Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 23 серпня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від подружнього життя дітей не мають. Зазначає, що спільне життя не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя та припинилося з вересня 2020 року. Вказує, що на примирення з відповідачем не згодна. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2017 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від спільного проживання спільних неповнолітніх дітей не мають. Сторони разом не проживають з вересня 2020 року, шлюбних відносин не підтримують та спільне господарство не ведеться. Подружжя миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося у зв`язку з відмінністю характерів та поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин. Подружжя разом не проживає близько року, спільне господарство не ведеться. З огляду на те, що між сторонами систематично виникають непорозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved