Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві спільної часткової власності належить домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вул. Шкільна, буд.73 в м.Кодима Одеської області. Іншим співвласником вказаного домоволодіння є неповнолітній син відповідача [PERSON]. Позивач зазначає, що у вказаному будинку більше 10 років ніхто не проживає, будинок знаходиться в аварійному стані. Вважає, що припинення частки відповідача у спільному майні не порушить його житлових прав. Згідна сплатити компенсацію за 1/2 частку вказаного будинку у розмірі 18627 грн. 50 коп., так як вважає, що спільне володіння і користування будинком є неможливим. Тому просила припинити право неповнолітнього [PERSON] на 1/2 частку спільного майна, а саме на частку у спірному будинку; стягнути з неї на користь останнього грошову компенсацію за дану частку будинку; визнати за нею право власності на 1/2 частку будинку №73, розташованого по вул.Шкільній в м.Кодима Одеської області, належну [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на доводи й аргументи, що в цілому зводяться до тих, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та вказав, що для задоволення позову відсутні підстави, передбачені ст. 365 ЦК України. Зокрема, вважає, що спільне користування будинком є можливим, а припинення права неповнолітнього [PERSON] на належну йому частку у житлі може завдати шкоди його майновим інтересам. Твердження позивача та її представника про неналежне утримання співвласником [PERSON] спірного будинку, що призвело до аварійного стану, вважає безпідставними, оскільки рішенням суду за [PERSON] було визнано право приватної власності на 1/2 частку спірного будинку лише у вересні 2017 року. Крім того вказане рішення було оскаржено до апеляційного суду Одеської області і про результат розгляду відповідачу стало відомо лише в лютому 2018 року. Зазначив, що ремонт будинку не проводився, оскільки існував спір з приводу права власності, однак враховуючи, що судове рішення, яким даний спір вирішено набрало законної сили, відповідач разом з [PERSON] протягом найближчого часу розпочнуть ремонт даного будинку. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважала, що позбавлення житла неповнолітнього порушить його права. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов на наступних висновків. Судом встановлено, що згідно рішення Кодимського районного суду Одеської області від 28.09.2017 року за [PERSON], [INFO] в порядку спадкування за законом визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами №73, розташованого по вул. Шкільній в м. Кодима Одеської області. Відповідно до інформаційної довідки з ДРРПНМ №113605486 від 12.02.2018 року 1/2 частина зазначеного будинку належить позивачу [PERSON] Таким чином, спірний будинок перебуває у спільній частковій власності двох осіб. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Власник згідно зі ст.319 ЦК України, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Правові позиції Європейського Суду з прав людини, пункт 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантують кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно приписів ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Твердження позивача про неналежне утримання співвласником [PERSON] спірного будинку, що призвело до його аварійного стану, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем та його представником визнано та надано пояснення, що будинок перебуває в аварійному стані близько десяти років. Також ці твердження спростовуються актами обстеження даного будинку від 27.11.2015 року та від 26.09.2017 року, оскільки на момент їх складення будинок вже перебував в аварійному стані. На думку суду, припинення спільної часткової власності неповнолітнього [PERSON] у цьому випадку суперечитиме його інтересам та завдасть істотної шкоди його правам як співвласника. З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed