Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Староосотською сільською радою народних депутатів Олександрівського району, актовий запис № 15. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 18.10.1980 між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають. Причиною звернення до суду стало те, що фактичні шлюбні відносини припинили по причині несумісності характерів та розбіжностей поглядів на сімейне життя. Фактично сім`я припинила своє існування та шлюб носить лише формальний характер. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 27). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 23.10.2019, не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 25). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.10.1980, згідно свідоцтва про шлюб, виданого Староосотською сільською радою народних депутатів Олександрівського району, актовий запис № 15 (а.с. 6). На теперішній час шлюб носить лише формальний характер - протягом тривалого часу стосунки у сім?ї розладилися, сторони мають різні погляди на сімейне життя, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, шлюбних стосунків не підтримують. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу (далі СК) України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не припускається. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. За змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. За викладених обставин, суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, а тому, виходячи з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved