Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою перебуває на реєстраційному обліку її колишній чоловік [PERSON] Після розірвання шлюбу в 2009 року відповідач виїхав з квартири та за даною адресою не проживає, особистих речей його не має. Всі витрати по утриманню квартири несе позивач самостійно. У зв'язку із чим просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], а також зобов'язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Суворовського відділу поліції у місті Херсоні Головного управління поліції у Херсонській області зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. Ухвалою від 24.01.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ім. правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору про поділ майна від 05.03.2009 року та договору дарування від 18.03.2009 року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності 10.03.2009 року номер запису 26585151 та 18.03.2009 року номер запису 22204876. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.1995 року по 05.05.2009 року, що підтверджується свідоцтвами про одруження та розірвання шлюбу. Відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради № 16-21/432 від 15.01.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З врахуванням встановлених обставин справи, відсутністю будь-якої домовленістю між сторонами щодо користування спірним житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зняття з реєстрації відповідача, то вони є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не відноситься до повноважень суду, з огляду на те, що відповідно до п.п.3, 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного, ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р.,

Outcome: partial