Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом вказуючи, що вона з відповідачем по справі з 14.08.1987 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 04.07.2012 року шлюб між сторонами розірваний. За період шлюбу, на підставі договору купівлі - продажу у 1988 році ними був придбаний житловий будинок в [ADDRESS]. Згідно договору покупцем будинку являється [PERSON]. 22.12.2009 року за [PERSON] зареєстрована земельна ділянка в [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вартість житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами згідно даних технічного паспорту становить 156133 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 23940. Вартість ? частини зазначеного майна складає 90037 гривень. Оскільки, зазначене майно набуте подружжям за час шлюбу, то воно належить їм на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу в рівних частках. Тому позивач просить суд визнати, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянка є об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та на ? частку земельної ділянки, поділити житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами між співвласниками, виділивши [PERSON] житлову кімнату 1-2 площею 14,3 кв. м., житлову кімнату 1-3 площею 15,8 кв. м., житлову кімнату 1-6 площею 13,7 кв. м. , кладову ІІ площею 3,3 кв. м., кладову ІІІ площею 5,6 кв. м., кухню 1-9 площею 14,8 кв.м., ганок а4, сарай Б, погріб П, ? огорожі № 3, ? воріт з хвірткою та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судове засідання позивач не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що закріплено в нормі ч.1 ст.70 СК України. Відповідно до ст. 89 ЗК України земельна ділянка може перебувати у спільній власності подружжя. Співвласники земельної ділянки мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Отже, рівність прав і обов'язків у шлюбі та сім'ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються як положеннями Сімейного Кодексу України так і Цивільного кодексу України. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім'єю. Як встановлено в судовому засіданні та, що підтверджується копією рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 05.04.2012 року, шлюб зареєстрований 14 серпня 1987 року у Бобровицькому районному відділі РАЦС в Чернігівській області, актовий запис № 91 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 04 липня 2012 року. Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно договору купівлі-продажу від 03.09.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Бобровицької державної нотаріальної контори Кулиш Н. П., зареєстрованим в реєстрі за № 1400, покупцем будинку, що знаходиться в [ADDRESS], є [PERSON]. Як передбачено ч.2 ст.65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 736610 від 22 грудня 2009 року, за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована в [ADDRESS] та призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 23940 гривень. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя. Таким чином, будинок та земельна ділянка, є спільним сумісним майном подружжя, придбаним сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі і позивач повинна набувати право власності на 12 частку зазначеного майна, а житловий будинок підлягає поділу враховуючи встановлений на даний час порядок користування кімнатами будинку. Позивач понесла витрати по сплаті судового збору в сумі 900,37 гривень, а тому оскільки позов підлягає задоволенню, в силу ст.88 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved