Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх заробітків відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В них є спільна дитина. Дитина проживає з позивачем. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Тому просить задовольнити позов в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явилась надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, вказуючи що розмір аліментів, які необхідно з нього стягувати на утримання дитини повинен становити 1/6 частини всіх його доходів. Дослідивши матеріали справи та наявні докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, а відповідач як на підставу заперечень, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне. Позивач та відповідач у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.06.1999 року по 17.03.2014 року. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком дитини являється [PERSON], відповідач у справі. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конститу ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обов'язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує у тому числі: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, обставин, які не дозволяли б йому сплачувати аліменти на утримання дитини в судовому засіданні не встановлено. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує розмір суддівської винагороди, яку отримує відповідач відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», при цьому виходить з засад розумності, виваженості та справедливості і вважає, що розмір аліментів повинен становити 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Суд вважає, що визначений розмір аліментів достатній для утримання та розвитку дитини та забезпечення її потреб. При цьому, суд зазначає, що стягнення аліментів на утримання дитини, не позбавляє права позивача, в разі необхідності (розвитку здібностей дитини тощо), звернутись до суду в порядку ст.. 185 СК України. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial