Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх дочки. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, за час якого у них народилася дочка. Зазначила, що з 2013 року відповідач з ними не проживає, не цікавиться дитиною, не приймає участі у її вихованні та спілкуванні з дитиною. Також, зазначила, що відповідач матеріально не утримує їх дитину. Сторони і представник третьої особи в судове засідання не прибули. Представники позивача і третьої особи надали суду заяви у яких просили розглянути справу у їх відсутності. Відповідач також надав суду заяву у якій просив розглянути справу у його відсутності та визнав позов. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження № 2010 020058 від 14 липня 2011 року (а.с. 37 38, 39 41). Позивач разом із своєю донькою проживають за адресою: Канада, провінція Онтаріо, м. Місісага, вул. Андервуд драйв, 1377, що також відображено в свідоцтві про народження дитини. Із листа відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 17 від 02.01.2019 року та штампу в паспорті громадянина України вбачається, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса: Київська обл., м. Васильків, вул. Верхня Лугова, буд. 10 (а.с. 12, 55). Висновком виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області без номеру і дати підтверджуються ті факти, що [PERSON] вже вісім років не цікавився життям своєї дитини, жодного разу не відвідав дитину, не піклувався, не виховував, не надавав батьківської опіки та має заборгованість зі сплати аліментів (а.с. 48 49). Норми статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обовязку утримувати дітей. Стаття 150 СК України\~встановлює обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до положень статті 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом другим частини першої статті 164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Оскільки відповідач проживає окремо від своєї дочки, яка знаходиться на повному утриманні матері, не відвідує її, не спілкується з нею, не займається її вихованням і піклуванням, не цікавиться життям дитини, не надає будь-якої, у тому числі матеріальної допомоги та не надає позивачу грошові кошти на утримання їх дитини та має заборгованість по сплаті аліментів, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідач ухиляється від виконання обовязків по вихованню своєї малолітньої дитини, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Зазначені обставини знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні. Також, згідно висновку виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області без номеру і дати, зважаючи на те, що батько самоусунувся від виховання своєї дитини та не виконує передбачених статтею 150 СК України обовязків щодо неї, орган опіки та піклування, на підставі статті 164 СК України вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 48 49). Судом не встановлено, що [PERSON] будь-хто та/або яким-небудь чином чинив перешкоди у належному виконанні його батьківських обовязків по відношенню до своєї дитини. Норми статті 206 ЦПК України передбачають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, у звязку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на підставі частини першої статті 142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved