Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про звільнення з-під арешту майна, накладеного в межах виконавчого провадження № 1467/98 рухомого (реєстраційний номер обтяження 3893510 від 01.09.1999р.) та нерухомого (реєстраційний номер обтяження 3893510 від 01.09.1999р.), яке належало [PERSON] , померлому [INFO] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Покровський МВ ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вказала, що на даний час виконавче провадження по виконавчому провадженні № 1467/98 завершене у зв`язку із сплатою боржником присудженою судом суми боргу у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог та звільнення майна, яке належало померлому [PERSON] , з-під арешту не заперечував. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 11.06.1998р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист по справі № 2-25/98 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 3655,66 грн., в рахунок виділу 1/3 частини загального майна, що підтверджується листом Покровського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області № 13.22-72/3439 від 26.03.2019р. Наведене також підтверджується випискою із судового рішення від 11.06.1998р., яке набрало законної сили 22.06.1998р., згідно якого з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 3655,66 грн., в рахунок виділу 1/3 частини загального майна. Виконавче провадження № 1467/98 з примусового виконання вищевказаного рішення перебувало на виконанні в Покровському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та виконувалось шляхом утримання з пенсії боржника в бухгалтерії УПФУ. У межах даного виконавчого провадження 01.09.1999р. державним виконавцем було накладено арешт на всі рахунки, рухоме та нерухоме майно реєстраційний номер обтяження 3893510. [INFO] . [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть №618, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції наявним в матеріалах справи. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; легкового автомобіля марки Москвич 2140, випуску 1980 року цінних паперів та грошових заощаджень, яку прийняв син померлої [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] та спадкоємцем після його смерті, що підтверджується копією спадкової справи після померлого [PERSON] Родинний зв`язок між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та померлим [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . Позивач прийняла спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом відносно нерухомого майна будинок [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] , немає можливості, оскільки в Реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про накладення арешту на вказане майно. [PERSON] звернулася до Покровського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області з відповідною заявою про звільнення майна з-під арешту. Проте, 26.03.2019р. отримала відповідь про неможливість звільнення майна з-під арешту з технічних причин, оскільки по завершеним виконавчим провадженням виконавчі дії не проводяться. Згідно з ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна може бути знятий тільки за рішенням суду. Тому позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою. Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Вичерпний перелік підстав для зняття арешту безпосередньо державним виконавцем встановлений частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: - отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; - надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; - отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; - наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;- відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; - отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; - погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; - отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Вчинення будь-яких дій безпосередньо державним виконавцем по завершеним виконавчим провадженням законодавством не передбачено. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 статті 19 ЦПК України). Приписами ст.321 ЦК України унормовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 даного нормативно-правового акту, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як встановлено в судовому засіданні, виконавчий лист по справі № 2-25/98, виданий на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 3655,66 грн., в рахунок виділу 1/3 частини загального майна, виконане в повному обсязі, шляхом стягнення вказаної суми із пенсії боржника та виконавче провадження 25.03.2004р. здано до архіву, що підтверджується викопіюванням сторінок журналу реєстрації виконавчих проваджень. Окрім цього, спадкоємець померлої [PERSON] , яка була стягувачем по вказаному виконавчому провадженні, прийняв спадщину у виді житлового будинку з господарчими побудовами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; легкового автомобіля марки Москвич 2140, випуску 1980 року цінних паперів та грошових заощаджень. Разом з тим, спадщину у виді 1/3 частини будинку за адресою по [ADDRESS] прийнято не було, що також свідчить про те, що рішення Орджонікідзевського міського суду від 11.06.1998р. було виконано. Таким чином, оскільки судове рішення виконане повністю, а тому наявність накладеного арешту на майно боржника, як гарантії виконання судового рішення є безпідставним та порушує право власності особи на належне їй майно. Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Тому суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Outcome: approved