Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини,\~мотивуючи свій\~позов тим,\~що 10.06.2014\~року між\~сторонами було\~укладено шлюб,\~який рішенням\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від\~11.08.2020\~року було\~розірвано.\~Від шлюбу\~вони мають\~малолітню дитину\~ доньку\~ [PERSON] , [INFO] . Відповідач в\~добровільному порядку\~матеріальної допомоги\~на утримання\~дитини не\~надає,\~хоча має таку можливість, оскільки біля трьох років проживає в Республіці Польща, де офіційно працює та отримує чималу заробітню плату. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківського обов`язку, то позивач звернулася до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивача не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву від відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи\~встановлено,\~що 10.06.2014\~року сторони\~зареєстрували шлюб\~у Відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис №1128. Згідно із\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого 17.12.2014\~року Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Вінницького\~міського управління\~юстиції у\~Вінницькій області,\~батьками [PERSON] ,\~ [INFO] , є сторони по справі (а.с. 6). Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2020 року у справі №127/1460/20 позов [PERSON] був задоволений та зазначений вище шлюб був розірваний (а.с. 7). З акту, складеного комісією у складі депутата Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області Петлінського О.М., інспектора сільської ради Міхайлової В.В., інспектора земельного відділу сільської ради Корнієнка Д.М., встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з дитиною [PERSON] , [INFO] . Чоловік з сім`єю не проживає вже біля трьох років. Комісія встановила, що дитина дійсно фактично проживає з мамою та перебуває на її утриманні (а.с. 8). Відповідач не надає матеріальну допомогу своїй малолітній дочці та не приймає участі в її утриманні. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 840,80 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved