overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частини автомобіля Volkswagen Touareg, легковий універсал-В, білого кольору, 2012 року випуску, д.н. [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що під час шлюбу сторонами було придбано: автомобіль Volkswagen Touareg, легковий універсал-В, білого кольору, 2012 року випуску, д.н. [NUMBER], право власності на який зареєстровано за [PERSON] Згоди на добровільний поділ майна між ними не досягнуто, тому просила позов задовольнити повністю. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися. Відповідач не направляв відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що з 17.08.1996 року сторони перебувають у шлюбі. В період шлюбу, а саме 11.05.2012 року куплено автомобіль Volkswagen Touareg, легковий універсал-В, білого кольору, 2012 року випуску, д.н. [NUMBER]. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідачем не надано доказів та не доведено факту, що автомобіль придбаний за власні кошти і є його особистою власністю. Таким чином, враховуючи, що спірний автомобіль набутий сторонами за час шлюбу, то такий є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв'язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши в власність за позивачем та відповідачем по 1/2 частини автомобіля. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя посилаючись на те, що відповідач відмовляється в добровільному порядку поділити спільне майно тому вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом. У судове засідання представник позивача не зявився проте, подав до суду заяву у якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати без участі представника та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 08 жовтня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що вбачається з даних свідоцтва про шлюб І-БВ №014930 виданого міським відділом РАЦС Хмельницького МРУЮ 15 березня 2006 року. Під час проживання у шлюбі за договором купівлі продажу 27 серпня 2007 року [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS]. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюним договором. Зважаючи на викладене, беручи до уваги визнання сторономи факту належності спірного майна до спільної сумісної власності суд вважає, що квартиру [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] належать до спільної сумісної власності подружжя та підлягають поділу рівними частками. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог. Судовий збір у розмірі 1744, 94 грн. сплачені позивачем і підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільно нажитого майна, зазначивши, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2013 року. На даний час їх шлюб знаходиться у стадії розірвання. За період шлюбу вони придбали: автомобіль ЗАЗ DAEWOO T 13110, телевізор Samsung, домашній кінотеатр PHILIPS HTD 5570/51, посудомийну машину DELPHA DDW 3201, цифрову камеру Nikon Coolpix-L340, вбудовану поверхню для варіння EKO HIGG 64124, духову шафу PYRA MIDA F 40T, на загальну суму 89394,53грн. Посилаючись на ст.ст.60, 63 СК України, позивач в порядку поділу спільного майна подружжя просить суд визнати за нею право власності на телевізор Samsung, домашній кінотеатр PHILIPS HTD 5570/51, посудомийну машину DELPHA DDW 3201, цифрову камеру Nikon Coolpix-L340, вбудовану поверхню для варіння EKO HIGG 64124, духову шафу PYRA MIDA F 40T, вказуючи, що на даний час сторони разом не проживають та їх майном користується відповідач, тому просила поділити їх спільне майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, з'явилась її представник [PERSON], яка повністю підтримала позов і просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши представника позивача, відповідача та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що під час спільного проживання подружжям було придбано автомобіль ЗАЗ DAEWOO T 13110, вартістю 71500,00грн.; телевізор Samsung за 6666,58грн.; домашній кінотеатр PHILIPS HTD 5570/51 за3333,25грн.; посудомийну машину DELPHA DDW 3201 за 2999,90грн.; цифрову камеру Nikon Coolpix-L340 за 2899,90грн., вбудовану поверхню для варіння EKO HIGG 64124 за 1899,80грн., духову шафу PYRA MIDA F 40T за 4095,00грн., на загальну суму - 89394,53грн. Відповідно до ст.ст.60, 69 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу); дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до статті 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільно нажитого майна, указуючи, що з [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.05.2002 року. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: Діану, [INFO], та Марію, [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені. 26.11.2002 року під час перебування у шлюбі вони придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] та 26.11.2012 року придбали трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на вимоги ст.ст.60, 69 СК України, позивач в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та визнати за відповідачем право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що під час спільного життя подружжя сторонами за договором купівлі-продажу від 26.11.2002 року на ім'я відповідача було придбано квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,0 кв.м. та за договором купівлі-продажу від 26.11.2012 року на ім'я позивача та відповідача було придбано квартиру [ADDRESS], загальною площею 65,5 кв.м. (а.с. 18, 24). Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України спірні квартири є об*єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищезазначене, а також те, що сторони дійшли згоди про поділ спільного майна подружжя, відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Представник позивача просить не стягувати судовий збір з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільно нажитого майна, указуючи, що з [PERSON] вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.08.1996 року. На даний час шлюбні відносини між ними припинені. 30.11.1996 року під час перебування у шлюбі вони придбали двокімнатну квартиру № 66 в корпусі 2 в будинку № 102 по вулиці Калиновій в місті Дніпрі. Посилаючись на вимоги ст.ст.60, 69 СК України, позивач в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя просила суд визнати за нею право власності на ? частину квартири № 66 в корпусі 2 в будинку № 102 по вулиці Калиновій в місті Дніпрі. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її та позивача відсутності (а.с. 45). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 44). Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що під час спільного життя подружжя сторонами за договором купівлі-продажу від 30.11.1996 року на ім'я відповідача було придбано квартиру № 66 в корпусі 2 в будинку № 102 по вулиці Калиновій в місті Дніпрі, загальною площею 43,1 кв.м. (а.с. 9). Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України спірні квартири є об*єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищезазначене, а також те, що сторони дійшли згоди про поділ спільного майна подружжя, відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до статті 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1500,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів. Позивач посилається на те, що їхня дитина проживає з нею, відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не допомагає. У зв`язку з чим вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісячно. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин н еявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що неповнолітня дитина мешкає разом з позивачем. Відповідно до ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає. Викладене підтверджується наданими суду копіями свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 06 листопада 2015р.; висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 727 від 27.11.2018 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав та доданими до нього документами. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що відповідач не цікавиться дитиною, матеріальної допомоги не надає. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Тому, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходів/ щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд задовольняє позов. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що їхня дитина проживає з нею, відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не допомагає. У зв`язку з чим вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позов, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що неповнолітня дитина мешкає разом з позивачем. Відповідно до ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає. Викладене підтверджується наданими суду копіями свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 12 лютого 2015р.; копією довідки завідувача КЗ «ДНЗ» № 88; копією головного лікаря КНП «Міська дитяча поліклініка» № 2; висновком Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради № 59 від 14.01.2020 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав та доданими до нього документами. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] також підтвердила, що відповідач не цікавиться дитиною, матеріальної допомоги не надає. Таким чином, суд задовольняє позов. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що їхня дитина проживає з нею, відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не допомагає. У зв`язку з чим вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позов, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що неповнолітня дитина мешкає разом з позивачем. Відповідно до ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає. Викладене підтверджується наданими суду копіями свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 15 травня 2008р.; копією довідки директора Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 29; Інформацією з Єдиного реєстру боржників; висновком виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради № 249 від 22.10.2018 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав та доданими до нього документами. Таким чином, суд задовольняє позов. Згідно із статтею 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 768,40 гривні, що підтверджено наданою квитанцією. За цих обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору. 07 серпня 2019 року між позивачем та адвокатом Дайнеко І.А. укладено договір про надання правової допомоги № 24. На підтвердження факту сплати вартості наданої правової допомоги до позовної заяви долучено копію акту виконаних робіт від 13.08.2019 року та квитанцію від 13.08.2019 року на загальну суму 750,00 грн. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів. Позивач посилається на те, що їхня дитина проживає з нею, відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не допомагає. У зв`язку з чим вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісячно. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позов, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що неповнолітня дитина мешкає разом з позивачем. Відповідно до ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає. Викладене підтверджується наданими суду копіями свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 07 грудня 2010р.; висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 508 від 07.08.2019 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав та доданими до нього документами. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Тому, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходів/ щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд задовольняє позов. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved