Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою 14.02.2019, в якій просила суд визнати дійсним договір обміну нерухомого майна від 09.04.1999 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені якого виступав [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на товарній біржі. Крім цього, просила суд визначити розмір ідеальних часток у спільній сумісній власності на домоволодіння, що складається з шлакокам`яного обкладеного цеглою житлового будинку «А-1», загальною площею 78,20 кв.м., житловою площею 58,30 кв.м., цегляного сараю «Б», шлакоблочного погребу «В», дерев`яної вбиральні «Г», заборів № 1,2, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , встановивши, що кожному із співвласників належало по ј частці вказаного домоволодіння. В обґрунтування позову вказувала, що звернувшись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , вона отримала відмову у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що договір міни на вказане домоволодіння, частка в якому є спадковим майном, не посвідчений нотаріально, а частки співвласників не виділено. Договір міни, за умовами якого до її родини перейшло право на домоволодіння [ADDRESS] , був зареєстрований на товарній біржі, після чого пройшов державну реєстрацію в Криворізькому міському БТІ. Договір не містить визначення часток співвласників. Договір сторонами виконано в повному обсязі, жодних претензій та заперечень жодна із сторін договору не мала, вважали, що він є дійсним, оскільки положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» визначали, що договір укладений на біржі не підлягає нотаріальному посвідченню. На даний час місце знаходження [PERSON] позивачу не відомо, два співвласники будинку померли, а біржа на якій посвідчувався договір ліквідована, у зв`язку з чим відсутня можливість нотаріального посвідчення укладеного між ними договору міни. Будь-якої домовленості між співвласниками будинку, щодо відходження від рівності часток у праві на домоволодіння, між ними не укладалося. Вище вказані обставини перешкоджають позивачу реалізувати своє право власності на домоволодіння. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 74). Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав (а.с. 31, 32,34-35, 38,44-45, 61-62,79-80). Відповідач Красівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, участь свого представника у розгляді справи не забезпечила, надавши заяву про розгляду справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечувала, відзиву не надала (а.с. 76). Третя особа [PERSON] будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 83). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 09.04.1999 року, на товарній біржі «Новий вік», укладено договір обміну нерухомого майна, між [PERSON] , який діяв від власного імені та імені неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, відповідно до умов якого у власність родини позивача перейшло домоволодіння [ADDRESS] раніше [ADDRESS] (а.с. 7). Вказаний договір зареєстровано в Криворізькому БТІ, про що складено реєстраційне посвідчення, внесене до реєстрової книги за № 26 сторінки № 107 запис № 8815 від 20.04.1999 (а.с. 8), що також підтверджується копією технічного паспорта на будинок (а.с. 9). Відповідно до\~ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу»,\~в редакції\~чинній на\~час укладення\~договору міни,\~біржовою операцією\~визнавалася угода,\~що відповідала\~сукупності умов:\~якщо вона\~являє собою\~купівлю-продаж,\~поставку чи\~обмін товарів,\~допущених до\~обігу на\~товарній біржі;\~якщо учасниками\~є члени\~біржі,\~якщо вона\~подана до\~реєстрації та\~зареєстрована на\~біржі не\~пізніше наступного\~за здійсненням\~угоди дня.\~Угоди,\~зареєстровані на\~біржі,\~не підлягають\~нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Зі змісту вище вказаної угоди, слідує, що вона відповідала вимогам ст. 15 Закону, на момент укладення угоди законодавство не вимагало нотаріального посвідчення такої угоди, а сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, здійснили реальний обмін житлом, в якому позивач проживає і нині (а.с. 16). Положеннями ст. 204 ЦК України, визначена презумпція правомірності правочину, зокрема вказано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що вище вказаний договір міни був укладений відповідно до вимог законодавства діючого на момент його укладення, містив всі істотні умови договору, що підтверджено в судовому засіданні письмовими доказами, був направлений на реальне настання наслідків, виконаний сторонами, на даний момент можливість його нотаріального посвідчення вичерпана, а тому, виходячи з принципів розумності, справедливості, непорушності права власності, суд приходить до висновку про можливість визнання вказаного договору міни дійсним. Відповідно до вказаного договору міни, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, набули право власності на домоволодіння [ADDRESS] , що посвідчено технічним паспортом на будинок (а.с. 9). [INFO] померла [PERSON] , яка доводилася матір`ю позивачу (а.с. 11-13), а [INFO] помер [PERSON] чоловік позивача (а.с. 12, 14). Як слідує з інформації Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 01.08.2019 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 47). З матеріалів спадкової справи [PERSON] слідує, що з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулися [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від спадщини на користь матері (а.с. 51-52). Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримала відмову нотаріуса від 18.01.2019, з підстави відсутності нотаріального посвідчення спірного договору міни та не визначення часток померлих у домоволодінні [ADDRESS] раніше [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно зі\~ст.\~355\~ЦК України,\~майно,\~що є\~у власності\~двох або\~більше осіб\~(співвласників),\~належить їм\~на праві\~спільної власності\~(спільне\~майно). Майно\~може належати\~особам на\~праві спільної\~часткової або\~на праві\~спільної сумісної\~власності. Право\~спільної власності\~виникає з\~підстав,\~не заборонених\~законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст.\~356-357\~ЦК України,\~власність двох\~чи більше\~осіб із\~визначенням часток\~кожного з\~них у\~праві власності\~є спільною\~частковою власністю.\~Частки у\~праві спільної\~часткової власності\~вважаються рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~за домовленістю\~співвласників або\~законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено набуття [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] права власності на вказане домоволодіння, частки співвласників у договорі міни не визначалися, будь-якої домовленості між ними щодо відступлення від рівності часток у спільній власності між ними не укладалося, суд приходить до висновку про рівність часток співвласників у вказаному домоволодінні. Оскільки відсутність визначення часток співвласників у спільному майні порушує права позивача, суд вважає за можливе захистити її невизнане право шляхом визначення рівності часток у спільній власності, а саме визнати, що [PERSON] , [PERSON] за життя належало, а [PERSON] та [PERSON] належить, право власності на ј домоволодінні [ADDRESS] .

Outcome: approved