудової дисципліни,що регламентується Гл.Х КЗпП України та Правилами внутрішнього трудового розпорядку ДП»Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження»,в яких,зокрема, в п.3.3 вказано,що початок роботи на підприємстві з 8.00год.Кінець-19.00год. Перерва з 12.00 до 14.00год.. В п.4.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку вказано,що працівник зобов»язаний бути на робочому місці впродовж всього робочого дня за винятком перерв на відпочинок та харчування. При виконанні робіт,що потребують відлучення з робочого місця,ставити до відома безпосереднього керівника. В Розділі 5 Посадової інструкції ПІ-05-0030 слідує,що (п.5.1) Начальник відділу адміністративно підпорядкований директору Підприємства,а організаційно-технічно-заступнику. Обов»язки щодо дотримання працівником трудової дисципліни передбачено ст. 139 КЗпП України. В той же час, в ст.141 КЗпП України вказано,що власник або уповноважений ним орган повинні правильно організовувати працю працівників,створювати умови для зростання продуктивності праці,забезпечувати трудову і виробничу дисципліну,неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників,поліпшувати умови їх праці та побуту. Як вбачається з Наказу №51-ОС про припинення трудового договору від 19 вересня 2016 року,відповідач переплутав вимоги щодо виконання [PERSON] своїх прямих професійних обов»язків: звільнена » за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов»язків,покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України), з дотриманням працівником трудової дисципліни: »[PERSON] начальник відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці 30.08.2016 року з 18 год. 30 хв. відлучилася з робочого місця без відома безпосереднього керівника та до кінця робочого дня була відсутня на робочому місці.» Як вказано в п.3 ст. 40 КЗпП України,трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 3)систематичного невиконання працівником без поважних причин обов»язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Отже, для звільнення працівника з підстав систематичного невиконання ним своїх трудових обов»язків необхідно невиконання їх без поважних причин. По-перше, в Наказі №51-ОС від 19.09. 2016 р. позивачці не вміняється невиконання обов»язків, хоча відповідачі на дану деталь звернули увагу в суді, як невиконання розпоряджень директора. знищення важливих документів,однак у наказі причина звільнення інша:відсутність працівника на робочому місці. Відсутність [PERSON] на робочому місці підтверджено [PERSON] від 30.08. 2016 року,проте, роботодавець самостійно не перевірив, чи дійсно [PERSON] в цей час спілкувалася з начальником відділу [PERSON],тобто, даний факт не спростувала, а отже, відсутність [PERSON] в кабінеті Кулика О,І., де 30.08. 2016 року знаходилася позивач, не можна вважати як невиконання службових обов»язків без поважних причин,оскільки [PERSON] займала посаду начальника відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці,а не сторожа, чи охоронця. Не є також і відсутність на робочому місці без поважних причин, оскільки ,як стверджувала [PERSON], вона спілкувалася виключно по виробничих питаннях з [PERSON], і те,що позивачка про це не поставила до відома безпосереднього керівника, також не можна вважати як систематичне невиконання трудових обов»язків без поважних причин. Той факт,що позивачка на півгодини, на п»ятнадцять хвилин чи на хвилину раніше від закінчення робочого часу залишила своє робоче місце: не стіл в кабінеті, а будівлю підприємства,що стало підставою її звільнення,- відповідачем не доведено, адже він посилається виключно на пояснення самої позивачки, а не на власні докази. З огляду на викладене, позов слід задовольнити частково: поновити [PERSON] на роботі-посаді начальника відділу планування і аналізу економічної діяльності та організації праці з 19.09. 2016 року та стягнути середню заробітну плату за вимушений прогул з 19.09. 2016 року по 06.10. 2016 року,по день влаштування на роботу в ДСП «Чорнобильський спец комбінат», з розрахунку 438,75 грн. за один робочий день. В решті позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,ст.ст. 40 п.3 ч.1, 139,140,141 Кодексу законів про працю України,

Outcome: partial