Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1-2), посилаючись на наступні обставини. Вона 18.07.1990 року уклала шлюб з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей немає. Подружні стосунки припинені з 29 квітня 2019 року через різні погляди на подружнє життя, протилежні характери, відсутність взаєморозуміння, часті сварки та втрату почуття любові та поваги один до одного. З цього часу проживають окремо. Вважає, що примирення між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам. Розірвати шлюб в органах РАЦС не можливо, оскільки відповідач цього не бажає. На підставі викладеного, просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 793,40 грн. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження (а.с.11,12). Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.14), на позовних вимогах наполягає. Вказала, що шлюбні відносини припинені з квітня 2019 року. Майновий спір відсутній, прізвище просить залишити « [PERSON] ». Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.15), проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказав, що шлюбні відносини припинені з квітня 2019 року. Майновий спір відсутній. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи викладене, беручі до уваги те, що відповідач, згідно поданої заяви, позов визнає, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.110,112 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 18 липня 1990 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з квітня 2019 року, з цього часу проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Майнового спору немає. Примирення між сторонами неможливе. За таких обставин зберегти сім`ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з квитанції № 0.0.1413918866.1 від 19.07.2019 року [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. та комісію банку у розмірі 25 грн. 00 коп. (а.с.3). Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому сума судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складала 768 грн. 40 коп., виходячи з розрахунку 1921,00 грн. х 0,4 = 768,40 грн. Стягнення з відповідача розміру комісії банку при сплаті судового збору законодавством не передбачено, тому, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved