Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди завданої злочином. Позовні вимоги мотивувала тим, що 02.06.2015 приблизно о 10-00 годині знаходячись за адресою: м.Мелітополь, вул.Кізіярська,55 в приміщенні Центральної районної лікарні [PERSON] під приводом продажу цукру, шляхом обману, заволодів належними їй грошовими коштами в сумі 800 грн., чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.190 КК України. 28.07.2016 [PERSON] засуджений Бердянським міськрайонний судом за скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Вироком суду встановлено, що майнова шкода завдана злочином їй не відшкодована. Добровільно погасити майнову шкоду відповідач відмовляється. Під час розгляду кримінальної справи цивільний позов нею не заявлявся. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 800 грн. в рахунок відшкодування шкоди. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи; у повідомленні на адресу суду вказала, що свої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без її участі, позов задовольнити (а.с.25). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, до суду надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги до нього про відшкодування шкоди, завданою злочином (вирок суду від 28.07.2016 року) визнає, протягом місяця зобов`язується сплатити суму шкоди та судовий збір, має тяжке матеріальне становище, просить розглянути справу за його відсутності (а.с.24). У звязку з неявкою сторін та при наявності від них заяв про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалив, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.07.2016 [PERSON] засуджено за ч.2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробувальним строком на 3 роки, в тому числі за епізод, що стався 02.06.2015 приблизно о 10.00 годині, коли він знаходячись за адресою: м.Мелітополь, вул.Кизіярська,55, в приміщенні Центральної районної лікарні, [PERSON], діючи умисно, з корисливих мотивів, під приводом продажу цукру по ціні 8 грн. за кілограм, не ставлячи до відома потерпілих [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відсутність замовленого товару, шляхом обману, заволодів грошовими коштами потерпілих, а саме коштами [PERSON] в сумі 800 грн., чим спричинив їй матеріальний збиток на вказану суму; цивільний позов [PERSON] не заявлявся про відшкодування матеріальної шкоди (а.с.3-6). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, судом встановлено, що внаслідок злочинних дій відповідача позивачу заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.07.2016 [PERSON] визнано винним, вирок набрав чинності, ним встановлено, що відповідач заволодів грошовими коштами потерпілих, а саме коштами [PERSON] в сумі 800 грн., внаслідок його дій, позивачці було завдано матеріальної шкоди на суму 800 грн.; відповідач позовні вимоги визнав, заперечень не надав.\~\~\~ Аналізуючи досліджені у судовому засіданні та оцінені докази суд переконався у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем її права, внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну шкоду, а тому її позов належить задовольнити повністю. Оскільки позивач не сплачувала судовий збір, то його стягнення покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved