Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що 13 вересня 1996 року рішенням Кодимського районного суду Одеської області поділене домоволодіння, що належало на праві спільного майна подружжя між нею та відповідачем - [PERSON]. в [ADDRESS]. Згідно цього рішення суду, [PERSON] виділено у власність 34/100 домоволодіння, а їй - 66/100 цього домолодіння. В подальшому, 25 вересня 2007 року між нею та відповідачем досягнуто домовленості про відмову останнього від належних тому 34/100 частки домоволодіння на її користь. За належну відповідачеві частину домоволодіння вона том сплатила 1500 грн.. До теперішнього часу відповідач відмовляється нотаріально оформити відчуження належних йому 34/100 домоволодіння. Ці обставини і змусили її звернутися до суду за захистом свого права. Просить правочин купівлі-продажу 34/100 домоволодіння по [ADDRESS] між нею та [PERSON] визнати дійсним та визнати за нею право власності на це майно. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно рішенню Кодимського районного суду Одеської області від 13 вересня 1996 року (справа №2-307/1996) домоволодіння по [ADDRESS] поділене між подружжям [PERSON] та [PERSON] у співвідношенні відповідно 66/100 та 34/100. Згідно розписки від 25 вересня 2007 року [PERSON] отримав від [PERSON] за належних йому 34/100 домоволодіння по [ADDRESS] 1500 грн.. Згідно довідки Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області№642 від 19 липня 2013 року за №5 погосподарської книги об»єкта погосподарського обліку 289480 за [PERSON] числиться житловий будинок по [ADDRESS]. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 640 ЦК України (ч.2,3) передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої діїх, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купвілі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Судом установлено наступне. 25 вересня 2007 року позивач придбав у відповідача 34/100 домоволодіння по [ADDRESS], Кодимського району, Одеської області, сплативши 1500 грн.. Про отримання зазначеної грошової суми відповідач склав розписку. З свого боку позивач, всі необхідні істотні умови договору купівлі-продажу виконав - сплатив грошові кошти за придбане майно, обумовлені договором купвілі-продажу, та отримав його (майно). В свою чергу, відповідач ухиляється від свого зобов»язання оформити договір купівлі-продажу нотаріально. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи може бути визнання права (ст.16 ч.2 п.1 ЦК України). Наполягаючи на задволенні своїх вимог, позивач не порушує права інших осіб (ст.13 ч.2 ЦК України). Іншого способу захисту порушеного права, на думку суду, у позивача не було. Частиною другою статті 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відтак, суд констатує, що вимоги позивача є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved