Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій зазначила, що 27.01.1996 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка стверджує, що між сторонами припинені шлюбні стосунки та не ведеться спільного господарства. Подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки сторони в процесі проживання сімєю виявили несумісність характерів. [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, через що позивач змушена звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення [PERSON] повноліття. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі ч. 2ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 27.01.1996 року, про що в книзі реєстрації шлюбів 27.01.1996 року Максимільянівською сільською радою Марїнського району Донецької області зроблено відповідний актовий запис за № 4, відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-НО № 345260. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Романенко». Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. 24.01.2006 року народився [PERSON], про що виконкомом Курахівської міської ради Марїнського району Донецької області 01.02.20016 року складено відповідний актовий запис № 21 (свідоцтво про народження серії 1-НО № 042933). Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач вказує, що з 11 грудня 2017 року вони не проживають разом з відповідачем, відповідач перестав виконувати свої обов'язки по відношенню до дитини. Ніякої участі у вихованні дитини не приймає, не спілкується з дитиною, матеріальної допомоги на утримання не надає, не піклується про стан її здоров'я, духовний та інтелектуальний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов, у частині розміру аліментів підлягає задоволенню частково, а саме стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього [PERSON]. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial