Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки у зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 23.08.2017р. відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.01.2018р. у справі призначено розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10.04.2018р. у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070636П від 08.08.2007 року. За умовами цього договору відповідачеві надано у позику 40 000 доларів США під 13% річних строком погашення за відповідним графіком до 07.08.2022 року. Пунктом 1.1.2 кредитного договору сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом усього часу дії договору в розмірі 222 долари США до 10 числа кожного місяця, починаючи з серпня 2007 року. Унаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за вказаним договором виникла заборгованість, що вбачається із наданого позивачем розрахунку. У забезпечення згаданого договору між тими самими особами укладено іпотечний договір № 02-23-Ф070636П-1353 від 08.08.2007 року, предметом якого виступив житловий будинок [ADDRESS], який перебував у власності [PERSON] Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно умов Іпотечного договору у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за Договором позики, а у разі невиконання позичальником цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Натомість, із наданого позивачем іпотечного договору № 02-23-Ф070636П-1353 від 08.08.2007 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27.05.2004 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М. за реєстровим № 2651. Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 19.12.2008 року у справі № 2-4481/08 та [PERSON] на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2016 року у справі № 2-4481/08. За правилами ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, враховуючи те, що відповідач не є власником спірного майна, тобто є неналежним відповідачем у даній справі, представником позивача клопотання про заміну відповідача або залучення іншого співвідповідача не заявлялися, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 11 постанови пленуму ВСУ від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК) , то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed