Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтовує наступним. Позивач зазначає, що вона є рідною бабусею малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх матір`ю є відповідач по справі. Відомості про батьків цих дітей в актових записах про їх народження внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері. Позивач зазначає, що ці діти від самого народження мешкають з нею та її чоловіком, їх дідусем. Відповідач по справі, яка є її донькою, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своїх малолітніх дітей. З дітьми без поважних причин відповідач не мешкає вже понад 6 місяців, не цікавиться їх життям, здоров`ям, навчанням, не утримує дітей. Позивач зазначає, що вихованням та утриманням малолітніх [PERSON] та [PERSON] займається вона та її чоловік. Також позивач зазначила, що відповідач надала письмову згоду, нотаріально завірену, на позбавлення її батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання цих малолітніх дітей у розмірі по 1/6 частини її заробітку (на кожну), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2019 р. відкрито провадження по справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження, сторонам та третій особі встановлені строки для надання заяв по суті справи. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити з підстав зазначених в ньому, відносно ухвалення заочного рішення не заперечує. Додатково пояснила, що відповідач отримує соціальні допомоги на своїх дітей, але тратить всі ці гроші на себе, а не на дітей. Відповідачка своїми дітьми не цікавиться, останній раз вона приходила додому в червні 2019 р., забрала свої речі та більше не поверталась. Інколи позивач бачить відповідачку в Шевченківському районі м. Запоріжжя, точне її місце фактичного проживання позивач не знає. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце слухання справи, з урахуванням п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлена належним чином. Відзиву на позов, будь-яких інших заяв, клопотань до суду не надавала. Причини неявки суду не повідомила. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що існують всі умови для ухвалення заочного рішення, суд постановив про заочний розгляд справи: за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, також представником наданий суду висновок Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Вислухав пояснення позивачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та правовідносини. Відповідач по справі є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , (актовий запис №441 про народження [PERSON] , здійснений Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 30.04.2010 р.), та [PERSON] , [INFO] , (актовий запис №563 про народження [PERSON] , здійснений Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 25.08.2016 р.), що підтверджується копіями свідоцтв про народження: серії [NUMBER] та [NUMBER] . Відповідно до інформації, наданої Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 15.02.2019 р., реєстрація про народження дітей [PERSON] та [PERSON] (в тому числі і внесені відомості про батька дітей) здійснено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері [PERSON] . Відповідач по справі надала свою заяву від 15.02.2019 р., нотаріально завірену, в якій остання не заперечує відносно позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що позивач є рідною матір`ю позивачки та бабусею дітей: [PERSON] та [PERSON] . З довідок Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 12.02.2019 р. та копій паспортів позивачки та відповідачки, вбачається, що місце проживання сторін по справі та малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] зареєстроване на адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації, наданої квартальним комітетом №16 Комунарського району м. Запоріжжя, від 06.03.2019 р., відповідач за місцем реєстрації не мешкає понад шість місяців, її місце фактичного проживання не відоме. З Акту обстеження умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , складеного працівниками відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 12.02.2019 р., вбачається, що за місцем їх проживання створені належні умови для проживання та виховання. Діти фактично мешкають з дідусем [PERSON] та бабусею - позивачем по справі. З інформації, наданої ДНЗ №199 «Вогник» від 12.02.2019 р., вбачається, що малолітня дитина [PERSON] відвідує цей дошкільний заклад. Матір дитини - [PERSON] , жодного разу не з`явилась до цього дитячого садочку, не відвідувала батьківські збори, не цікавилась успіхами своєї дитини. З інформації, наданої ЗЗШ №83 від 18.02.2019 р., вбачається, що малолітня дитина Котюхов Тимур відвідує цей дошкільний заклад. Матір дитини - [PERSON] , з 2017 р. і до теперішнього часу жодного разу не відвідувала школу, не приходила на батьківські збори, не цікавилась успіхами у навчанні своєї дитини. З інформації, наданої КНЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» від 15.02.2019 р., вбачається, що відповідачка станом здоров`я своїх дітей не цікавиться. Відповідно до висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, від 23.09.2019 р., відповідачку доцільно позбавити батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Як роз`яснено п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінивши вищевказані докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, оскільки без поважних причин не мешкає зі своїми дітьми, не утримує їх, не цікавиться їх життям та станом здоров`я, не турбуються про їх інтелектуальний, фізичний, духовний та психічний розвиток, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо виховання, утримання та піклування про фізичний та духовний розвиток дітей. Таким чином позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.60 ЦК України «суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування». Позивачем не заявлялись позовні вимоги щодо призначення її опікуном малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , рішення органу опіки та піклування про призначення її опікуном не надано, також суду не надано подання органу опіки та піклування в особі Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про призначення позивача чи будь-якої іншої особи опікуном цих малолітніх дітей, тому суд приходить до висновку про необхідність встановлення над цими дітьми опіки та надання доручення Районній адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, вирішити питання про призначення опікуна цих дітей або влаштування їх до дитячого закладу. Відповідно сьомого абзацу п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч.3 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки встановлено, що позивач наразі не є законним представником малолітніх [PERSON] та [PERSON] , опікуном дітей на теперішній час не призначена, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання цих дітей підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача слід стягнути аліменти на утримання цих дітей, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітної плати /доходів/ відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 березня 2019 року і до повноліття найстаршої дитини, на користь опікуна дітей або дитячого закладу, у разі влаштування до нього дітей. Позивачем не заявлялись вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн., за пред`явлені позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: partial