Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON],, третя особа: [PERSON], в якій просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, саме житловим будинком [NUMBER], який розташований за адресою: [ADDRESS]; стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. Позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку за зазначеною адресою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, до цього даний будинок належав її померлій матері - [PERSON] За життя її мати у 2003 році надала згоду своїх онуці [PERSON], доньці позивача, та її чоловіку - [PERSON], відповідачу по справі, на реєстрацією у належному їй житловому будинку, оскільки їм не було де жити після реєстрації шлюбу. У травні 2011 року шлюб між ними був розірваний, відповідач виїхав з місця реєстрації і з часом зібрав всі свої особисті речі. Відповідач з травня 2011 року в будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, його особистих речей в будинку не має, добровільно з реєстрації не знявся, тому вона вважає, що її право порушено і вона змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином (оголошення в газеті), причини неявки до суду не повідомила. Тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], позивачу по справі, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.2016 року (а.с.12). В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 19.08.2016 року та в копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 22.12.2015 року зазначено, що право власності оформлено на [PERSON], позивача по справі. Із довідки квартальної від 11.10.2016 року та копії домової книги вбачається, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], позивач по справі, [PERSON], донька позивача, [PERSON] та [PERSON], онуки позивача, та [PERSON], відповідач по справі (а.с.17-18, 20). Донька позивача та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірваний, що підтверджується копією рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.11.2011 року (а.с.11). Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватної власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В позові позивач зазначила, що відповідач після розірвання шлюбу добровільно покинув будинок, перевіз всі свої особисті речі, ніхто перепони у його проживанні не чинив, вхід для відповідача у домоволодіння є вільним, але він не виявляє бажання повертатися, витрати по утриманню житла ніякі не несе, комунальні платежі не сплачує. Факт відсутності відповідача за зазначеною адресою реєстрації також підтверджується актом обстеження жилого будинку [ADDRESS] від 19.10.2016 року, в якому зазначено, що [PERSON] тривалий час в будинку не проживає, його особистих речей не виявлено, ознаки його фактичного проживання в будинку відсутні (а.с.19). Підстави про збереження за відсутнім [PERSON] жилого приміщення згідно ст. 163 ЖК України в судовому засіданні не встановлені. Відповідно до ч.2 ст. 167 Житлового кодексу Української РСР якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. З огляду на вище викладене, враховуючи, що позивачу належить житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності, відповідач [PERSON] не проживає в даному житловому будинку тривалий час, більш ніж шість місяців, без поважних причин, тому суд, вважає позов обґрунтований та підлягає задоволенню. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved