Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], після смерті [INFO] року батька позивачки [PERSON]. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що за життя її батькові [PERSON] належав, окрім іншого спадкового майна, і житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], про що свідчить запис у по господарський книзі, як того вимагало законодавство, що діяло на момент будівництва. Крім позивача спадкоємцями першої черги є дружина померлого - [PERSON], яка відмовилася від спадщини на користь позивачки в нотаріальному порядку, та син спадкодавця - [PERSON], який також не претендує на спадкове майно, так як в установленому законом порядку не заявив про свої спадкові права. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини нотаріусом позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на грошові вклади з усіма видами відсотків, компенсацій та індексацій, що до нього нараховані, який зберігається у філії ХОУ ПАТ «Ощадбанк», однак відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з мотивів відсутності правовстановлюючого документу на будинок. В даний час позивач змушена звернутися до суду, оскільки її право не визнається і вона не може розпорядитися своєю власністю. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не з'явилися, надавши через канцелярію суду заяви з проханням справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Від уповноваженого за посадою представника відповідача - Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, рішення по справі покладають на розсуд суду. Від третіх осіб [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви, подані через канцелярію суду, в яких вони позовні вимоги [PERSON] визнали, наслідки визнання позову їм зрозумілі, справу просили розглядати за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. ст. 2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Житловий будинок «А-1» 1976 року будівництва, житловою площею 75,3 кв.м, загальною площею 90,1 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS]. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на проведення первинної інвентаризації (інвентаризаційна справа №389) 28.11.2017 року складає 166933,00 грн. Станом на 31.12.2012 року по КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» право власності на даний будинок не зареєстровано, що вбачається із інформації наданої директором КП «АІБ Золочівського району» [PERSON] №59 від 19.03.2018 року (а.с.150). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, а саме будинку [ADDRESS], за параметрами запиту права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відомості станом на 02.10.2018 року відсутні (а.с.126). Згідно запису по господарської книги №2 на 2016-2020 роки, будинок [ADDRESS] Золочівського району Харківської області числиться за [PERSON], нині померлим, що вбачається з наданої суду інформації КП «АІБ Золочівського району Харківської області» від 19.03.2018 року, та інформаційної довідки Золочівської селищної ради №02-18/1269 від 03.11.2017 року, на підставі якої і було надано інформацію КП «АІБ Золочівського району» (а.с. 5, 150). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів житловим будинком №16 з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS], на праві власності, що підтверджується записом у по господарській книзі. 07 грудня 1955 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 07.12.1955 року зроблено відповідний запис за №127. Після одруження подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON], що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого Золочівським Рай бюро РАЦС 07.12.1955 року (а.с.104). [INFO] року у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON], що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Золочівським Рай бюро РАЦС 17.04.1958 року (а.с.121 на звороті). Згідно повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про шлюби від 09.10.2012 року та 24.10.2012 року за №№00011178470,00011252864, [PERSON], 23.04.1977 року уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу наречена обрала прізвище чоловіка - [PERSON]. Шлюб 08.06.1983 року було розірвано, та 03.12.1983 року було укладено новий шлюб з [PERSON], де дружина знов обрала прізвище чоловіка, та далі іменувалася як [PERSON]. Шлюб 17.08.2004 року було розірвано, прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] не відновлювала (а.с.108-110,112,113-115). [INFO] року, в с. Бугаї Другі Золочівського району Харківської області, у віці 81 року помер [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області 21.10.2010 року складено відповідний актовий запис №207, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Згідно повідомлення Золочівської селищної ради №02-18/2932 від 02.10.2018 року, на момент смерті [PERSON], за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON]- дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] та [PERSON] - онуки спадкодавця. Інформації надана згідно по господарської книги №6 на 2006-2010 роки (а.с.125). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи №68/2011 (а.с.98-123), заведеної після смерті [PERSON], наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів Золочівською державною нотаріальної конторою Харківської області, із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк 22.03.2011 року звернулася донька спадкодавця - позивач по справі [PERSON] Її заяву було зареєстровано у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №147, та заведено спадкову справу №68/2011, також 22.03.2011 року надійшла заява від [PERSON] - дружини спадкодавця, про відмову від спадщини, її заяву було прийнято та зареєстровано в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №148 та долучено до спадкової справи №68/2011. 14.11.2012 року Золочівською ДНК за реєстровим №2569 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з усіма видами відсотків, компенсацій та індексацій, що до нього нараховані, який зберігається у філії ХОУ ПАТ «Ощадбанк», на ім'я [PERSON]. Інших свідоцтв про право на спадщину не видавалося. Заповіти [PERSON] не посвідчувалися. Більше із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї ніхто не звертався, що також вбачається із наданих суду інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №52493863 та №52493900 (а.с. 40-41,42-44). 27 лютого 2018 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, в тому числі, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON], а також дружина [PERSON] В шестимісячний строк із заявами до нотаріальної контори звернулися позивачка по справі [PERSON], яка заявила про свої права на спадщину, та дружина спадкодавця [PERSON], яка в свою чергу відмовилася від своєї частки в спадковій масі. Син спадкодавця - [PERSON], на час відкриття спадщини зі спадкодавцем не проживав та не був зареєстрований, із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався, а тому вважається таким, що спадщину не прийняв, крім того надав до суду відповідну заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав. Статті 1268, 1269 ЦК України обумовлюють порядок прийняття спадщини, так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно до положень статей 1268,1269 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті батька, так як в шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За таких обставин, суд доходить висновку, що до позивача перейшло право власності на будинок [ADDRESS] після смерті батька [PERSON]. Проте у період, коли було побудовано будинок існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини.

Outcome: approved