Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру, стягуваних аліментів, посилаючись на те, що вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 06 серпня 2005 року, на даний час шлюб розірвано. Від даного шлюбу у них є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо. 16 червня 2009 року на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області були стягнуті аліменти на користь позивача по справі на утримання доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З часу винесення рішення у позивача змінилися сімейні обставини, а саме вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі, а вважає, що стягнуті аліменти на утримання дитини є завеликими для відповідача, в зв'язку з чим просить зменшити розмір стягуваних з відповідача по справі на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], з 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), які стягуються щомісячно на 1/4 частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надавала суду телефонограму в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив їх задовольнити в повному обсязі. За положеннями ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі наданих доказів. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб було розірвано 12 серпня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Красноградського районного управління юстиції Харківської області. Від даного шлюбу є донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Краснопавлівською селищною радою Лозівського району Харківської області 26.04.2007 року. Донька після розірвання шлюбу проживає з позивачем по справі [PERSON] За рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 16.06.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 травня 2009 року і до досягненням дитиною повноліття. Крім цього на підставі даного рішення з [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 20.05.2009 року та до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до 12.04.2010 року. Рішення набрало законної сили, на час розгляду справи є чинним. На підставі вищевказаного рішення [PERSON] було видано виконавчий лист про стягнення аліментів. При вирішенні вимог позивача про зміну розміру стягнення аліментів суд враховує зміни, які відбулися в житті сторін з часу прийняття рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини від 16.06.2009 року. Згідно ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При задоволенні позову суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб; наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому суд керується своїм внутрішнім переконанням та врахує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, до яких належать: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; - інші обставини, що мають істотне значення (сімейний стан дитини, стан здоров'я, матеріальний та сімейний стан зацікавленої особи, наявність у останньої осіб, яких він зобов'язаний утримувати, наявність у батьків невиконаних грошових зобов'язань, тощо), наявність нерегулярного, мінливого доходу. Так, на даний час позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане Красноградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 20.09.2016 року. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Красноградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 25.07.2017 року. Крім цього, як зазначила в позові позивач, у неї на даний час сімейне та матеріальне становище змінилося у бік покращення, а тому вважає, що аліменти які сплачує відповідач по справі на її користь на утримання їх спільної доньки є завеликими. Враховуючи зміни в сімейному житті та матеріальному стані платника аліментів [PERSON] суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зміни розміру стягнення аліментів, визначеного рішенням суду від 16.06.2009 року. При цьому суд бере до уваги усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з суми прожиткового мінімуму на 2017 рік, встановленого для дитини відповідного віку згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» за поданням Міністерства фінансів, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, змінивши розмір сплачуваних аліментів з 1/3 до 1/4 частини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягатимуть стягненню, суд бере до уваги всі обставини по справі у їх сукупності, зокрема, потреби дитини; враховує стан здоров'я та матеріальне становище стягувача аліментів; стан здоров'я платника аліментів, зміни в сімейному житті платника аліментів, зважає на погіршення матеріального стану платника аліментів, який не являється інвалідом, не страждає на хронічні захворювання, є працездатним, але на даний час не працює, знаходиться на обліку в центрі зайнятості; суд зважує на умови проживання, витрати на проживання, поточні потреби як стягувача аліментів, так і платника аліментів, їх дитини, також суд ураховує те, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов'язання, а тому частково задовольняє позовні вимоги. При цьому суд зауважує на тому, що одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити необхідний і достатній рівень для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), а також з врахуванням стану здоров'я дитини, матеріального становища сторін, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на виховання спільної дитини від першого шлюбу на користь позивача в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір стягнення аліментів на дитину [PERSON], на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для забезпечення побутових потреб дитини. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при подачі позовної заяви до суду звільнена від сплати судового збору, а тому суд вважає за необхідне покласти на відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплатити судовий збір на користь держави у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved