Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] з тих підстав, що останній понад один рік без поважних причин в зазначеному житлі не проживає. В позові [PERSON] вказала, що вона є власницею вищезазначеної квартири на підставі договору дарування від 02 березня 2004 року. До цього дане житло було придбане батьком позивача у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідача - [PERSON] Під час укладення договору купівлі продажу продавці зобов'язувалися виписатися з даної квартири до 01 березня 2004 року. Але до цього часу в порушення умов договору відповідач не знявся з реєстрації і залишається прописаним в даному житлі. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з'явилася, в наданій до суду заяві просила справу розглянути у її відсутність та підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином про судове засідання, у зв'язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 . ст.ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку в порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд, приходить до наступних висновків. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності та договором дарування від 02 березня 2004 року підтверджується, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON](а.с.4, 6). Згідно довідки відділу квартирного обліку приватизації житла та ведення реєстру територіальної громади Ніжинської міської ради від 11.10.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 18 вересня 2018 року (а.с.10, 16). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2004 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були попередніми власниками квартири [ADDRESS]. В п.3.1.5. даного договору зазначено, що продавці зобов'язуються в строк до 01 березня 2004 року виписатися з проданої квартири(а.с.5). Як встановлено судом [PERSON] свої зобов'язання не виконав та залишився бути зареєстрованим у спірній квартирі. Пунктом 34 Пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Квартира [ADDRESS] є майном (житлом) позивача, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім'ї власника житла в силу ст. 158 Житлового кодексу України, дані про укладення з ним договору найму житлового будинку також відсутні. Норма закону яка б регулювала порядок визнання особи, яка не є членом сім'ї власника (чи наймачем), такою, що втратила право користування жилим приміщенням в діючому законодавстві, зокрема, ЖК України та ЦК України не передбачена, з огляду на це, слід застосувати аналогію закону, зокрема, ст.405 ЦК України. На підтвердження непроживання відповідача позивач надала суду акт обстеження будинку в яких значиться, що [PERSON] з 2004 року за місцем реєстрації не проживає(а.с.11). На думку суду позивач довела той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, тому його слід визнати таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Outcome: approved