Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним наказ радгоспу «Перемога» від 20.02.1979 року №38, провести між сторонами розподіл земельної ділянки по 1/2 частині у відповідності до їх часток будинковолодіння в [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що сторони по справі є співвласниками будинку [ADDRESS] За будинком закріплено земельну ділянку площею 0,07 га. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року у поділі земельної ділянки було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 травня 2015 року апеляційну скаргу позивачки відхилено, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 листопада 2014 року залишено без змін. У відповідності до діючого законодавства земельна ділянка підлягає поділу між сторонами у відповідності до ідеальних часток у будинковолодінні, тобто за кожним із співвласників будинку повинно бути закріплено по 350 м.кв. земельної ділянки, тобто по 1/2 частині земельної ділянки. Апеляційний суд у своїй ухвалі зазначає, що згідно Наказу радгоспу «Перемога» -Львівського спеціалізованого тресту овочево-молочних радгоспів від 20.02.1979 року №38, за [PERSON] перезакріплено 0,06 га земельної ділянки біля будинку в [ADDRESS] Земельна ділянка пл. 0,07 га призначена для обслуговування мжитлового будинку та введення підсобного господарства. Згідно ст. 53 ЗК УРСР земельна ділянка не входила в землекористування радгоспу і не була призначена для сільськогосподарського виробництва. Станом на час видання Наказу присадибна ділянка носила статус колгоспного двору, а тому у радгоспу не було жодних правових підстав вчиняти, проводити перезакріплення земельної ділянки. ЗК УРСР не передбачає перезакріплення земельних ділянок і таке перезакріплення радгоспами є незаконним. Спори між членами колгоспного двору вирішуються у відповідності до ЦК у редакції 1963 року. У відповідності до ст.77 ЗК УРСР надання присадибних земельних ділянок працівникам радгоспів провадиться на основі рішення адміністрації радгоспів, а не на підставі т.зв. згаданого Наказу, який прийнято одноособово та незаконно. Вважає, що Наказ як форма юридичного акту, який, як правило, носить індивідуальний характер, не може застосовуватись до згаданих спірних правовідносин. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28 березня 2016 року по справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи - Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання недійсним наказу вирішено апеляційну скаргу [PERSON] задовольнити частково, рішення Пустомитівського району Львівської області від 01 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові [PERSON] до [PERSON], третьої особи - Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання недійсним наказу відмовлено. В даний час ТзОВ «Солонківське» припинило свою діяльність. Рішенням Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №191 від 23.09.2016 року затверджено протокол засідання постійної комісії Поршнянської сільської ради від 15.09.2016 року з питань регулювання земельних відносин, з якого вбачається, що земельна ділянка підлягає поділу у відповідності до 120 ЗК України відповідно до ідеальних часток у будинковолодінні. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні мотивам звернення до суду, просили позов задовольнити. Представники відповідача [PERSON] проти позову заперечили та пояснили, що будинковолодіння [ADDRESS] перейшло у власність сторін в порядку спадкування. На час спадкування, спадкове майно знаходилося на земельній ділянці розміром 0,07 га (за давнішою документацією - 0,06 га), розташованій за теперішньою адресою [ADDRESS] яка у склад спадщини не входила. Після смерті матері, право користування цією земельною ділянкою було передано [PERSON] згідно з наказом директора Радгоспу «Перемога» Львівського спеціалізованого тресту овочево-молочних радгоспів №38 від 20.02.1979 року. З цього моменту та по сьогодні він користується вказаною земельною ділянкою. Представник відповідач Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, хоча був належним чинм повідомлений про час та місце розгляду справи, однак подав клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст. 15 ч.1 ЦПК України, встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.03.2016 року, яке набрало законної сили 28.03.2016 року, відмовлено в позові [PERSON] до [PERSON], третьої особи - Поршнянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, про визнання недійсним наказу. Предметом позовних вимог було визнання недійсним наказу № 38 від 20 лютого 1979 року радгоспу «Перемога» Львівського спеціалізованого тресту овочево-молочних радгоспів, с. Солонка, яким перезакріплено 0,06 га земельної ділянки біля будинку в с. Підсадки за [PERSON] згідно спадщини батьків. Із змісту вказаного рішення вбачається, що мотивами оскарження даного наказу було те, що вона та відповідач [PERSON] є співвласниками будинку [ADDRESS] За будинком закріплено земельну ділянку площею 0,07 га. Спірна земельна ділянка підлягає поділу між нею та відповідачем відповідно до ідеальних часток у будинковолодінні, тобто за кожним із співвласників будинку повинно бути закріплено по 1/2 частині, тобто по 350 кв.