Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] народження, та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Позивач обґрунтовує свої вимоги тими обставинами, що з 04 червня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не бере участі у їх вихованні. В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, клопотання про відкладення розгляду справи не надав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання повістки про виклик до суду за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки до суду не повідомив. Згідно з ст. 169 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 04 червня 2010 року Жеребилівською сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження: серії [NUMBER] виданим 20 жовтня 2008 року виконкомом Жеребилівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, актовий запис № 01, серії [NUMBER], виданим 16 жовтня 2013 року виконкомом виконкомом Жеребилівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, актовий запис № 01. Статтею 5 Сімейного кодексу України визначено, що держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Цей обов'язок закріплений у ст. ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 180-201 Сімейного кодексу України. На підставі положень ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. До розгляду справи судом, згоди щодо утримання дітей сторонами не досягнуто. В даний час їхні діти перебувають на утриманні в позивачки. Відповідач не надає матеріальної підтримки та не бере участі у вихованні дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Сімейний кодекс України містить положення щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. Оскільки обов'язки по утриманню дітей батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 16 червня 2017 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст. ст. 180 - 183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved