Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що з 2009 року по 2012 рік перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем по справі. За час спільного життя у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач, будучи батьком дитини, не займається матеріальним забезпеченням останньої. На даний час сторони проживають окремо, дитина перебуває на утриманні позивача, а відповідач від покладеного на нього обовязку щодо утримання дитини відмовляється. Разом з тим, як вказує позивач на утримання дитини потрібна значна сума коштів, оскільки дочка потребує постійного догляду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, визначивши частку доходу, яка буде стягуватись з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу/заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Заочним рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2016 року по справі №653/2339/16-ц позовні вимоги [PERSON] було задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частина всіх видів доходів /заробітку/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 липня 2016 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах сум платежу за один місяць. Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем відповідно до вимог ст.. 228 ЦПК України подано заяву про перегляд заочного рішення, за результатом розгляду якої судом було скасовано заочне рішення від 03.11.2016 року та справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги викладені у позові підтримала повністю, посилаючись на обставини справи. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, визначивши їх розмір саме в частці від його доходу, оскільки аліменти саме в цьому розмірі, відповідатимуть інтересам дитини, так як відповідач є працездатним, інших осіб на своєму утриманні не має. Вказує, що дійсно на даний час відповідач тимчасово не працює, та може сплачувати аліменти у мінімальному розмірі визначеному ст.. 182 ч.2 СК України, однак дані обставини є мінливими та в разі влаштування його на роботу розмір аліментів повинен бути визначений з урахуванням його доходу. Просить суд вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] у визначеному нею розмірі заперечував. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що він не працює, доходу не має, у звязку з чим не може сплачувати аліменти у частці від доходу, так як доходу немає. Просить суд стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі, визначивши їх в розмірі не більше ніж 500 гривень. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, серії 1_КГ №135446, 10 травня 2009 року народилася [PERSON]. Відповідно до вказаного свідоцтва батьком дитини вказано [PERSON], а отже на нього покладено обовязок, щодо утримання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, та визнається сторонами з 2012 року фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися повністю, на даний час сторони проживають окремо. Відповідач, будучи батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Будь яких стягнення по виконавчому листу з нього не проводяться. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з нормами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В загальній декларації прав людини проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. В конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.. 181 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, має право вимагати через суд від другого батька стягнення аліментів на утримання дитини; аліменти призначаються в частці від доходу, а в виключних випадках - в твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 1\~ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням сімейного, матеріального становища кожного з батьків та інших обставин, які заслуговують на увагу. Згідно\~ст.. 184 СК України,\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий заробіток, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Судом встановлено, що позивач на даний час офіційно не працює. Має дохід від нестабільних заробітків, за рахунок яких утримує дитину. Відповідач же в свою чергу також офіційно не працевлаштований, на обліку Генічеського районного центру зайнятості населення не перебуває, з пояснень [PERSON] встановлено, що останній здійснює діяльність повязану з наданням послуг по перевезенню пасажирів та має мінливий дохід. Таким чином, встановлено, що дитина проживає з позивачкою, батько дитини проживає окремо. Позивачка допомоги на дитину не отримує, має мінливі періодичні заробітки, інших доходів не має. Відповідач інших неповнолітніх дітей, інших утриманців не має, тобто жодних обставин, які б стосувались його сімейного стану, і які б доказували його неспроможність надавати допомогу позивачці, не встановлено і відповідачем не доведено. Відповідач є працездатним, є особою без фізичних чи розумових обмежень. Тому судом визнається такою особою, що об'єктивно може працювати і мати певні доходи. Встановлено, що відповідач на даний час не має постійного місця роботи і офіційної зарплати. Разом з тим, відповідач не заперечує, що має періодичні, разові заробітки, займається діяльність повязаною з перевезення пасажирів. Жодних доказів, які б доказували об'єктивно відсутність у відповідача можливості працювати і отримувати дохід, він не надав, тому суд виходить з того, що відповідач є працездатним і спроможним працювати і отримувати дохід, а також таким, що він має, хоча і не постійні, доходи від разових, тимчасових заробітків. На це вказує і той факт, що він не перебуває на обліку в центрі зайнятості. Тому суд вважає, що відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину. Підстав для звільнення відповідача від його обв'язку по виплаті аліментів на утримання дитини, суд не вбачає, і такі підстави у судовому засіданні не встановлені. Той факт, що відповідач - без наявності у нього об'єктивних перешкод - тимчасово не працює, не є такою поважною причиною, яка б доказувала наявність підстав для звільнення його від такого обовязку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд виходить з положень ст..182\~і ст..84 СК України. Суд не вбачає підстав для призначення аліментів у твердій грошовій сумі, передбачених ст..184СК, оскільки фактично на даний час не можна визначити приблизний розмір доходу відповідача, і враховуючи, що таке становище у від подача - як він пояснив - тимчасове, а аліменти призначаються з урахуванням інтересів дитини до досягнення нею 18 річного віку. Ніяких поважних причин для цього суд не встановив, і визначення аліментів у такому розмірі не відповідало б інтересам дитини. Суд вважає доцільним і таким, що не суперечить закону і відповідатиме в першу чергу інтересам дитини - визначення аліментів у частці від доходу відповідача, який є працездатним і не заперечує того факту, що все ж доходи має. Суд вважає необхідним визначати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, з зазначенням гранично мінімального розміру аліментів, визначеного законом. Відповідач не довів наявності підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати по справі

Outcome: approved