Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що її батьки [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі. 09 вересня 1997 року даний шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася позивач по справі - [PERSON], [INFO]. В даний час позивач проживає у бабусі в Російській Федерації та навчається в Інституті управління, а саме «Белгородський державний національний дослідницький університет», денної форми навчання на контрактній основі. Відповідач по справі добровільно надавати допомогу на утримання доньки ухиляється, хоча має таку можливість. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до закінчення нею навчання, але не більш ніж до 23 років. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім цього в своїй заяві просила допустити до участі у справі її представника - адвоката Грунську Л.А., яка буде представляти її інтереси. Також в своїй заяві просила в разі неявки відповідача по справі ухвалити заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення їй відомі. Представник позивача - адвокат Грунська Л.А. в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім цього в своїй заяві просила в разі неявки відповідача по справі ухвалити заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення їй відомі та зрозумілі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить довідки про доставку СМС-повідомлення, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що батьки позивача по справі [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб було розірвано 07 жовтня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівського міськвиконкому Харківської області 07.10.1997 року. Від даного шлюбу є донька [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої [PERSON] значиться батьком. Сторони проживають окремо. В теперішній час позивач [PERSON] навчається на першому курсі очної форми навчання бакалаврату Інституту управління «Белгородский государственный национальный исследовательский университет» на контрактній основі, термін навчання з 01.09.2015 року по 03.06.2019 року, що підтверджується довідкою № ИС-1105-360 від 08.09.2015 року. В зв'язку з навчанням не працює, ніяких доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач має змогу надавати таку допомогу, але в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Відповідач інвалідом не є, хронічними захворюваннями не страждає, стягнень по виконавчим листам не має, відповідно, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Крім цього у відповідності зі ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов'язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо вони є більш сприятливими для дитини. Оскільки як вбачається із відмітки в свідоцтві про народження позивач по справі є громадкою Російської Федерації, тобто у відповідності до ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» її особистим законом є право Російської Федерації, але право Російської Федерації не передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей навіть під час їх навчання, тому суд застосовує до спірних відносин законодавство України в порядку ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право». Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідач зі своєї сторони належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на дитину, що продовжує навчання у розмірі 1/3 частини всіх видій його заробітку (доходу), суду не надав. Відповідач є працездатним та зобов'язаний утримувати свою дитину. Суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 200 Сімейного кодексу України у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2019 року. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Outcome: approved