Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08.11.2003 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина -[PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що основна причина розпаду сім'ї це те, що у них з відповідачем різні погляди на сімейні обов'язки та сімейні відношення, вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та пояснила, що 20.08.2014 року у них з відповідачем була сварка, вона забрала свої носильні речі та пішла від нього. На цей час мешкає у своїх батьків. З цього часу вона з чоловіком спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Просить розірвати шлюб з відповідачем. Вважає, що примирення не можливо Відповідач у судовому засіданні пояснив, що проти розірвання шлюбу він заперечує. Однією сім'єю вони мешкають з 2000 року. Дійсно, в серпні 2014 року між ними трапилася сварка і дружина взяла свої носильні речі та пішла до батьків. Але й до цього часу вона іноді ночує вдома, вони разом купують речі, дружина дома готує їжу. Суд, вислухавши пояснення сторін суд дійшов висновку, що подружні стосунки між сторонами припинені тимчасово, розлад та непорозуміння між сторонами носять перехідний характер, тому суд вважає, що сім'я [PERSON] та [PERSON] може бути збережена і підстави для розірвання шлюбу відсутні тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2003 року. Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] (а.с.4,6). На підставі ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач не довела суду обставин, які свідчили б про остаточне припинення шлюбних відносин з відповідачем та неможливість подальшого сумісного проживання. Також, суд приймає до уваги те, що судом 22 квітня 2014 року сторонам був наданий строк на примирення, але позивачка пішла із подружньої оселі тільки в серпні 2014 року, внаслідок сварки. Тому не має підстав робити висновок про те, що сім'я розпалася і подружні стосунки не можуть бути відновлені. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд дійшов до висновку, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є можливим, розірвання шлюбу суперечило б інтересам подружжя, та дитини, у зв'язку із чим вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими, недоведеними та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed