Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що їй належить 56/100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.09.2007 року. ЇЇ син відповідач по справі [PERSON] неодноразово знаходився в місцях позбавлення волі. У 2007 році він звернувся до неї та попросив зареєструвати його в будівлі яка їй належить, оскільки йому необхідно було мати зареєстроване місце проживання. 20.10.2007 року позивач зареєструвала [PERSON] у будинку [ADDRESS]. У 2008 році [PERSON] знову був засуджений, а у 2012 році звільнився, у зв'язку з відбуттям покарання. З моменту вселення відповідачем у домоволодіння у липні 2012 року, і по сьогоднішній день [PERSON] псує, розпродує та руйнує майно. Комунальні послуги вона сплачує самостійно, відповідач ніякої допомоги на утримання будинку їй не надає. В зв'язку з чим, просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні будинком [ADDRESS], шляхом виселення останнього із даного домоволодіння та зняттям з реєстраційного обліку. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причину своєї неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та наступні правовідносини. [PERSON], позивач по справі, є власницею 56/100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 06.09.2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15877219. У відповідності до паспорта громадянина України, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Згідно витягу з кримінального провадження № 12014230020000878, [PERSON], написала заяву до міліції, за фактом того, що 06.03.2014 року [PERSON], скоїв крадіжку особистого майна [PERSON], а саме холодильника, пилососа, чувунної плити. [PERSON], позивач по справі, сама сплачує кошти за комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями, які містяться в матеріалах цивільної справи. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що позивач по справі на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2007 року є власницею 56/100 частин домоволодіння [ADDRESS], при цьому не має можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки за вказаною адресою проживає [PERSON] Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника майна підлягають захисту у обраний ним спосіб відповідно до вимог ст.391 ЦК України. На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved