Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 20.11.2013 зареєструвала шлюб з відповідачем. За час проживання в шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років їх сімейне життя погіршилося, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, внаслідок вживання відповідачем алкогольних напоїв шлюбні відносини фактично припинені. Вважає, що подальше подружнє життя та збереження родини неможливе і суперечить її інтересам. Посилаючись на ці обставини, а також те, що відповідач, який на даний час перебуває в місцях позбавлення волі, не бажає змінювати свою поведінку і спосіб життя, просила шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач\~проти позову заперечував. Пояснив, що вказані в позові обставини нелогічні і не є підставою для розірвання шлюбу. Зазначив, що він вживав алкогольні напої, але не кожного дня. Позивач має стабільний дохід, оскільки відносно неї встановлена група інвалідності. Проте він завжди допомагав своїй дружині та дитині, незважаючи на те, що не має стабільного доходу. Вважає, що збереження сімї є можливим, він бажає цього, свої помилки і ставлення до сімї виправить, у них з позивачем буде все добре. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім'ї. Частинами третьою та четвертою ст.56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статі 109 цього Кодексу. Частиною третьою\~ст.109 СК України\~визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересах одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини сторін, які фактично припинили подружні стосунки, позивач подальшого спільного життя і збереження сім'ї не бажає і наполягає на розірванні шлюбу, не зважаючи на наданий сторонам судом строк для примирення, виходячи із законодавчо закріпленого принципу не можливості примушення чоловіка чи дружини до збереження шлюбу, враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, наведені обставини щодо взаємовідносин сторін та категоричні наполягання позивача на розірванні шлюбу, які вона постійно підтримувала під час розгляду справи, судприходить до висновку, що за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та засадам добровільності шлюбу, який повинен ґрунтуватися на вільній згоді жінки і чоловіка. Після розірвання шлюбу позивачу за її клопотанням слід залишити шлюбне прізвище, що\~ відповідає\~ ч.1 ст.113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,\~ після розірвання шлюбу надалі\~ іменуватися\~ цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв'язку із задоволення позову, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved