Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на час її навчання в Харківському національному університеті на медичному факультеті на денній формі навчання за державним замовленням у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі цієї заяви і до досягнення позивачем 23 років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] є її батьком. Мати позивача [PERSON] та відповідач розірвали шлюб. На даний час позивач є повнолітньою, однак продовжує навчання в Харківському національному університеті на медичному факультеті на денній формі навчання за державним замовленням та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Потребує матеріальної підтримки зі сторони батька, який працює, має стабільний заробіток та має можливість допомагати позивачу матеріально. Позивач в судове засідання не зявилась, про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена. У заяві вказала на те, що просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.206 ЦПК України, а саме у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст.206 ЦПК України). Суд, дослідивши надану позивачем позовну заяву та додані до неї документи, дійшов висновку, що визнання відповідачем\~позову не\~суперечить закону,\~не порушує\~прав та\~інтересів інших\~осіб. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, який має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 20\~Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, суд прийшов до висновку про наявність обовязку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свою повнолітню доньку [PERSON], тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. Право на утримання невід'ємно пов'язане із навчанням, тому стягнення аліментів з відповідача присуджується з дня подачі позову і до закінчення позивачем навчання. У відповідності до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд керується ч.1 ст.142 ЦПК України, а саме: у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Щодо інших 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позов, суд керується ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ч.1\~ст.141 ЦПК України, відповідно до якої\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~ Позивач при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від сплати судового збору у відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому, згідно\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50% судового збору в сумі 384,20 грн.

Outcome: approved