Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа : Синельниківський районний сектор Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області про визнання втратившим право на користування житлом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою : [ADDRESS]. Вказаний будинок належить їй на підставі свідоцтва на право власності від 05.01.2001 року, виданого ви\-конавчим комітетом Писарівської сільської ради Синельниківського району на підставі рішення виконавчого комітету Писарівської сільської ради від 27.12.2000 року, та зареєстрованого Синельниківським БТІ 05.01.2001 року за реєстром № 50. З відповідачем вона знаходиться у шлюбі з 09 січня 2001 року. Чоловік зареєстрований в її будинку з 30.03.2001 року, але фактично в будинку не проживає з жовтня 2012 року. Після фактичного ро\-зірвання між нею і відповідачем шлюбних відносин у жовтні 2012 року чоловік виїхав з її будинку у невідомому їй напрямку і теперішнє його місце проживання їй невідомо. У зв'язку з цим, позивач просить визнати [PERSON], який народився [INFO] в м. Дніпропетровськ, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою : [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Крім того, пояснила, що відповідач, нічого їй не пояснюючі, зібрав свої речі ї уїхав. До даного часу він не повертався, його місце знаходження, засоби зв'язку їй невідомо. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений. Представник третьої особи - Синельниківський районний сектор ГУ ДМС України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без їх участі. Просили прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Свідок - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з 2006 року проживає з позивачем по сусідству. Відповідач є чоловіком позивачки. Вони та їх донька проживали разом. В жовтні 2012 року він уїхав з особистими речами, але куди саме їй невідомо. Перешкод для проживання йому ніхто не чинив. Після того, як [PERSON] уїхав, вона його не бачила. Свідок - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що зі сторонами нормальні відносини, вони проживають в одному селі. Позивач та відповідач проживали разом. В жовтні 2012 року він зібрав свої особисті речі та уїхав добровільно. Його місцезнаходження їй невідомо. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про одруження, серія [NUMBER], 09.01.2001 року одружилися [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після одруження : «[PERSON]». Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 05.01.2001 року, [PERSON] на праві приватної власності належить жилий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS], на підставі рішення виконкому Писарівської сільської ради від 27.12.2000 року за № 74. Згідно довідки виконавчого комітету Писарівської сільської ради № 581 від 22.12.2014 року[PERSON]. проживає в [ADDRESS]. Чоловік - [PERSON] з жовтня 2012 року за даною адресою не проживає. З копії будинкової книги вбачається, що [PERSON] з 30.03.2001 року зареєстрований за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З норми ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Так, в ході судового розгляду встановлено, що дійсно відповідач по справі - [PERSON] являвся членом сім'ї позивача, дійсно зареєстрований за адресою : [ADDRESS], але за даною адресою не проживає з жовтня 2012 року і по теперішній час без поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved