Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, з якою мешкає неповнолітня дитина. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 23 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем 03 жовтня 2014 року народилася дочка [PERSON]. З червня 2016 року їх сім»я розпалася. Відповідач мешкає окремо від неї та дитини. Позивач та її донька мешкає у помешканні її батьків. Донька перебуває на її утриманні, яке позивач надає їй завдяки допомозі держави та її батьків. Після розлучення відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча є працездатним, здоровим, інших утриманців не має, працює ковалем локомотивного депо станції Синельникове-1 Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Крім того, позивач не працює, так як доглядає за донькою [PERSON] до досягнення нею трьох років. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, до досягнення донькою повноліття; аліменти на своє утримання, як жінки, з якою проживає дитина в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, і до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років. Позивач до початку попереднього судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач до початку попереднього судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов такого висновку. З свідоцтва про шлюб серія І-КИ № 260272, вбачається, що 23 листопада 2013 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації шлюбу дружини «Тетерятник». З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія І-КИ № 519167 вбачається, що її батьками є сторони по справі. Згідно довідки Виконавчого комітету Раївської сільської ради № 970 від 09.08.2016 року [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON], [INFO], за адресою: Синельниківський район, с. Раївка, вул. Квітнева (Пролетарська), 31 та перебуває на її утриманні. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обовязку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. В ч.1 ст. 179 Сімейного Кодексу України аліментами, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Частинами 1,2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч.1 ст.183 СК України визначається судом. Згідно ч.1 ст.80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів, суд враховує працездатність відповідача, його та позивача матеріальне становище, а саме, позивач не працює, відповідач інших зобовязань не має, інших осіб на утриманні не має, у звязку з чим наявні підставі для визначення заявлених розмірів аліментів у повному обсязі. Крім того, п. 17 абз.1,3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати : стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Частиною 3 ст.70 вищезазначеного Закону передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, відшкодування шкоди у звязку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - пятдесят відсотків. Судом встановлено, що заявлений позивачем розмір аліментів не перевищує 50% доходів відповідача. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем доведені, підтверджені документально та визнані відповідачем. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1102,40 грн.. На підставі викладеного та ст. ст. 80,84, 91, 179, 180, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, п. 17 абз.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved