Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю, просить визнати за нею, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на 1/2 частину житлового будинку, з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS], у порядку набувальної давності. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить розглядати цивільну справу за її відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 55). Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 73). Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглядати позовну заяву за відсутності представника Лозівської міської ради Харківської області та вирішити справу на власний розсуд (а.с. 53-54). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Позивач по справі - [PERSON], являється власником 1/2 частини житлового будинку, з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS], на підставі Договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 11 квітня 2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області - [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2241(а.с. 11). Друга половина зазначеного вище житлового будинку, тобто 1/2 останнього, належала [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 1978 року, яка померла 21 січня 1997 року, але цю частину житлового будинку в порядку спадкування ніхто не прийняв, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 71-72). На момент смерті [PERSON], остання проживала зі співмешканцем - [PERSON], який не являвся ані родичем, ані її чоловіком, та який також невдовзі помер, а саме 11 лютого 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №151802, виданого 15 лютого 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівської міської ради Харківської області, актовий запис №113 (а.с. 14). Позивачу відомо, що [PERSON] ніколи не перебувала у шлюбі та не мала дітей, а також не мала інших родичів. Отже, на даний час жодного спадкоємця, який би мав бажання прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], не має. 1/2 частина спірного домоволодіння належить їй з 11 квітня 2003 року, проте фактично її відкрите володіння всім домоволодінням, включаючи частину [PERSON] розпочалося з 26 травня 2001 року. Вона більшу частину свого життя проживає та являється власником домоволодіння №23 по вулиці Курчатова у місті Лозова, Харківської області. Протягом тривалого часу вона товаришувала зі своїм сусідом Сергієм, який являвся власником 1/2 частини житлового будинку №22 по вулиці Курчатова у місті Лозова, Харківської області. Саме з ним вони здійснювали поховання [PERSON] у 1997 році та її співмешканця -[PERSON], у 1999 році. У 2001 році сусід Сергій вирішив продати належну йому частину спірного домоволодіння і запропонував позивачу по справі її викупити. На зазначену пропозицію вона погодилась і вирішила Договір купівлі-продажу укласти не від свого імені, а від імені своєї доньки - [PERSON], з тією метою, щоб у її доньки теж було власне житло. Проте остання так і не оселилась у придбаній 26 травня 2001 року частині спірного домоволодіння і повідомила, що не збирається цього робити, у зв'язку з чим, вона вирішила переоформити цю частину на себе. І 11 квітня 2003 року між її донькою - [PERSON], та позивачем по справі було укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку, який був посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області - [PERSON] (а.с. 11). Отже, вона відкрито та безперервно володіє домоволодінням №22 по вулиці Курчатова у місті Лозова в цілому з 26 травня 2001 року, доглядає за житловим будинком, проводить косметичні ремонти, користується земельною ділянкою для вирощування картоплі, моркви, буряку та інших овочів та фруктів, доглядає за деревами та інше. Викладене підтверджується письмовими поясненнями сусідів, а саме [PERSON] (а.с. 60) та [PERSON] (а.с. 67). Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року. Оскільки, починаючи 2001 року позивач фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіла та користувалася чужим майном, а саме 1/2 частиною житлового будинку, що належала [PERSON] на праві власності, то вбачається, що у позивача є всі підстави для застосування ч. 2 ст. 344 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ґрунтується на фактичних обставинах, доказах та підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи.

Outcome: approved