Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт належності її батькові [PERSON], померлому 09 березня 2014 року, державного акту на право власності на земельну ділянку площею 3,89 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120683200:01:001:0200 на території Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області серії ЯА №274204, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 24 вересня 2004 року №498/А-2004 на імя «Захорчука Якова Григоровича», визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,89 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120683200:01:001:0200 на території Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області масив №18, ділянка №237 згідно вище вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274204, стверджуючи, що її батькові [PERSON] на праві приватної власності належала вище вказана земельна ділянка. За свого життя, 24 липня 2001 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області, в якому заповів своїй дочці [PERSON] належний йому сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 №0101097, виданий на підставі рішення Балтської районної державної адміністрації №224 від 30 квітня 1996 року. Згодом, у грудні 2005 році [PERSON] отримав на підставі вище вказаного сертифікату встановленого зразка державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274204, але, змін до заповіту він не вніс, вважаючи, що різниці між сертифікатом на право на земельну частку (пай) і державним актом на право власності на земельну ділянку немає. 09 березня 2014 року [PERSON] помер. Після його смерті позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняла спадщину, так як поховала батька, в неї знаходиться державний акт на право власності на земельну ділянку, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині того, що в заповіті предметом спадкування вказано сертифікат на право на земельну частку (пай), а у спадкоємця в наявності є державний акт на право власності на земельну ділянку, а також тому, що в державному акті на право власності на земельну ділянку прізвище спадкодавця вказано як «Захорчук», а в свідоцтві про смерть як «Захарчук» і рекомендовано звернутися з позовом до суду. Вказані вище обставини позбавили позивача права на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить розглянути справу за його відсутності у відповідності з вимогами законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай) в КСП «Перемога» на території Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-03 №0101097, виданого на підставі рішення Балтської районної державної адміністрації №224 від 30 квітня 1996 року, за свого життя, 24.07.2001 року, вище вказаний сертифікат [PERSON] заповів своїй дочці [PERSON] (заповіт посвідчений секретарем Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області, реєстр №142, в грудні 2005 року [PERSON] отримав на підставі вище вказаного сертифікату встановленого зразка державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274204, але, змін до заповіту він не вніс, вважаючи, що різниці між сертифікатом на право на земельну частку (пай) і державним актом на право власності на земельну ділянку не існує, що вказана обставина не є суттєво важливою при здійсненні права спадкування, заповіт в частині інших питань він не змінював і не скасовував, будучи людиною похилого віку, не маючи юридичної освіти, він не міг передбачити, що з отриманням державного акту заповіт буде недійсним, не бажав настання таких наслідків, в іншому випадку він би скасував заповіт, а як зазначалося вище - відомостей про зміну або скасування заповіту суд не має. Крім того, при заповненні державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274204 була допущена помилка у зазначенні прізвища власника державного акту на право власності на земельну ділянку, де він помилково вказаний як «Захорчук» замість «Захарчук». Внести виправлення в державному акті відповідними компетентними органами позивачу відмовлено. Пунктом 2.9 Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на земельну ділянку», затвердженої Наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року, визначено, що усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються, отже неможливість внесення таких змін витікає прямо із вище вказаного нормативно-правового акту і є очевидною. В п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним, за наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Після смерті [PERSON], померлого 09.03.2014 року, спадщину, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняла позивач, так як поховала батька, користується речами, предметами домашнього вжитку покійного, в неї знаходиться державний акт на право власності на земельну ділянку, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині того, що в заповіті, як зазначалося вище, предметом спадкування є сертифікат на право на земельну частку (пай), а в позивача перебуває державний акт на право власності на земельну ділянку, а також тому, що в державному акті на право власності на земельну ділянку прізвище спадкодавця вказано як «Захорчук», а в свідоцтві про смерть як «Захарчук» і рекомендовано звернутися з позовом до суду, що [PERSON] дійсно належав вище вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку, що позивач [PERSON] має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном у вигляді земельної ділянки, що підтверджується зібраними в матеріалах справи доказами, в тому числі ксерокопіями заповіту, державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №274204, паспорту, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про смерть, довідками Лісничівської сільської ради Балтського району Одеської області №№358/02-32, 359/02-32 від 13.10.2015 року, та ін. На підставі викладеного,

Outcome: approved