Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та дружину до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що відповідач по справі є батьком її дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] . Дитина проживає розом із нею, [PERSON] , що підтверджується відповідною довідкою. Шлюб між сторонам не зареєстрований, але вони з травня 2017 року по 29 вересня 2020 року проживали однією сім`єю. Позивачка вказала, що дитині не виповнилося три роки, а тому вона, [PERSON] ніде не працює та окрім соціальної допомоги прибутку не має. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу це робити. Посилаючись на ст. ст. 84, 86, 88, 91, 180-182 Сімейного кодексу України, просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач до початку судового засідання надала до суду заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. 15.09.2021 року відповідач до суду не з`явився втрете, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що викликано відсутністю фінансування на закупівлю поштових марок (відповідний лист ТУ ДСА України в Запорізькій області міститься у матеріалах справи) та зумовлюється недопущенням порушення прав учасників справи та розумних строків розгляду справи, та за допомогою SMS повідомлень, які були доставлені відповідачу на номер його телефону, який вказаний у матеріалах справи, водночас відповідач причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223\~та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, матір`ю [PERSON] є [PERSON] , а батьком [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Шевченківський районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізькій області, актовий запис №1071. Згідно з довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Запоріжсталь-10» №000631 від 28.04.2021 року, [PERSON] , [INFO] , проживає за адерсою: [ADDRESS] разом із неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України). Частинами 2 та 3 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач та відповідач не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідач проживає окремо та не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Встановивши, що малолітня дитина проживає разом із матір`ю, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на її, позивачки утримання до досягення дитиною трьох років, що передбачно ст 84 СК України. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що дані позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, які законно обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, ст. ст. 84,179, 180 - 182, 184, 179, 191 СК України, та

Outcome: approved