Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим що вона є власником будинку № 2, що знаходиться по вул. Ярова у м.Суми. У 2006 році в її будинку були зареєстровані відповідачі. У квітні 2004 року відповідач [PERSON] поїхав на заробіток до Канади. У лютому 2009 року він забрав з собою дружину [PERSON] та свого сина [PERSON] (відповідачів по справі) при цьому не знявшись з реєстрації за місцем проживання та не планують повертатися до України., що порушує її право, як власника. За таких обставин просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком № 2 по вул. Ярова у м. Суми. В судовому засіданні позивач позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримала та просить їх задовольнити. Відповідачам за місцем їх реєстрації надсилались судові виклики, однак вони до суду не зявились, згідно надісланих заяв не заперечують про їх зняття з реєстрації, так як мають статус постійного резидента Канади, де проживають по цей час. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 23.03.1994 року належить 2/3 частини житлового будинку за адресою: м.Суми, вул. Ярова, буд. 2 (а.с.5) За проханням сина позивачки у 2006 році та 2007 році за адресою її проживання були зареєстровані відповідачі по справі (а.с.13,14) Тобто, відповідачі на момент реєстрації в будинку належному позивачу в силу ст. 98 ЖК УРСР вважались тимчасовими мешканцями. Після цього, відповідач - [PERSON] у 2009 році виїхав на заробіток до Канади. У 2010 році він забрав свою дружину-Тельну О.Є. разом з малолітнім сином [PERSON] Даний факт не заперечується й відповідачами, які в надісланій до суду заяві підтвердили своє проживання в Канаді й отримання ними постійного статусу резиденти цієї країни (а.с.) Відповідно до ст. 98 ЖК УРСР наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщенням (тимчасових жильців), в тому числі опікуна чи піклувальника, який не є членом сім'ї наймача. Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно з ст. 99 ЖК УРСР піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Тому, право користування житлом, в яке вселяються піднаймач та тимчасові мешканці, є похідним від права на нього наймача та членів його сім'ї. Згідно з приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як передбачено ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, виходячи з викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим будинком № 2 по вул. Ярова у м.Суми.

Outcome: approved