Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. 00 коп.щомісячно. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2017 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Крім доньки [PERSON] у позивача на утриманні знаходиться неповнолітня дитина від першого шлюбу - [PERSON]. Відповідач з сім'єю не проживає, де працює на теперішній час позивачу невідомо, іншої сім'ї та дітей він не має, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. № 2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України). В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином. До суду надійшла заява відповідача та відзив на позовну заяву, згідно з якими позовні вимоги він не визнає у повному обсязі (а.с. 17-18, 27, 29, 30). В судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] позовні вимоги не визнав частково. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2004 року, який зареєстрували у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1136 (а.с.5). Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7). Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження останньої серії [NUMBER], видане 14 лютого 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 133 від 22.12.2004 р. (а.с.6). Дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю тазнаходиться на її утриманні, що підтверджується інформацією Виконавчого комітету Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 29.08.2017 р. № 1004 та актом депутата Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 05.08.2017 р. (а.с.8,11). Крім доньки [PERSON] у позивача на утриманні знаходиться неповнолітня дитина від першого шлюбу - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На час розгляду справи, відповідачем не надано суду даних на підтвердження того, що він має інших дітей, непрацездатних дружину, батьків, дочку, сина, інших утриманців, що його стан здоров'я та/або матеріальне становище перешкоджають сплаті аліментів на утримання дитини, а також будь-які інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного, враховуючи що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]., зобов'язаний її утримувати, але свої зобов'язання по утриманню дитини не виконує, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]., у розмірі 1 500 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд також враховує, що батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини, неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає з позивачем, яка несе основний тягар щодо забезпечення утримання дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: approved