Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17.12.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2417. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.12.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №2417. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що шлюбні відносини фактично припинено в 2013 році, спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. В разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти прийняття рішення при заочному розгляді. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується зворотною кореспонденцією, що повернулася з відміткою «за мінуванням терміну зберігання», яку долучено до матеріалів справи, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та надані в обґрунтування позовних вимог докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 17.12.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 2417, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.12.2011 року, яке долучено до матеріалів справи. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]., що підтверджує даними свідоцтв про народження: [NUMBER] та [NUMBER], копії яких долучено до матеріалів справи. Протягом подружнього життя відносини між сторонами не склалися через різні погляди на життя та ведення господарства, відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів любові та поваги один до одного. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено в 2013 році, з цього часу загальне господарство не ведуть, проживають окремо. Про цьому позивач вважає, що відновити шлюб неможливо. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. За нормами ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, що позивач не висловлює вільної згоди на подальше перебування у шлюбі з відповідачем, відповідач з свого боку також не бажає підтримувати сімейні стосунки позивачем суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. За таких обставин, суд доходить висновку, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.141 ЦПК Українисуд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, а саме судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved