Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про розподіл спільного майна подружжя, а саме 43/100 частин будинку [ADDRESS]- в рівних частках, визнавши за нею та за [PERSON] право власності на 43/200 частин зазначеного будинку та визнати за сторонами по справі колишнім подружжям, право спільної сумісної власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,266 га, яка знаходиться а адресою: [ADDRESS] та поділити вказану частину земельної ділянки в рівних частинах по 1/2 частині кожному та стягнути з відповідача судові витрати. Посилалась в позові на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який у 2012 році був розірваний. Оскільки відносини з відповідачем стали неприязнені, вона вирішила поділити 43/100 частини будинку по [ADDRESS], який вони будували в шлюбі. 26.11.2002 року вони подарували 57/100 вказаного будинку своєму синові [PERSON]. Позивачкою були надані уточнені позовні вимоги, відповідно до яких вона просила визнати нею та [PERSON], як колишнім подружжям, право спільної сумісної власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,266 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та поділити частину земельної ділянки загальною площею 0,266 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] як колишньому подружжю, в рівних частинах, по 1/2 частині кожному та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та уточненні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Наполягав назадоволенні позову відповідно до висновків експертиз. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог відповідно до висновків експертиз. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 68 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що 26 серпня 1973 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] про що Високопільським РАЦС Херсонської області було зроблено актовий запис за №25, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. 12 листопада 2012 року шлюб між сторонами було розірвано, відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Херсона. Згідно до договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва інливідуального житлового будинку на праві приватної власності від 13.01.1977 року [PERSON] було надано земельну ділянку площею 563 кв.м. для будівництва житлового будинкуза адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту прийому індивідуального домоволодіння від 13.12.1985 року будинок [ADDRESS] був прийнятий в експлуатацію. Відповідно до договору дарування від 26.11.2002 року [PERSON] подарував [PERSON], який є його сином, 57/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд і будівель під [ADDRESS], що також підтверджується реєстром прав власності на нерухоме майно від 11.05.2006 року. Відповідно до державного акту на право власності на земеьну ділянку серія ЯЛ №001049 [PERSON] на підставі рішення сесії Антонівсьої селищної ради від 21.05.2010 року №735 є власником земельної ділянки 0,0619 га за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до висновку №9 судово будівельно-технічної експертизи від 11.02.2014 року на розгляд суду надається лише один варіант розподілу домоволодіння з відхилом від розміру частин у праві власності на домоволодіння, згідно якого: одному зі співвласників з частиною домоволодіння 43/200, пропонуються до виділу частина жилого будинку літери «А» з прибудовами в складі приміщення: житлову кімнату №1-6, площею 10,7 кв.м., сіни №1, площею 13,2 кв.м. - житлового будинку літ. «А» та господарські споруди, якими є - вуличний туалет літ. «Е» та частина гаражу (4x6,3 кв.м.) літ. «З». Вартість частини домоволодіння, яка пропонується до виділу складає 31 251 грн, що рівно 50/100 від вартості спірної частини домоволодіння. Другому співвласнику з частиною домоволодіння 43/200, пропонуються до виділу приміщеня в жлому будинку літери «А» з прибудовами в складі приміщення: житлова кімната №1-5, площею 10,6 кв.м., сіни №11, площею 15,4 кв.м., сіни №111, площею 4,6 кв.м. - житлового будинку літ. «А» та господарські споруди, якими є - сарай літ. «В», сарай літ. «Д», котельня літ. «І» та частина гаражу (4x4,6 кв.м.) літ. «З». Вартість частини домоволодіння, яка пропонується до виділу складає 31 251 грн, що рівно 50/100 від вартості спірної частини домоволодіння. Відповідно до висновку №13/2014 судової будівельно-технічної експертизи від 22.04.2014 року на розгляд суду пропонується лише один варіант поділу частини земельної ділянки за адресою [ADDRESS], а саме пропонується до виділу в користування: співвласнику [PERSON] окрема земельна ділянка площею 133 м2, в тому числі під забудовою. На графічному додатку 1 ця ділянка позначена жовтим кольором. Співвласнику [PERSON] окрема земельна ділянка площею 133 м2, в тому числі під забудовою. На графічному додатку 1 ця ділянка зазначена блакитним кольором. На частині земельної ділянки площею 353 м2, що залишається після виділу 266 м2 із загальної площі 619 м2 розташовані об'єкти нерухомості, що належать співвласнику [PERSON] з часткою 57/100. На графічному додатку 1 ця ділянка позначена штрихуванням.При цьому варіанті співвласника [PERSON] необхідно зобов'язати не перешкоджати [PERSON] мати доступ до частини зовнішньої стіни житлового будинку «А», що опиняється на межі, для цілі її обслуговування. Відповідно до правил експлуатації будівель, обслуговування полягає у можливості двічі на рік провести огляд конструкцій та, при необхідності, провести поточний або капітальний ремонт. Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування вказаної частини будівлі становить ширину 1,0 метра та довжину 18,92 метра. Площа земельної ділянки, необхідної для обслуговування вказаної частини будівлі становить 18 м2. На графічному додатку 1 ця ділянка позначена перехресним штрихуванням.Також співвласника [PERSON] необхідно зобов'язати не перешкоджати [PERSON] мати доступ до частини зовнішньої стіни гаражу «З» та частини зовнішньої стіни сараю «В», які опиняються на межі, для цілей їх обслуговування. Відповідно до правил експлуатації будівель, обслуговування полягає у можливості двічі на рік провести огляд конструкцій та, при необхідності, провести поточний або капітальний ремонт. Площа земельної ділянки, необхідної для обслуговування вказаних частин будівель становить 4,0 м2. На графічному додатку 1 ця ділянка позначена дрібним штрихуванням. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.12.2012 року [PERSON] змінив прізвище [PERSON] на прізвище дружини [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 89 Земельного кодексу України передбачено - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя; співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до глав 7,8 Сімейного кодексу України, в редакції, що діяла на час отримання [PERSON] акту на право власності на землю, майно, набуте одним із подружжя в порядку приватизації вважалось спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ст. 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає в тому числі і за рішенням суду. Статтею 88 Земельного кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно до п.5 ст.61СК України, який діяв на момент приватизації земельної ділянки на і»я відповідача, передбачає віднесення приватизованої земельної ділянки на ім»я одного з подружжя до спільної сумісної власності. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. Судові витрати, що підтверджуються квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи, мають бути стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.316,364 ЦК України, ст.ст. 87,88,89,120 ЗК України,

Outcome: approved