м. Апеляційний суд у своїй ухвалі зазначає, що згідно наказу радгоспу «Перемога» Львівського спеціалізованого тресту овочево-молочних радгоспів від 20.02.1979 року № 38, за [PERSON] перезакріплено 0,06 га земельної ділянки біля будинку в [ADDRESS] Земельна ділянка площею 0,07 га призначена для обслуговування житлового будинку та ведення підсобного господарства. Станом на час видання наказу присадибна ділянка носила статус колгоспного двору, а тому у радгоспу не було жодних правових підстав вчиняти, проводити перезакріплення земельної ділянки, оскільки відповідач на час видачі Наказу в радгоспі не працював та не перебував у жодних трудових відносинах з радгоспом, в селі не проживав. У відповідності до ст. 77 ЗК УРСР надання присадибних земельних ділянок працівникам радгоспів провадиться на основі рішення адміністрації радгоспів, а не на підставі Наказу. Підстави і мотиви заявленого позову були досліджені при винесення рішення про відмову у позові, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За змістом ч. 5 ст. 20 ЗК УРСР, право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів. Згідно наказу радгоспу «Перемога» від 20.02.1979 року № 38, за відповідачем [PERSON] перезакріплено 0, 06 га земельної ділянки біля будинку в с. Підсадки згідно спадщини батька. Згідно ч. 3 ст. 70 ЗК УРСР, якщо особа, яка набула право власності на жилий будинок і господарські будівлі, не є колгоспником, земельна ділянка їй можебути надана в порядку і розмірах, передбачених статтями 77, 78 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистогонемайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Однак судом встановлено, що оспорюваним наказом жодних прав та інтересів позивача не порушено та вищевказаний наказ, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, не відповідає формі наказу, а саме на ньому відсутня печатка радгоспу «Перемога». Також із змісту оспорюваного наказу, вбачається що такий не створює жодних правових наслідків для сторін. Таким чином, судом встановлено, що підстави для визнання оспорюваного наказу недійсним - відсутні. Крім того, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28.03.2016 року було встановлено, що накази по радгоспу «Перемога» з 21 березня 1959 року по 01 березня 1991 року знаходяться на зберіганні в архіві АТС ТзОВ «Солонківське», радгосп «Перемога» реорганізовано в колгосп «Солонківський» 01.03.1991 року по наказу № 22 від 01.03.1991 року, а колгосп «Солонківський» реорганізовано в АТС ТзОВ «Солонківське» 02.03.1998 року рішенням загальних зборів, протокол № 1 від 21.01.1998 року. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру Агроторгове селянське товариство з обмеженою відповідальністю «Солонківське» припинено та знято з обліку 26.01.2016 року. Таким чином судом встановлено відсутність правонаступника Агроторгового селянського товариства з обмеженою відповідальністю «Солонківське», а відтак і радгоспу «Перемога». Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.11.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19.05.2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] Судом було встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.1979 року, виданого державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частках по 1/2 успадкували житловий будинок [ADDRESS] після смерті їхньої матері [PERSON] Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 07.04.1995 року, виданим Поршнянською сільською радою Пустомитівського району Львівської області підтверджено право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS]. Факт зміни адреси підтверджено довідкою №468 від 17.09.2013 року, виданою Поршнянською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Преюдиційною силою наділений і факт, що межі спірної земельної не визначені, місце її розташування не встановлено, а цільове призначення не вказано, а тому суд не може встановити з приводу котрої земельної ділянки виник спір та належним чином ідентифікувати цей об'єкт нерухомості. Стронами не заперечується, що вкзана земельна ділянка не приватизована, належить до комунальної власності і закріплена за будинковолодінням[ADDRESS]. Отже, така земельна ділянка на праві власності не належить будь кому із сторін, а тому не може підлягати поділу між ними. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також закріплено положення про те, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як спосіб захисту свого цивільного права позивач обрала поділ земельної ділянки між нею та відповідачем [PERSON], однак оскільки право власності на вказаний об'єкт нерухомості у сторін не виникло, суд вважає, що неможливо провести реальний поділ такого. У відповідності до положень ст. 11 ЦПК України, згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи у межах позовних вимог і на підставі доказів сторін. Зважаючи на вказане, суд не може вийти за межі позовних вимог, через, що у задоволенні позовних вимог про проведення розподілу земельної ділянки по 1/2 частині у відповідності до їх часток будинковолодіння в с.Підсадки Пустомиітвського району Львівської області, слід відмовити.

Outcome: dismissed