Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя (а.с.2-4), який уточнювала (а.с.17-20),\~посилаючись на наступні обставини.\~\~\~\~\~ Вона з 27.12.1995 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.02.2016 року було розірвано. За час шлюбу вони придбали у власність нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Вартість спірного майна, за її розрахунками, складає 9000 доларів США, що еквівалентно 252000,00 грн. Вважає, що вказане майно, придбане ними за час шлюбу, належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності, частки майна є рівними по 1/2 частині на кожного. Враховуючи викладене, просить визнати за кожним із сторін право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,4 кв.м, житловою площею 29,5 кв.м. Ухвалою судді від 27.12.2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя прийнято до\~розгляду за\~правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження\~по справі (а.с.25,26). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Ухвалу судді від 27.12.2018 року та копію позову з додатками направлено відповідачу за його останнім місцем реєстрації. До суду повернувся конверт з ухвалою судді від 27.12.2018 року, як не вручений за закінченням строку зберігання (а.с.24,29,31). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~\~ Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач повідомлений про розгляд справи, належним чином, відзив на позов не подав. \~ \~Ухвалою судді\~від 22.05.2019\~року позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] про\~поділ спільного\~сумісного майна\~подружжя вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів (а.с.33). Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі\~ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено наступне. Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 22.02.2016 року по справі № 182/249/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано. Вказаним рішенням встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.12.1995 року, проживають окремо з серпня 2014 року. Рішення набуло чинності 04.03.2016 року (а.с.21). Як вбачається з Договору купівлі-продажу квартири, укладеного 20.02.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С., зареєстрованого у реєстрі за № 744, [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.22). Право власності на вказану квартиру було зареєстровано 07.03.2001 року в Нікопольському МБТІ за [PERSON] , в реєстрову книгу №20 за реєстровим за № 65 (а.с.22-на звороті). Згідно відповіді КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 29 від 10.01.2019 року (а.с.30), станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2001 року, р.№ 744. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №167558802 від 22.05.2019 року (а.с.32) вбачається, що відомості щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] відсутні. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 14.12.2018 року, відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , з 22.05.2001 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.24). З копії\~паспорту позивача\~вбачається,\~що позивач\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~з 22.05.2001\~року зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(а.с.24).\~ \~ Позивачем на підтвердження ціни позову надано розміщені на сайті https://www.olx.ua/uk/ obyavlenie дані нерухомого майна (а.с.7-9), згідно яких позивачем визначено вартість спірного майна в гривневому еквіваленті - 252000 грн. 00 коп. Посилання позивача на ст.60,68,69,70 СК України суд вважає помилковим, так як норми СК України не розповсюджуються на правовідносини, що виникли до їх прийняття. Оскільки [PERSON] було придбано у власність квартиру [ADDRESS] 20.02.2001 року, на 1/2 якої претендує позивач, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми законодавства, що діяли на час придбання спірної квартири. На час укладення Договору купівлі-продажу квартири Серія АВР №582981 від 20.02.2001 року діяв Кодекс про шлюб та сім`ю України від\~20.06.1969\~року №\~2006-VII, тому застосуванню підлягають саме норми Кодексу про шлюб та сім`ю України. Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Враховуючи викладене, суд вважає, що 1/2 частина квартири [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між сторонами. У відповідності до ч.1 ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх часки визнаються рівними. Тому незалежно від того, що квартира [ADDRESS] була зареєстрована за відповідачем, 1/2 її частина належить сторонам у рівних частках. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, поділити між [PERSON] та [PERSON] квартиру, що придбана у період шлюбу, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.02.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Бережним О.С., зареєстровано в реєстрі за № 744, таким чином: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини спірної квартири; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину спірної квартири. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат за професійну правничу допомогу, розмір яких складає 2420 грн.00 коп., за умови розгляду справи в звичайному позовному провадженні та зазначено, що на час звернення до суду позивач поніс витрати зі сплати судового збору. Пунктом 1 ч.3 ст.133\~ЦПК України\~передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що вказана цивільна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та її розміру позивачем не надано, тому судові витрати за професійну правничу допомогу стягненню не підлягають. Згідно квитанції №0.0.1193188411.1 від 22.11.2018 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1260 грн.00 коп. (а.с.1). Тому, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1260 грн. 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved