Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 03 серпня 2007 року. Від шлюбу дітей не мають. Сімейні відносини не склались через несумісність характерів та різні погляди на життя. Тривалий час шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Вона має намір створити сімю з іншим чоловіком, тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, в поданій до суду позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності за наявними у справі матеріалами. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, підтвердив наявність обставини, якими обґрунтовано заявлені вимоги, вказав, що збереження шлюбу суперечить інтересам обом з подружжя. Заперечив проти стягнення з нього понесених позивачем судових витрат у виді судового збору з огляду на майновий стан та домовленість з позивачем. Суд, заслухавши відповідача, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 серпня 2007 року, що підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 033768, виданим виконавчим комітетом Вишівської сільської ради Малинського району Житомирської області. Від шлюбу дітей не мають. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. Між подружжям фактично не існує сімейних відносин. Терміном близько восьми років сторони шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, мір до примирення не приймають. Сімейні відносини між подружжям припинились через різні погляди на життя. Рішення сторін про небажання збереження шлюбу є категоричним, викликано обґрунтованими причинами. Розлад в сімї не носить тимчасового характеру. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на викладене, відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Відсутні підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу, встановлені статтею 110 Сімейного кодексу України. Вимог про відновлення дошлюбного прізвища позивач не заявила. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила 551 гривню 20 копійок судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи квітанцією № 0.0.583796939.1 від 15 липня 2016 року. За результатами розгляду справи позивач просила стягнути на її користь понесені судові витрати. Вказані понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно правил ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved