overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, вказавши, що вона являється власником будинку [ADDRESS]. У будинку прописаний відповідач, але не проживає у ньому понад рік. Допомоги у веденні підсобного господарства він не надає, добровільно виписатися не бажає. Посилаючись на ч.2 ст.405 ЦК України позивач просить суд визнати відповідача втратившим право користування житловим будинком № 8 по вул.Зарічній у с.Іванівка у зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву з проханням справу розглянути без її участі, позов просить задовольнити. Відповідач в суд не з'явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав, а тому суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі ст. 224 ЦПК України. Ознайомившись із заявою, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: Позивач [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS]. У будинку зареєстрований відповідач, який не проживає у ньому понад один рік. Факт не проживання відповідача у спірному будинку більше одного року підтверджений актами депутатів Іванівської сільської ради та поясненнями позивача. Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В даному випадку суд вважає, що відповідач не проживає у будинку, належному позивачу без поважних причин понад один рік. Тому його слід визнати втратившим право користування житловим приміщенням. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 15, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, вказавши, що вона являється власником будинку [ADDRESS]. У будинку прописані відповідачі: [PERSON] - її батько, брати: [PERSON] та [PERSON], які не проживають у ньому понад рік. Перешкод у проживанні у будинку ніхто їм не чинив. Відповідачі, забравши свої особисті речі, виїхали проживати в інше місце, а куди саме, їй не повідомили. Факт їх реєстрації у даному будинку порушує права позивача як власника будинку. Посилаючись на ч.2 ст. 405 ЦК України позивач просить суд визнати відповідачів втратившими право користування житловим будинком [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю їх по місцю проживання без поважних причин понад один рік. В судове засідання позивач не з'явилася, згідно вимоги, що вказана у позовній заяві, просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримує. Відповідачі в суд не з'явилися. Про день розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності не подавали, а тому суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: Позивач [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS]. У будинку зареєстровані відповідачі, які не проживають у ньому понад один рік. Факт не проживання відповідачів у спірному будинку більше одного року підтверджений актами депутатів Богданівської сільської ради та поясненнями позивача. Згідно вимог ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В даному випадку суд вважає, що відповідачі не проживають у будинку, належному позивачу понад один рік без поважних причин, інша домовленість між нею та членами сім'ї не установлена. Тому їх слід визнати втратившими право користування житловим приміщенням. На підставі наведеного, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, вказавши, що вона являється власником житлового будинку по [ADDRESS]. У будинку зареєстрована відповідач, але не проживає у ньому з 27.06.20013 року. [PERSON] не бере участі в утриманні будинку, не вкладає коштів у його ремонт, місце перебування її не відоме. Посилаючись на ст.405 ЦК України позивач просить суд визнати [PERSON] втратившою право користування житлом оскільки вона не проживає у будинку, а також зняти її із реєстрації. В судовому засіданні позивач позов підтримала і пояснила, що її донька мала багато боргів і 27.06.2013 р. при вимозі до неї кредитора про повернення грошей, вона з дому поїхала. До цього часу невідоме її місцеперебування, оскільки донька навіть не телефонує як до неї, так і до своїх дітей. Відповідач в суд не з'явилася. Про день розгляду справи повідомлена належним чином, згідно розписки в отриманні повістки. Про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не подавала, а тому на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає справу вирішувати у її відсутності, ухваливши заочне рішення. Представник третьої особи в суд не з'явився, подав заяву з проханням справу розглянути справу без його участі. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: Позивач [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS]. У будинку зареєстрована відповідач [PERSON], яка позивачу являється донькою. Факт не проживання відповідача у будинку більше одного року підтверджений актами обстеження, складеними депутатами Підволочиської селищної ради та поясненнями позивача. Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житловим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином відповідач, яка являється позивачу донькою, тобто є членом сім'ї, не проживає у будинку понад один рік. Із пояснень позивача випливає, що відповідач не проживає у будинку без поважних причин. Тому, відповідно до вимог ст.405 ЦК України її слід визнати втратившою право користування житловим приміщенням по цих підставах. У задоволенні вимоги про зняття з реєстрації відмовити, оскільки судове рішення про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням само по собі являється підставою для зняття особи із реєстрації відповідним органом. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, вказавши, що вона являється власником житлового будинку по вул. Жеребківській у с. Старий Скалат Підволочиського району Тернопільської області. У будинку зареєстрований відповідач, але не проживає у ньому з травня 2014 року. Посилаючись на ст. 405 ЦК України, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач в суд не з'явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, згідно розписки в отриманні повістки. Про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав, а тому на підставі ч.4 ст.169 і ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає справу вирішувати у його відсутності, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: Позивач у справі [PERSON] являється власником домоволодіння №23 по вул. Жеребківській в с. Старий Скалат Підволочиського району. У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який позивачу являється онуком. Факт не проживання відповідача у будинку більше одного року підтверджений актами обстеження депутата Староскалатської сільської ради і Скалатської міської ради та поясненнями позивача. Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житловим приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідач, який являється позивачу онуком, тобто є членом сімї, не проживає у будинку понад один рік. Із позовної заяви випливає, що відповідач не проживає у будинку без поважних причин, інша домовленість відсутня. Тому, відповідно до вимог ст.405 ЦК України його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по цих підставах. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, вказавши, що згідно боргової розписки 19 березня 2014 року відповідач повинна була повернути їй гроші в іноземній валюті у розмірі 1400 доларів США, що становило на момент подання позову 21134 грн 68 коп. Ці кошти [PERSON] зобов'язалася повернути відповідно до розписки, яку надала [PERSON] До даного часу позичені кошти позивачу не повернуті і відповідач ухиляється від їх повернення. Посилаючись на статті 526, 1046, 1049, 1050 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 1400 доларів США, що по курсу НБУ становить 21134, 68 грн, а також судові витрати по справі - 553, 85 грн сплаченого судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю і доповнила: на її неодноразові звернення [PERSON] обіцяла повернути гроші. Вони навіть домовилися про те, що відповідач буде повертати хоча би по 100 доларів щомісячно, однак і цього відповідач не повертає. Кошти вона позичила у червні 2013 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Про день розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не подавала, а тому на підставі ч.4ст.169 і ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає справу вирішувати у її відсутності, постановивши заочне рішення. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти: Згідно розписки від 15.03.2014 р. [PERSON] зобов'язалася повернути [PERSON] до 19.03.2014 р. грошові кошти у сумі 1400 доларів. Станом на день подачі позовної заяви до суду, тобто на 25.11.2014 р. курс гривні до долара США становив: 100 доларів - 1509,62 грн, а тому 1400 доларів становить 21134, 68 грн. Як зазначено у ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Проаналізувавши обставини по справі, суд прийшов до висновку, що, оскільки вказані у розписці кошти до даного часу позивачу не повернуті, то її вимоги про стягнення коштів по зобов'язанню відповідача слід задовольнити. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 553, 85 грн понесених витрат по оплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, вказавши, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить на праві власності квартира [ADDRESS] . В зазначеній квартирі зареєстрована, але не проживає більше 3 років [PERSON] , яка є колишніми власником спірного житла. Відповідачка не є власником квартири, фактично не проживає та не сплачує комунальні послуги, своєю реєстрацію відповідачка позбавляє позивача можливості вільно користуватися та розпоряджатися квартирою. Просила суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловою квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивачка не з`явилася, просила справу розглядати в її відсутність, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280-289 ЦПК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. З договору купівлі-продажу від 12.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Олійник І.І. за реєстровим № 940 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.11.2018 року № 144995424 вбачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . З довідки, виданої відділом реєстрації Новокаховської міської ради 21.12.2018 року вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] дійсно зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 320 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідачка не проживає в квартирі, є її колишнім власником, доказів наявності підстав для збереження за нею права користування житловим приміщенням суду не надано, витрати на утримання житлового приміщення нею не сплачуються, своєю реєстрацією в квартирі відповідачка перешкоджає позивачці в реалізації нею свого права на користування та розпорядження квартирою, тому у суду є підстави для задоволення позову. На підставі ст. 317-320, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом вказуючи, 23 липня 2015 року померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, зокрема на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 3,49 га в с. Здовбиця Здолбунівського районну Рівненської області, яку покійна згідно заповіту від 03 грудня 2001 року посвідченого секретарем виконкому Здовбицької сільської ради Здолбунівського районну заповіла [PERSON] Позивачка стверджує , що пропустила строк для прийняття спадщини , так ,як перебувала тривалий час за кордоном , а саме в Ізраїлі , де працює по трудовому контракту, тому просить суд встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Позивачка подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обємі та просить справу розглянути без її участі. Від Здовбицької сільської ради до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Дослідивши письмові докази по справі суд прийшов до висновку про можливість задоволення даного позову. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І ГЮ № 178628 мати позивачки [PERSON] віра Петрівна , померла 23 липня 2015 року. Згідно заповіту посвідченого секретарем виконкому Здовбицької сільської ради Здолбунівського районну [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 3,49 га в с. Здовбиця Здолбунівського районну Рівненської області. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки судом встановлено, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення не суперечить вимогам чинного законодавства, то позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом вказуючи, 26 червня 2015 року Здолбунівським районним судом винесено рішення , яким мого чоловіка [PERSON] [INFO] , оголошено померлим. На підставі вказаного рішення видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] помер [INFO] року після смерті останього відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачці було відмовлено у зв»язку із пропущенням строку для звернення. А тому, просить суд визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач, до суду подав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному об'ємі та просить справу розглянути без його участі. Від Здолбунвіської міської ради Рівненської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Дослідивши письмові докази по справі суд прийшов до висновку про можливість задоволення даного позову. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки судом встановлено, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення не суперечить вимогам чинного законодавства, то позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом вказуючи, [INFO] року померла його бабуся - [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на майно , зокрема - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифіката про право на земельну частку(пай) , серії [NUMBER]. Пізніше сертифікат було замінено на державний акт на право приватної власності на землю який видано 15 травня 2002 року на земельну ділянку площею 3. 48 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту від 19.05.1997 року [PERSON] заповіла вищевказану земельну ділянку позивачу. Протягом усіх років позивач користувався земельною ділянкою та сплачував податок. 03.03.2015 року Управлянням Держземагенства у Здолбунівському районні зазначену земельну ділянку було внесено до земельного кадастру та присвоєно їй [NUMBER]. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачці було відмовлено у зв»язку із пропущенням строку для звернення. А тому, просить суд визначити йому додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач, до суду подав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному об'ємі та просить справу розглянути без його участі. Від відповідачки до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши письмові докази по справі суд прийшов до висновку про можливість задоволення даного позову. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки судом встановлено, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення не суперечить вимогам чинного законодавства, то позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом вказуючи, що 02 липня 2005 року вона зареєструва ла шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено з травня 2016 року. Причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що між сторонами немає взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та шлюбно-сімейні стосунки, відповідач зловживає спиртними напоями. Між ними втрачена довіра та почуття любові, кожен з них живе власним життям. На думку позивача, примирення між нею та відповідачем неможливе, так як сімя фактично розпалася і подальше збереження шлюбних стосунків суперечить її інтересам. На підставі викладеного просила шлюб між ними розірвати. Позивач до суду не зявилася, надавши заяву про підтримання позову, розгляд справи у її відсутність та згоду на розгляд спарив у заочному порядку, в разі відсутності відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду справи вважається повідомлений вчасно та належним чином. Заперечень проти позову чи заяв про відкладення судового розгляду справи від нього до суду не надходило. За згодою позивача розгляд справи проведено у заочному порядку. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено з травня 2016 року, після чого сторони проживають окремо. Подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 110 ч.2 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти. Малолітні діти подружжя проживають разом з позивачем. За таких обставин суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечать інтересам позивача, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом вказуючи, що 11 вересня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено з травня 2014 року. Причиною розірвання шлюбних відносин стали сімені сварки, різні погляди на життя та ведення спільного господарства. На думку позивача, подальше спільне життя та збереження сім'ї з відповідачем неможливе, а тому вважає, що примирення неможливе, так як сім'я фактично розпалася. На підставі викладеного, просила зареєстрований шлюб між ними розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день час та місце розгляду справи відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений вчасно та належним чином ( за зареєстрованою адресою проживання відсутній). За згодою позивача розгляд справи проведено в заочному порядку. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено травня 2014 року. Спільних дітей сторони не мають. За таких обставин суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, так як подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечать інтересам позивача, що мають істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed