Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,41 га, кадастровий номер 5120684400:01:001:0139 на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, стверджуючи, що її батькові [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 069257, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 09 червня 2004 року №236/А-2004, належала вище вказана земельна ділянка. За свого життя, 12 серпня 2015 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр № 2-337, в якому заповів [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право. 29 жовтня 2016 року батько позивача [PERSON] помер. Після його смерті позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняла спадщину, так як поховала батька, користується речами, предметами домашнього вжитку покійного, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині відсутності в неї оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, який спадкодавцем ще за її життя було втрачено. Застосовані позивачем заходи щодо розшуку втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку позитивних результатів не дали. Вказані вище обставини позбавили позивача права на спадкове майно, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути справу за його відсутності у відповідності з вимогами чинного законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що батькові позивача [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 069257, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 09 червня 2004 року №236/А-2004, належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,41 га, кадастровий номер 5120684400:01:001:0139 на території Обжильської сільської ради Балтського району Одеської області, за свого життя, 12 серпня 2015 року, [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр № 2-337, в якому заповів [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповіт ніким не змінено і не скасовано, що після смерті [PERSON], померлого 29 жовтня 2016 року, спадщину, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняла його дочка позивач [PERSON], яка поховала спадкодавця, користується речами, предметами домашнього вжитку покійного, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині відсутності в неї оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, який спадкодавцем ще за її життя було втрачено, а відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про нотаріат» отримати новий державний акт на право власності на земельну ділянку у разі смерті спадкодавця неможливо, і рекомендовано звернутися до суду з позовом, що позивач, як спадкоємець за заповітом, має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном у вигляді земельної ділянки, оскільки згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, вказані вище обставини підтверджуються також зібраними в матеріалах справи письмовими доказами, в тому числі ксерокопіями паспорту, заповіту, свідоцтв про народження, про смерть, ксерокопією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 069257, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, відмовою державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.06.2017 року №1388/02-31 та ін.. На підставі викладеного,

Outcome: approved