Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їхньої доньки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, за час якого у них народилась донька. 27.05.2016 року шлюб між подружжям було розірвано. Донька проживає разом з нею. Зазначила, що батько дитини з середини 2015 року з ними не проживає, не цікавиться дитиною, не приймає участі у її вихованні та спілкуванні з дитиною. Також, зазначила, що відповідач матеріально не утримує їх дитину, при цьому будь яких перепон у вихованні та спілкуванні вона не створює. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов та просили задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав. Прокурор в судовому засіданні зазначили, що позов позивача є обґрунтований та є всі підстави для його задоволення. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Орган піки та піклування Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував про ти задоволення позову. Враховуючи, що від відповідача, який належним чином був повідомлений і не з'явивсь в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, думку прокурора, позицію представника третьої особи, а також дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Сторони є батьками дитини - [PERSON], [INFO] що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 жовтня 2014 року (а.с. 6). Згідно із Актом обстеження умов проживання від 25.08.2016 року позивач проживає за адресою [ADDRESS] разом із своєю донькою [PERSON]. (а.с. 7). З Висновку членів комісії опікунської ради від 02 вересня 2016 року вбачається , що умови проживання сім'ї [PERSON] задовільні, мати піклується про свою доньку , забезпечуючи всі належні умови її утримання та розвитку, батьки розлучені, згідно рішення суду, батько дитини участі у вихованні доньки не приймає, не спілкується та взагалі не цікавиться її життям і будь якої допомоги не надає. Норми статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Стаття 150 СК України встановлює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до положень статті 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом другим частини першої статті 164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки відповідач проживає окремо від своєї дитини, яка знаходиться на повному утриманні матері, не відвідує її, не спілкується з нею, не займається її вихованням і піклуванням, не цікавиться життям дитини, не надає будь-якої, у тому числі матеріальної допомоги та не надає позивачу грошові кошти на утримання їх дитини, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Зазначені обставини знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні. Також, згідно Рішення виконавчого комітету Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області № 34 від 21.09.2016 року, зважаючи на те, що батько самоусунувся від виховання своєї дитини та не виконує передбачених статтею 150 СК України обов'язків щодо неї, на підставі статті 164 СК України вирішив затвердити висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.8). Судом не встановлено, що відповідачу [PERSON] будь-хто та або яким-небудь чином чинили перешкоди у належному виконанні його батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із вимогами частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved