Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зазначивши, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . На день смерті матері, остання, вона, її батько - [PERSON] , проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . За життя батьки були власниками даної квартири. Кожному з них належало по 1/2 частині квартири. [PERSON] , помер [INFO] . У шестимісячний строк з дня його смерті вона звернулася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини і отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частку квартири. 26 травня 2019 року вона звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини і визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2019 року встановлено факт постійного її проживання у [ADDRESS] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] за адресою [ADDRESS] та визнано за нею право власності на 1/4 частину квартири після смерті матері [PERSON] . Цим же рішенням суду визнано, що інша 1/4 частка квартири успадкована чоловіком померлої [PERSON] - [PERSON] , померлим [INFO] , який постійно проживав з дружиною по [ADDRESS] на день відкриття спадщини і вважається таким, що прийняв спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, але свідоцтва про право на спадщину не отримав. 19 листопада 2019 року Державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкової квартири після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Нотаріус не має правовстановлюючого документу на частку спадщини батька після смерті дружини, а тому не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на належну батькові спадщину, яку він фактично прийняв після смерті дружини. У зв`язку з цим позивач просила суд визнати за собою право власності в порядку спадкування за законом на ј частину вищевказаної квартири після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] , батько позивача, помер [INFO] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2019 року встановлено факт постійного проживання позивача у [ADDRESS] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - [INFO] за адресою [ADDRESS] та визнано за нею право власності на 1/4 частину квартири після смерті матері [PERSON] . Цим же рішенням суду визнано, що інша 1/4 частка квартири успадкована чоловіком померлої [PERSON] - [PERSON] , померлим [INFO] , який постійно проживав з дружиною по [ADDRESS] на день відкриття спадщини і вважається таким, що прийняв спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, але свідоцтва про право на спадщину не отримав. Позивач в установленому порядку прийняла спадщину після смерті батька та отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті батька на частину майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у правах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч.2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної І особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217, 1220 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом, а спадщина відкривається внаслідок смерті. Нормою ст. 1218 ЦК України закріплено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися і внаслідок його смерті. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved