Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 25.12.1998 у Тишківській сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що вчинено актовий запис №24. Від сумісного проживання вони дітей не мають. Під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, оскільки вони мають різні погляди на життя, а тому не підтримують сімейних відносин з лютого місяця 2015 року. За таких обставин, [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати . Позивач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов визнає у повному обсязі, строк на примирення просила не надавати. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, заперечень до суду не надав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, суд вважає встановленими такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З долучених до позовної заяви письмових доказів встановлено, що 25 грудня 1998 року у Тишківській сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області сторони зареєстрували шлюб, про що вчинено актовий запис №24 відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25.12.1998, виданого Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області ( а.с. 6 ). Від сумісного проживання подружжя дітей не має. Згідно з довідкою № 1258 від 09.07.2019, виданої Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно являється головою домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] (а.с. 7). З пояснень позивача, які викладені в позовній заяві, встановлено, що причиною її звернення до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, оскільки вони мають різні погляди на життя, а тому не підтримують сімейних відносин з лютого місяця 2015 року. Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім`ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з вимогами ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, а також інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд доходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити. Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved