Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з її матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 28 вересня 2013 року позивач перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірваний згідно рішення Сватівського районного суду 22.08.2018 року справа № 426/14682/18. Від шлюбу з відповідачем маємо неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після припинення фактичних шлюбних відносин донька залишилась проживати з позивачем, у них не досягнуто порозуміння щодо визначення її місця проживання. Добровільної спільної згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання не досягнуто. Відповідач не приділяє належної уваги, щодо виховання доньки - дитячий садок не відвідує та не цікавиться життям дитини. Донька фактично постійно мешкає з позивачем з її народження, тобто з [INFO]. 26 березня 2019 року Сватівським районним судом Луганської області було задоволено заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини в порядку наказного провадження. З відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 11 лютого 2019 року. Відповідач від сплати аліментів ухиляється, тому станом на 01.08.2019 року утворився борг, який складає 4624,14 грн. [PERSON] працює та отримує заробітну плату, є підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач [PERSON] аліменти не сплачує, веде себе агресивно по відношенні до мене та дитини, тільки за останній рік вже декілька разів притягувався до відповідальності, а саме за ч.1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство). На сьогоднішній день позивач працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Сватівська багатопрофільна лікарня» Сватівської районної ради Луганської області на посаді лаборанта та отримує заробітну плату щомісяця у розмірі 3090,33грн., що підтверджується довідкою про доходи від 14.08.2019 року № 30347. В серпня 2019 року позивач подала документи в УСЗН для оформлення призначення та виплати їй тимчасової державної допомоги. Донька позивача та відповідача з 2016 року відвідує Комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок), для належного оформлення документів для перебування дитини у дитячому садочку є надання документу, що підтверджує місце реєстрації дитини. Батько [PERSON] протягом усіх навчальних років в дитячому садочку не з`являвся, батьківські збори не відвідував, участі в житті дошкільного закладу не брав, даний факт підтверджується довідкою від 21 серпня 2019 року № 26. На її звернення до Сватівської міської ради з питання реєстрації доньки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] позивачу було повідомлено, що потрібна обов`язкова присутність батька або його нотаріально завірена згода на проведення реєстрації дитини за певною адресою. Відповідач нотаріальної згоди на реєстрацію дитини не надає та на її неодноразові звернення щодо прибуття до Сватівської міської ради та надання згоди на реєстрацію дитини за певною адресою відповідач не реагує. Тому позивач вважає за необхідне звернутися до суду з цією заявою. Крім того, позивач вважає, що в інтересах доньки проживати саме з нею, а не з її батьком, оскільки вона весь час приділяє їй увагу, піклується про неї, займається її побутом, станом здоров`я. Також позивач має стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Позивач проживає у облаштованому затишному будинку з ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання доньки. Будинок газифікований, є санвузол та водопостачання. В цьому будинку також обладнана кімната для доньки. Таким чином, проживання доньки разом з позивачем відповідає її інтересам. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини, не проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України, оскільки всі рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, якій були надіслані судом на його адресу реєстрації місця проживання, повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній». Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди представника позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області Жаданова А.В. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутність. З позовними вимогами згодна у повному обсязі. Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, беручи до уваги заяву позивача, представника третьої особи, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до копії рішення Сватівського районного суду Луганської області від 22.08.2018 року справа № 426/14682/18, шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. (а.с.10-11) Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.02.2014 року. (а.с.8) З відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 11 лютого 2019 року, що підтверджується копією судового наказу від 26 березня 2019 року. (а.с.12, 13) Відповідач [PERSON] від сплати аліментів ухиляється та станом на 01.08.2019 року утворився борг, який складає 4624,14 грн., що підтверджується копією розрахунком державного виконавця. (а.с.15) Також, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (а.с.25-30) Відповідно до копії постанови Сватівського районного суду Луганської області від 29.08.2018 року справа №426/16721/18, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. (а.с.42) На сьогоднішній день позивач працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Сватівська багатопрофільна лікарня» Сватівської районної ради Луганської області на посаді лаборанта та отримує заробітну плату щомісяця у розмірі 3090,33грн., що підтверджується довідкою про доходи від 14.08.2019 року № 30347.(а.с.20, 22) Також відповідно до виробничої характеристики позивач характеризується позитивно.(а.с.21) Відповідно до акту про фактичне місце проживання (не проживання) особи на території Сватівської міської ради за адресою [ADDRESS] від 13.08.2019 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON] . (а.с.16) Малолітня [PERSON] з 2016 року відвідує Комунальний заклад дошкільної освіти (ясла-садок). Батько [PERSON] протягом усіх навчальних років в дитячому садочку не з`являвся, батьківські збори не відвідував, участі в житті дошкільного закладу не брав, даний факт підтверджується довідкою від 21 серпня 2019 року № 26. (а.с.23) Відповідно до висновку служба у справах дітей Сватівської райдержадміністрації, як орган опіки та піклування, виходячи з матеріалів справи, вважає можливим та доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матірю [PERSON] , [INFO] . (а.с.65-66) При визначенні місця проживання дитини інтереси дитини мають першочергове значення. Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 4 ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, що проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом частин 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості ; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини не має розлучатися зі своєю матір`ю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Підсумовуючи наведене, захищаючи насамперед права та інтереси дитини, суд дійшов висновку, що слід визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з її матір`ю, [PERSON] , [INFO] , вважаючи заслуговуючим на увагу висновок органу опіки та піклування та таке визначення місця проживання дитини з її матір`ю, не позбавлятиме батька дитини права брати участь у вихованні дитини, її утриманні, а також можливості вільно спілкуватися з нею. Як вбачається з ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768, 40 гривень судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved