Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що 03 квітня 1996 року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Миру, 17 в селі Новояковлівка Оріхівського району Запорізької області, розташованого на земельній ділянці загальною площею 0,50 га. У визначений законодавством шестимісячний строк, з моменту відкриття спадщини, позивач не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON], оскільки задовго до її смерті вона постійно проживала разом з бабусею в житловому будинку по вулиці Миру, 17 села Новояковлівка. Мати позивача, відповідач у справі, є спадкоємцем першої черги за законом спадщини [PERSON], яка не приймала спадщину і не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Ще за свого життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно, із чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, в т. ч. жилий будинок з усіма господарсько-побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: Запорізька обл., Оріхівський р-н, с. Новояковлівка, вул. Миру, 17. Звернувшись у лютому 2016 року до Оріхівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на успадкований житловий будинок, [PERSON] отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №178/02-31 від 23.02.2016р., оскільки на житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ. Просить визнати за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], право власності на спадщину, що залишилася після смерті [PERSON], у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташованого на земельній ділянці площею 0,50 га, за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Новояковлівка, вулиця Миру, будинок 17 (сімнадцять), що складається з житлового будинку «А», тамбура «а», ганку «кр», сараїв «Б», «В», убиральні «Г», погребу «Пг», паркану №1, воріт з хвірткою №2, басейну №3, колодязя №4, водопроводу №5, з правом реєстрації у відповідних органах. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 1996 року померла бабуся позивача, [PERSON], підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії І-ЖС №057401, видане 04.04.1996 року виконкомом Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис за №8. Згідно заповіту посвідченого 21 лютого 1996 року секретарем Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №14, [PERSON] заповіла позивачу все своє майно, із чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, в т. ч. жилий будинок з усіма господарсько-побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: Запорізька обл., Оріхівський р-н, с. Новояковлівка, вул. Миру, 17. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Миру, 17 в селі Новояковлівка Оріхівського району Запорізької області. У визначений законодавством шестимісячний строк, з моменту відкриття спадщини, позивач не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON], оскільки задовго до її смерті вона постійно проживала разом з бабусею в житловому будинку по вулиці Миру, 17 села Новояковлівка, Оріхівського району Запорізької області, підтвердженням чого є довідка, що міститься в матеріалах спадкової справи №244/96. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Мати позивача, [PERSON], відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом спадщини [PERSON], яка не приймала спадщину і не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і не бажає її приймати, що підтверджується наданою до суду заявою про визнання позову, посвідченої секретарем виконавчого комітету Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 04.03.2016 року. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач звернувся до Оріхівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Новояковлівка, вул. Миру, 17. 23.02.2016 року постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії завідувачем державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої 03 квітня 1996 року гр. [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с. Новояковлівка,вул. Миру, будинок 17. Судом встановлено, що відповідно довідки Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за №95/02-1 від 29.02.20156. підтверджено факт того, що згідно погосподарської книги сільської ради житловий будинок по вулиці Миру, 17 села Новояковлівка Оріхівського району зареєстрований за [PERSON], яка померла 03.04.1996 року. Згідно копії технічного паспорту, виданого КП «Імпульс» Пологівської райради,інвентаризаційна справа №301, право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,50 га, за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Новояковлівка, вулиця Миру, будинок 17 (сімнадцять), що складається з житлового будинку «А», тамбура «а», ганку «кр», сараїв «Б», «В», убиральні «Г», погребу «Пг», паркану №1, воріт з хвірткою №2, басейну №3, колодязя №4, водопроводу №5, не зареєстровано. Відповідно до ч. 3. ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Станом на час набуття спадкодавцем спадкового майна були чинними Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, а також Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року. Зазначені нормативні акти передбачали обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину за заповітом, але оформити своє право на спадщину позивач не може, оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна за заповітом або за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної\~\~особи,\~\~яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ч.3 ст.1296 Цивільного кодексу України, передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30 травня 2008 року\~\~№ 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки право власності набувається з підстав встановлених цивільним законодавством, суд вважає, що спосіб, визначений позивачем поновити порушене право власності спадкоємця передбачений законом, тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved