Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що 08 лютого 2018 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В., за реєстровим № 2-146. На момент укладання даного договору купівлі-продажу за вказаною адресою був зареєстрований відповідач, який відповідно до п. 1.6 Договору зобов'язувався знятися з реєстраційного обліку з відчужуваної квартири не пізніше 10 днів з моменту його підписання. Однак в обумовлений строк відповідач не знявся з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] та до цього часу залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Наявність реєстрації постійного місця проживання відповідача в належній позивачу квартирі створює їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена нести додаткові витрати по оплаті деяких комунальних послуг, що зокрема, позбавляє її можливості оформити житлові соціальні пільги. Враховуючи те, що відповідач добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, [PERSON] просила суд усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні належною їй квартирою за адресою: [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою. Ухвалою судді від 11 вересня 2018 року відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с.16,17). Про розгляд даної справи відповідач [PERSON] був повідомлений у відповідності до вимог ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження по справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена відповідачу за адресою йому місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку (а.с.18), однак відповідач відзиву на позов не надав та жодних заяв або клопотань від нього до суду не надходило. Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що судом були використані передбачені чинним законодавством способи для повідомлення відповідача про розгляд справи, та приймаючи до уваги той факт, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що 08 лютого 2018 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В., за реєстровим № 2-146 (а.с.4-6). На момент вчинення правочину в спірній квартирі залишався зареєстрованим відповідач. За умовами пункту 1.6 Договору, [PERSON] зобов'язувався знятися з реєстраційного обліку з відчужуваної квартири не пізніше 10 днів з моменту підписання даного договору (а.с.4 на звороті). Однак в обумовлений сторонами строк, відповідач не знявся з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] та до цього часу залишається зареєстрованим в належній позивачу квартирі (а.с.7,15). Враховуючи те, що позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 08 лютого 2018 року (реєстровий № 2-146), а право власності відповідача на спірну квартиру було припинено на підставі зазначеного договору купівлі-продажу квартири, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги [PERSON] та усунути їй перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS], визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування даною квартирою. З урахуванням викладених обставин та

Outcome: approved