Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, обґрунтовуючи тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюі про що свідчить запис №407 від 04.12.1982 року в книзі запису актів цивільного стану відділу РАЦС м. Ленінськ Кзил-Ординської області. 27.04.2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського управління юстиції міста Дніпропетровська шлюб між нею та відповідачем розірвано про що зробленого запис №224. За час шлюбу вони разом з відповідачем в 1994 році стали власниками земельної ділянки розміром 0,0654 га на території садового товариства «Ягідка» Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю ДП №694/№запису 1391/ від 19.11.1994 р. Право власності на вказану земельну ділянку було оформлено на відповідача. Після розірвання шлюбу вона не має та не мала ніякого зв`язку з відповідачем, про його місце перебування їй нічого не відомо. Всі її спроби використовувати вказану земельну ділянку за призначенням ведення садівництва, натикаються на заборону з боку керівництва товариства з мотивацією про те, що вона не є співвласником ділянки, а в березні 2019 р. вона виявила, що ділянка перегороджена сіткою і частина ділянки знаходиться у користуванні іншої особи, що й спонукало її звернутися до суду з цією заявою. Просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки розміром 0,0654 га розташованої на території садового товариства «Ягідка» Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, як майно придбане за час шлюбу. Ухвалою судді від 13.09.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження і по справі призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду по суті. До початку судового засідання позивач надала заяву у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення на сайті суду, у наданий судом строк відзив на позов не подав, зустрічний позов не пред`являв, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що 04 грудня 1982 року сторонами було укладено шлюб. (а.с.4 на звороті). Шлюб між сторонами було розірвано 27.04.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 27 квітня 2001 року актовий запис №224. Під час перебування у шлюбі сторонами було набуто земельну ділянку, площею 0,0654 га, призначену для ведення садівництва, яка розташована на території садового товариства «Ягідка» Кіровської селищної Ради, яка відповідно до Державного акту на право власності на землю серія ДП № 694 від 19.11.1994 року виданого на підставі рішення 13 сесії ХХІ скликання Кіровської селищної ради народних депутатів від 30 листопада 1993 року №б/н на ім`я [PERSON] . До даних правовідносин слід застосовувати Кодекс про шлюб та сім`ю, що був чинний на час набуття відповідачем [PERSON] земельної ділянки. Відповідно до ст.22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ч. 3 ст.\~368\~ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст.\~372\~Цивільного кодексу\~України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналізуючи зазначену норму, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Приймаючи до уваги те, що спірну земельну ділянку сторонами набуто в період зареєстрованого шлюбу, суд дійшов висновку, що вона є спільною сумісною власністю подружжя. При поділі майна суд виходить із того, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення, про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та часки кожного з подружжя в спільному майні, про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, що позивачем підтверджено, що спірне майно у вигляді земельної ділянки, набуте сторонами під час перебування у шлюбі, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved