Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, уточнивши зміст позовних вимог згідно заяви від 05.05.2015 року, просить зобовязати відповідача в один місяць після набрання рішенням законної сили знести самовільно збудовану прибудову «а-3-1» за адресою: [ADDRESS]. Також позивач просить зобовязати відповідача в один місяць після набрання рішенням законної сили усунути перешкоди в обслуговуванні, користуванні стіни та вікна з боку вулиці, а саме прибрати всі тумби, столи, сумки, білизняні мотузки та прибрати лічильник газу зі стіни будинку позивача за вказаною вище адресою. Обгрунтувала позивач свої вимоги тим, що відповідач незаконно збудувала прибудову до своєї частини будинку, у звязку з чим в кімнаті позивача недостатньо освітлення. Доступу світла заважає ще й зберігання відповідачем у веранді речей, що також перешкоджає позивачу обслуговувати вікно ззовні в її частині будинку. Також позивач вказує, що їй заважає лічильник газу, що встановлений на стіні її частини будинку без її згоди, а тому позивач просить зобовязати відповідача прибрати лічильник. Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлений позов та просили суд його задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що вона одержала у спадок від батька 1/4 частину будинку з усіма прибудовами, згоду на будівництво яких надавав попередній власник частини будинку, що зараз належить позивачу. В свою чергу батько успадкував 1/4 частину будинку №15 разом з іншими спадкоємцями в 1988 році. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.07.1989 року був встановлений порядок користування будинком між спадкоємцями. 13.11.1989 року батьку рішенням виконкому Деснянської районної ради в м. Чернігові №505 було надано дозвіл зробити до належної йому частини будинку прибудови, де розмістити кухню і коридор. Всі прибудови, в тому числі і прибудова веранди були здійснені зі згоди попередніх співвласників будинку. Веранда була прибудована зі згоди колишнього співвласника кв.1 будинку [PERSON] Після [PERSON] власником квартир 1 в будинку №15 по пр. Партизанському в м. Чернігові стала [PERSON] і на протязі 20 років ніяких претензій від співвласників щодо веранди не було. Після скарг позивача до органів ДАБК, з метою уникнення сварок, відповідач знесла частину веранди для забезпечення потрапляння світла у вікно квартири позивача, проте позивач наполягає на знесенні прибудови, хоча стала власником кв.1 ще у 2002 році, а зі скаргами почала звертатися у 2011 році, тобто пропустила строк позовної давності, адже всі прибудови до кв.2 були здійснені упродовж 1989-1994 років. Відповідач у запереченні на позов просить відмовити позивачу у задоволенні позову як за пропуском строку позовної давності, так і у звязку з тим, що її батьком, тобто попереднім власником кв.2 побудовані прибудови хоч і без належно здійснених проектів, але з дозволу належних на той час органів. Якщо і були допущені спадкодавцем відхилення від дозволених розмірів, але вони не значні, і попередніми власниками не оспорювалися. Відповідач також визнала, що дійсно під вікном позивача стояла її тумбочка, проте після отримання позовної заяви вона прибрала всі речі зі сторони стіни будинку, де розміщене вікно позивача, а тому жодних перешкод позивачу у обслуговуванні будинку немає. Щодо перенесення лічильника відповідач не згодна з вимогами позивача, оскільки лічильник встановлювала не вона, а ПАТ «Чернігівгаз», і він жодних проблем у користуванні житлом позивачу не створює. Вимоги позивача повязані з наявністю неприязних стосунків позивача до відповідача через те, що позивач здавала у найм належну їй частину будинку і наймачі створювали для відповідача нестерпні умови для проживання: пиячили, ночами грала музика, було чути нецензурні вислови. На зауваження [PERSON] наймачі не реагували, незважаючи на звернення відповідача до органів міліції. Представник Державної архітектурно будівельної інспекції України [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що третьою особою за результатами розгляду скарги позивача було внесено припис [PERSON] про знесення самовільно збудованих прибудов, а саме: тамбуру «б-6-1», прибудови «Б-2-1», веранди «а-3-1» по провулку Партизанському, 15/2 в м. Чернігові та притягнуто її до адміністративної відповідальності. Вимоги припису відповідачем було виконано частково, не знесено тамбур «б-6-1» та прибудову «Б-2-1», а спірну веранду відповідач переобладнала, знесла передню стінку з дверима на вході у веранду, а тому на даний час веранди вже не має, а є навіс, тобто мала архітектурна форма. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, її представника, представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 1/4 частини домоволодіння з надвірними будівлями по пр. Партизанському, 15 в м. Чернігові на підставі договору дарування від 10.09.2002 року, згідно якого попередній власник [PERSON] подарувала їй свою частину, що складається з кімнати 1-3, 1-2 пл. 13,5 кв.м., 7,5 кв.м, коридору 1-1 пл. 4,3 кв.м., кухні 1-4 пл. 7,1 кв.м., ванни 1-5 пл. 2,1 кв.м., сарая «б1», погріба «б4», вбиральні «В». (а.с.13-14) Іншим співвласником 1/4 частини будинку є відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.04.2011 року. Позивач зверталася до ДАБІ України зі скаргами стосовно будівництва прибудови веранди та тамбуру до времянки по пр. Партизанському, 15 в м. Чернігові. В ході перевірки посадовими особами інспекції було встановлено, що веранда «а-3-1» до квартири №2 жилого будинку «А-1» була побудована у 1992 році, згоду на її будівництво було надано попереднім власником частини будинку [PERSON] (а.с.20, 52) Вказана веранда «а-3-1» значиться у технічному паспорті як самочинно збудована при капітальному будівництві. Також як самочинно збудовані у технічному паспорті значаться тамбур «б-6-1» та прибудова «Б-2-1» (а.с.48, 84) З інформації ДАБІ України від 19.08.2013 року вбачається, що за самовільне будівництво тамбуру «б-6-1», прибудови «Б-2-1», веранди «а-3-1» по провулку Партизанському, 15/2 в м. Чернігові [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 97 КУпАП. (а.с.20) Також відповідачу ДАБІ було внесено припис про знесення самочинно збудованих прибудов, вимоги якого відповідачем було виконано частково, не знесено тамбур «б-6-1» та прибудову «Б-2-1», про що було інформовано [PERSON] листом від 19.03.2014 року (а.с.22). Як пояснив у судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] спірну веранду відповідач переобладнала, знесла передню стіну з дверима на вході у веранду, а тому на даний час веранди вже не має, а є навіс, тобто мала архітектурна форма, а тому припис в цій частині відповідач виконала. В судовому засіданні встановлено, що веранда була прибудована ще у 1992 році попереднім власником зі згоди іншого співвласника і жодних претензій щодо даної прибудови попередні власники не висували. Позивач стала власником у 2002 році і також у межах строку позовної давності не заявляла вимог до відповідача щодо даної веранди. На даний час веранда реконструйована, чого в судовому засіданні не заперечували представники позивача, а також вони визнали, що позивач прибрала під вікном позивача всі речі, але деякі речі (тумбочки) залишилися стояти на протилежній від вікна стороні веранди під стіною, яка не межує із стіною частини будинку, в якій розташовані кімнати, належні позивачу. З висновку судової будівельно технічної експертизи №С-357 від 05.03.2015 року вбачається, що прибудова «а-3-1» (приміщення 2-1) площею 4,7 кв.м. побудована у 1992 році. Прояви плісняви, потрапляння вологи з прибудови «а-3-1» до житлового будинку А-1 не виявлені. Візуальним оглядом прибудов експертом не виявлено порушень правил експлуатації та санітарно технічних норм (а.с.93-102) Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з розясненнями, викладеними в п.21 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», порядок користування спільною земельною ділянкою, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до ст.88 ЗК України слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок і для яких зазначена угода також є обовязковою. Проте, позивач у своєму позові просить зобовязати відповідача знести прибудову «а-3-1», яка побудована була ще у 1992 році попереднім власником на спільній земельній ділянці за згодою іншого співвласника домоволодіння. У пункті 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. З акту перевірки виконання припису, складеного Інспекцією ДАБК у Чернігівській області 10.02.2014 року №155 вбачається, що вимоги припису відповідачем було виконано частково, залишилися не знесеними тамбур «б-6-1» та прибудову «Б-2-1», а щодо невиконання вимог припису стосовно спірної веранди «а-3-1» не зазначено. При цьому представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на даний час веранди вже не має, а є навіс, тобто мала архітектурна форма. Позивач звернулася з позовом про знесення прибудови «а-3-1», при цьому посилаючись на порушення її права власності, а тому відповідно до п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року суд розяснив позивачу можливість уточнення заявлених у справі позовних вимог, проте представники позивача наполягали саме на знесенні прибудови, посилаючись на неможливість здійснення переобладнань. За таких обставин, враховуючи, що прибудова «а-3-1» побудована ще у 1992 році попереднім власником на спільній земельній ділянці за згодою іншого співвласника домоволодіння, а позивач стала власником частини будинку з існуючою прибудовою, а також, враховуючи, що знесення прибудови є крайньою мірою, а представники позивача заперечують можливість здійснення переобладнань, при цьому доказів на підтвердження цього не надають, а тому вимога позивача в частині зобовязання відповідача в один місяць після набрання рішенням законної сили знести самовільно збудовану прибудову «а3-1» за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягає. Також не підлягає задоволенню вимога позивача про зобовязання відповідача в один місяць після набрання рішенням законної сили усунути перешкоди в обслуговуванні, користуванні стіни та вікна з боку вулиці, а саме прибрати всі тумби, столи, сумки, білизняні мотузки та прибрати лічильник газу зі стіни будинку позивача за вказаною вище адресою. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що дійсно під вікном стіни частини будинку позивача стояли її речі, проте після отримання позовної заяви вона всі речі прибрала. Представники позивача в судовому засіданні підтвердили, що дійсно під вікном, що розташоване в кімнаті позивача речі прибрані, проте не має гарантії, що відповідач їх знову не поставить, а також залишилися не прибраними тумбочки з протилежної стіни прибудови. Проте, суд вважає, що речі, розміщені з протилежної стіни прибудови жодним чином не перешкоджають позивачу обслуговувати її частину будинку, адже у прибудові немає дверей і є вільний доступ позивача до її вікна та стіни частини будинку, в якій розташовані її кімнати. Доводи представників позивача щодо можливості відповідача у майбутньому поставити столи під вікном позивача не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки відповідно до ст.3 ЦПК України суд здійснює захист вже порушених прав, а не прав, що можуть бути порушені у майбутньому. Також безпідставними є вимоги позивача про зобовязання відповідача прибрати лічильник газу зі стіни частини будинку, в якій розташовані її кімнати. З інформації ПАТ «Чернігівгаз» від 12.05.2015 року №23/2050 вбачається, що лічильник газу був встановлений вказаним підприємством відповідно до внесених змін в проект з урахуванням вимог ДБН.В.2.5-20-2001 «газопостачання», адже технічної можливості встановити лічильник газу на зовнішній стіні квартири №2 в будь якому іншому місці можливості не було (а.с.78) За таких обставин, оскільки лічильник газу був встановлений ПАТ «Чернігівгаз» відповідно до розробленого проекту в тому місці, де це було можливо з технічної точки зору та з дотриманням вимог ДБН, а також виходячи з того, що право часткової власності сторін на будинок не припинено, а тому вимога позивача про зобовязання відповідача прибрати газовий лічильник зі стіни частини будинку, в якому розташовані кімнати позивача, є безпідставною.

Outcome: dismissed