Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 січня 2013 року. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає із нею і знаходиться на її повному утриманні. Позивач зазначає, що з відповідачем припинили шлюбні стосунки в липні 2015 року. Причиною розпаду сімї є сварки, в ході яких відповідач ображає її нецензурною лайкою, не проявляє турботи про матеріальне забезпечення сімї, не працює, не піклується про доньку. Сімя розпалась повністю, спору про поділ майна немає. З відповідачем досягнуто згоди на проживання доньки із нею. У звязку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, витрати при розірванні шлюбу покласти на відповідача. Позивач у судове засідання не зявилася, але у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила виключити п. 2 з резолютивної частини позову щодо судових витрат, справу розглянути за її відсутності, спору про поділ майна немає, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати із нею, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON] (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не зявився, однак в поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає, просить розглянути справу за його відсутності, відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог «повязаних з оплатою держмита», судові витрати покласти на позивача, як винну сторону у розпаді сімї (а.с. 18-20). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 26 січня 2013 року, зареєстрованого у відділі ДРАЦС Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 203565, виданого 26 січня 2013 року відділом ДРАЦС Близнюківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 3 (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 327076, виданого 05 липня 2013 року відділі ДРАЦС реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції у Харківській області (а.с. 6). З питання щодо проживання, виховання дитини у сторін спору немає. Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, до примирення не спрямовані, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо, подружні стосунки не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сімю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище обране при реєстрації шлюбу [PERSON]. Місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], встановити разом з матір'ю [PERSON]. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved