Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Маріупольської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю, у якій просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] . Уточнивши позовні вимоги, просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , протягом двох місяців після набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позовних вимог вказано, що [INFO] в м. Маріуполі помер чоловік тітки позивача - [PERSON] . За заповітом, складеним 29.09.2004 року [PERSON] єдиним спадкоємцем всього майна після його смерті є позивач [PERSON] . Інших спадкоємців, крім позивача, ні за заповітом, ні за законом не має. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять грошові кошти, розміщені в АТ КБ «ПриватБанк» за договором банківського вкладу. 02.12.2019 р. позивач звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про спадщину після смерті [PERSON] , проте їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний: строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що після смерті своєї тітки та її чоловіка знаходилася в пригніченому психологічному стані, так як втратила близьких людей. Крім того, позивач не знала про наявність на її користь, оскільки за життя спадкодавці не повідомляли про складання заповітів на користь позивача. У зв`язку з чим, [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Представник позивача - адвокат Мудрик О.М. надала заяву про проведення розгляду справи за її відсутністю та відсутністю позивача, у якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правові відносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.02.2019 року, виданим Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №413 /а.с.6/. Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Абеленцевою Г.В. 29.09.2004 р., зареєстрованого в реєстрі за №1-1700, [PERSON] , [INFO] , заповіла [PERSON] , [INFO] , все своє майно /а.с.8/. Організацією та проведення поховання [PERSON] займалася позивач [PERSON] , що підтверджуються відповідними документами, а саме: свідоцтвами про поховання, договорами-замовленнями на організацію та проведення поховання №1717 від 18.02.2019 р., №1950 від 15.05.2019 р., фіскальними чеками, актами виконаних робіт салону-магазину гранітних пам`ятників «Граніт» /а.с.12-24/. З довідки №15 від 20.11.2019 р., виданої ОСББ «ГЕРА 114» , вбачається, що з квітня 2016 року спадкодавець [PERSON] з квітня 2016 року постійно проживав за адресою: [ADDRESS] /а.с.11/. З письмової відповіді приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А. №1120/01-16 від 02.12.2019 р. вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подачі вказаної заяви /а.с.25/. Згідно відповіді приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А. №86/01-16 від 13.02.2020 р. заповіт [PERSON] від 29.09.2004 року, за реєстровим номером 1-1700 є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 59411267 від 13.02.2020 р./а.с.45-46/. Згідно ст.ст. 1223, 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду по справі 565/1145/17. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, того факту, що позивач була необізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, а отже остання не була обізнана про необхідність звернення до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини, тому своєчасно не звернулася із відповідною заявою, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, а отже є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача та встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved