Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з дійсним позовом і в його обґрунтування пояснила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08.07.2007 року. Шлюб зареєстровано у відділі РАЦС Лисичанського МУЮ під актовим № 223. Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Однією родиною подружжя не проживають з літа 2014р. Причиною розпаду родини послужило те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння. Тому позивач вважає, що збереження шлюбу не можливе і просить розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і пояснила, що з відповідачем вони разом не проживають з літа 2014р., сумісне господарство не ведуть, вона проживає та працює в Москві, а відповідач проживає в м. Лисичанськ. Причиною розпаду родини послужило те, що між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, відповідач ніде не працює. На примирення з відповідачем не згодна, на розірванні шлюбу наполягає. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, на розірвання шлюбу згоден, однак не згоден з тим, що позивач вказала в позовні заяві, що син буде проживати з нею. Дане питання вирішується в іншому судовому провадженні. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Сторони одружені з 08.06.2007р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 08.06.2007р. відділом РАЦС Лисичанського МУЮ, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 223. Від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 05.09.2002р. відділом РАЦС Лисичанського МУЮ. Сторони не прийшли до згоди з ким буде проживати син [PERSON], дане питання на даний час вирішується в Лисичанському міському суді. Спільно сторони не проживають з літа 2014р., спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між нами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Позивач на теперішній час проживає в м.Москва, на примирення з відповідачем не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, строк наданий сторонам для примирення не дав позитивних результатів. Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Між сторонами не мається суперечки про розділ майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved