Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] грошову суму, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 15.08.2013 року між сторонами по праві було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], згідно умов якого сторони домовилися про те, що вони зобов'язуються не пізніше 15 жовтня 2013 року укласти договір купівлі-продажу вказаної вище квартири за ціною 136 000 грн. Згідно умов укладеного договору на підтвердження намірів сторін [PERSON] передала [PERSON] передоплату у вигляді авансу у розмірі 96 000 грн. Також умовами договору передбачено, що у випадку відмови відповідача від продажу квартири без поважної причини у строк, визначений договором, [PERSON] повинна повернути [PERSON] одержаний аванс, а також додатково сплатити їй таку ж саме суму, а також сплатити всі витрати, що були понесені під час підготовки та збирання документів для укладення основного договору. На підтвердження своїх намірів укласти основний договір купівлі-продажу 29.11.2013 року рекомендованим листом [PERSON] була направлена претензія за місцем реєстрації відповідача в м.Харкові, але ніякої реакції з боку останньої на вказаний лист не надходило. На підставі викладеного позивач просить стягнути грошову суму у вигляді суми авансу згідно попереднього договору від 15.08.2013 року в розмірі 96 000 грн. та суму штрафу в розмір 96 000 грн., судовий збір у розмірі 1920,00 гривень. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, у випадку неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засiдання не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Клопотання про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Зі згоди позивача суд приймає рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Керченського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1459, згідно умов якого сторони зобов'язалися в майбутньому після підготовки та отримання [PERSON] документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу квартири, але не пізніше 15 жовтня 2013 року укласти договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] буде продавцем, а [PERSON] - покупцем квартири. Згідно п.2,3 Договору, визначено, що предметом майбутнього договору купівлі-продажу є квартира під [ADDRESS] в місті Керч та сторони домовилися про умови основного договору, зокрема, ціна продажу становитиме 136 000 грн. Пунктом 4, 5 Договору передбачено, що при укладенні цього договору на підтвердження намірів сторін [PERSON] передає [PERSON] передоплату у вигляді авансу 96 000 грн. При укладенні основного договору сума, яка має бути передана [PERSON] [PERSON], буде зменшена на суму виданого за цим договором авансу, тобто на 96 000 грн. Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Керченського міського управління юстиції в Автономній республіці Крим 04.12.2013 року [PERSON], 04 грудня 2013 року змінила прізвище на [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис №63. Позивачем виконані взяті на себе зобов'язання за попереднім договором щодо передачі передоплати у вигляді 96 000 грн. та підготовки й зібранні документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу квартири та в підтвердження своїх намірів укласти основний договір купівлі-продажу 29.11.2013 року [PERSON] було направлено на адресу відповідача лист-претензію. Згідно статті 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Частиною 3 статті 635 ЦК України передбачено, що зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. На виконання вимог ст. 635 ЦК України, сторони у попередньому договорі передбачили строки укладення Основного договору, зокрема, що договір купівлі-продажу повинен бути укладений не пізніше 15.10.2013 року. Як вбачається з матеріалів справи відповідач в строк, визначений попереднім договором, не уклав з позивачем договір купівлі-продажу. Натомість листом від 29.11.2013 року [PERSON] повідомила [PERSON] про свій намір укласти договір купівлі-продажу. Нормами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Суду не надано доказів відсутності вини відповідача щодо не укладення договору купівлі-продажу. Умовами договору у пункті 7 встановлено, що у випадку відмови (ухилення) [PERSON] від продажу квартири без поважної причини у строк, передбачений цим договором, остання повинна повернути [PERSON] одержану від неї суму авансу, а також додатково сплатити їй таку ж саме суму, а також сплатити всі витрати, що були понесені [PERSON] під час підготовки та збирання документів для укладення основного договору. Отже, за умовами договору сторони передбачили наслідки невиконання умов попереднього договору, які за змістом передбачають застосування наслідків невиконання умов договору, забезпеченого завдатком. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належний з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Угода про завдаток має бути укладена в письмовій формі. В такій угоді має бути чітко визначено, що сума, яка передається в рахунок належних за простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, договором платежів, а саме завдатком. Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, законодавством чітко визначено поняття завдатку, згідно якого завдатком забезпечується зобов'язання, яке вже виникло, тобто вже укладений договір (а не договір, який сторони мають укласти в майбутньому). Зі змісту договору вбачається, що при укладенні договору на підтвердження намірів передається передоплата у вигляді саме авансу у розмірі 96 000 грн. Тобто, приписи ст.ст. 570,571 ЦК України, що встановлюють правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком, до даних правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем, не можуть застосовуватися. Враховуючи викладене, оскільки договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в місті Керч, між сторонами попереднього договору укладено не було, то сплачений позивачем в рахунок виконання договору аванс, повинен бути повернений в тому розмірі, в якому він передавався. При цьому підстав для подвійного стягнення зазначеної суми судом не вбачається, оскільки законом це не передбачено. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України при частковому задоволенні позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial