Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якої зазначила, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Глибока, 27/1. Крім позивачки, в даній квартирі зареєстровані також [PERSON] та [PERSON] Відповідачі є донькою та внучкою власниці квартири. Вказані особи не проживають за вказаною адресою з жовтня 2011 р., задля підтвердження даного факту позивачка звернулась із заявою до ЛКП «Затишне» про виклик житлової комісії, з метою підтвердження вказаного факту. Після виходу на місце та опитування сусідів комісія у складі майстрів ЛКП «Затишне» склали акт №445 від04.11.2015р. про те, що відповідачі зареєстровані за даною адресою, але фактично з жовтня 2011р. не проживають. З моменту, коли відповідачі припинили проживати за вказаною адресою позивачка припинила спілкування з ними, тому на даний момент встановити дійсне місце проживання відповідачів не можливо. Позивачка посилається на п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином вказані особи можуть бути зняті з реєстрації місця проживання без їх згоди виключно за рішенням суду про позбавлення права користування жилим приміщенням. Фактично реєстрація місця проживання відповідачів, в ситуації, яка склалась, базується виключно на їх праві користуватись чужим житлом, як членам сім»ї власника житла, а згідно чинного цивільного законодавства, з моменту закінчення річного терміну з дня фактичного припинення проживання, відповідачі втратили право користуватись цим житлом, а саме відповідно до ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є право користування (сервітут). Крім цього, між позивачкою та відповідачами жодних домовленостей про збереження права на користування даним житлом не було та згідно закону жодних правових підстав для збереження за ними даного права не має. Таким чином відповідачі втратили право на користування квартирою, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Глибока, 27/1 в жовтні 2011 року. Просить позов задоволити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: м.Львів, вул. Глибока, 27/1. Представник позивач та позивач в судове засідання не зявились, представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного рішення не заперечує, просить позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, що зокрема підтверджується поданим оголошенням в газету «Львівська пошта» від 29.12.2015 року № 148 (1759). Суд, на підставі\~ст.224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному\~\~розгляді справи. Дослідивши надані суду документи та матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та\~\~підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних\~\~підстав. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами виник спір щодо житлових правовідносин. Згідно вимог\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як\~\~за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. У відповідності до ч.1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від\~\~волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права\~\~володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності\~\~не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Крім того, у відповідності до ч. 2\~ст. 386 ЦК України, власник, який має всі підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушення. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності з ч. 3\~ст. 47 Конституції України\~ніхто не може бути у примусовому порядку позбавлений житла не інакше як згідно законодавства за рішенням суду. Відповідно до ч. 4\~ст. 9 ЖК УРСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно\~ст. 64 ЖК УРСР\~члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть\~\~солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до\~ст.. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.\~\~Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається із реєстраційного посвідчення від 19.03.1999 року, за реєстровим №13115 виданого Львівським обласним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, квартира що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Глибока, 27/1 належить на праві особистої власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу (4 а.с.). Згідно довідки з місця проживання про склад сім»ї і прописки №3063 від 22.10.2015р. виданого ЛКП «Затишне», власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], яка зареєстрована за даною адресою, а також за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (6 а.с.). Як вбачається з акту ЛКП «Затишне» №445 від 04.11.2015 року складеного комісією в складі майстрів ЛКП «Затишне», [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою зареєстровані, але фактично з жовтня 2011 року не проживають (5 а.с.). Аналізуючи вищенаведене, та надані докази у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що\~\~втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Львів, вул. Глибока, 27/1\~\~підлягають задоволенню. За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.\~\~ Крім цього, у відповідності зі\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів належить стягнути солідарно судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого судового збору на користь позивача\~\~у розмірі 487,20грн. (а.с.1) На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved