Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20 листопада 2004 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області був зроблений відповідний актовий запис за №98. В період шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що подружні стосунки з відповідачем не склалися. Вони зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки припинені з вересня 2020 року, хоча і проживають в одному будинку. Спір про розподіл майна та про утримання дітей між ними відсутній, діти будуть проживати з нею. Позивачка вважає, що їх сім`я з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, а подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та моральним засадам суспільства. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила розірвати шлюб. Пояснила, що її чоловік з лютого 2021 року не допомагає їй по господарству, не утримує сім`ю. На її прохання допомогти відповідає відмовою, а позивачка не знає навіть розмір заробітної плати відповідача, у зв`язку з чим їй було відмовлено в оформленні субсидії. Пояснила, що такі стосунки між ними існують на протязі 16 років, проте на даний час вона вже не може терпіти таке відношення чоловіка до себе та дітей. Також пояснила, що кошти на утримання дітей відповідач також не надає у зв`язку з чим вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Пояснив, що з лютого 2021 року між подружжям погіршилися стосунки, почалися претензії з боку дружини щодо фінансового забезпечення сім`ї. Не заперечував проти того, що з лютого 2021 року він матеріально не забезпечує сім`ю, не допомагає дружині в догляді за домашнім господарством, у зв`язку з тим, що між ними погіршилися відносини. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 листопада 2004 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №98 (а.с.10). В період шлюбу у сторін народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з лютого 2021 року, а з 19 липня 2021 року вони проживають окремо. Спір про поділ майна, місце проживання дітей - відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з лютого 2021 року та до цього часу не поновили їх, а на пропозицію відповідача примиритися позивачка категорично відмовилася у судовому засіданні, пояснивши свою позицію тим, що після подання позову про розірвання шлюбу вона надавала відповідачу шанс зберегти стосунки. Проте він не скористався ним, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача так і відповідача, а тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а.с. 12). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved