Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 27 липня 1994 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідач залишив сім'ю через іншу жінку. З 2008 року проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, не спілкуються. Кожен з подружжя живе окремим життям, шлюб існує формально, тому просила розірвати його. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 07 травня 2019 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не подав. У судове засідання позивач не з`явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, від позову не відмовилася. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач не з`явився до суду, враховуючи правила ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 27 липня 1994 року. Такі обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 02 липня 2019 року. Встановлено, що між сторонами як подружжям фактично не існує сімейних стосунків, відсутні спільні інтереси. Сторони не змогли створити в сім`ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між подружжям припинені через подружню зраду відповідача. З 2008 року сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, наміру на примирення і збереження сім`ї не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім`я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. При подачі позову позивачем було сплачено 704 гривні 80 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved