Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 20.06.1997 року вона та її чоловік - [PERSON], [INFO], перебуваючи в шлюбі, придбали квартиру [ADDRESS]. Перед її придбанням вирішили, що оскільки вони в шлюбі, то не є важливим хто з них буде в ролі покупця, і вирішили, що це буде чоловік. Таким чином, покупцями були її чоловік, та їх неповнолітні, на той час, діти - по 1/3 частині. З моменту придбання квартири, вона, чоловік та діти там зареєструвалися та проживали. [INFO] чоловік помер. Оскільки, квартира придбавалася в шлюбі, то половина 1/3 частини чоловіка, належить їй, як дружині, тобто 1/6 частина. У встановлений строк, ні вона, ні діти, не зверталися із заявами про прийняття спадщини, фактично її прийняли. Оскільки, її чоловікові фактично належала 1/6 частина квартири, то саме ця частина підлягає поділу між спадкоємцями - по 1/18 частині. Враховуючи частки права власності та спадкової маси, вона має право на визнання за нею право власності на спірну квартиру в розмірі 4/18 частин. Оскільки, відповідачі не визнають за нею право на квартиру, до нотаріуса йти не бажають, документи на квартиру не відомо де (можливо втрачено), то вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала., просила його задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував щодо задоволення позову. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином. . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню в повному обсязі. В суді встановлено, що 17.12.1980 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб. За даними КП БТІ м. Києва квартира [ADDRESS], на праві власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською Біржею Нерухомості Джі-Ай-Пі від 20.06.1997 року, за № 2-0104/97, зареєстровано в БТІ м. Києва 23.07.1997 року, в книзі д. 630-251 за реєстровим № 1212. Вказана квартира придбана в період перебування [PERSON] в шлюбі із [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, після його смерті спадкова справа не заводилася, відмов від прийняття спадщини не було. По даній справі позивач просить визнати за нею право власності в розмірі 4/18 частин спірної квартири, посилаючись на те, що їй, як дружині, належить 1/6 частина квартири, та вона має право на спадщину на 1/3 частину від спадкової маси, яка становить 1/6 частину квартири. З даним позовом до суду вона звернулася з тих підстав, що інші спадкоємці не визнають її право на квартиру, правовстановлюючий документ на квартиру не надають, та до нотаріуса для оформлення спадщини не звертаються. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (який діяв на момент придбання спірної квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про права на спадщину не позбавляє спадкодавця права на спадщину. В суді було встановлено, що позивач проживала із спадкодавцем з часу укладення шлюбу та до смерті останнього. На момент смерті чоловіка і по цей час позивач зареєстрована в спірній квартирі, проживає в ній. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved