Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: стягувати з відповідача по справі на її користь аліменти на її утримання, щомісяця, в сумі 750 грн., у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 1/3 частини прожиткового мінімуму, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною трьох років; стягнути з відповідача по справі на її користь понесені нею судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2013 року. В листопаді 2013 року вона звернулась до жіночої консультації, де їй встановили медичний висновок про вагітність 6-7 тижнів. З січня 2014 року відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає. На даний час вона не працює, оскільки не може працевлаштуватися через вагітність, постійного доходу не має, на її утриманні знаходиться малолітня дитина від першого шлюбу, у зв'язку з чим вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак з його слів їй відомо, що він працює за домовленністю та має можливість надавати матеріальну допомогу. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи заочно. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2013 року, що підтверджується копіями паспортів сторін, свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 687. На теперішній час позивач перебуває у стані вагітності, 31 тиждень та знаходиться на обліку в жіночій консультації в КЗОЗ ЦПМСД № 1 м. Дніпродзержинська, що підтверджується обмінною карткою вагітної [PERSON] Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання непрацездатної дружини не надає, хоча може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Тобто, данними правовими нормами законодавець передбачає можливість стягнення аліментів жінкою, яка перебуває у стані вагітності, при цьому це право виникає у жінки, яка перебуває саме у шлюбі, протягом всього періоду вагітності. Носієм обов'язку надавати утримання є її чоловік. Виникнення у вагітної дружини права на аліменти пов'язується з обов'язковою умовою - відповідне матеріальне становище чоловіка. Після народження дитини право дружини на утримання у зв'язку з вагітністю переходить у її право на утримання у зв'язку з доглядом за дитиною, і аліменти будуть стягуватись без додаткового рішення суду до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, те, що відповідач є працездатним та може надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що частка заробітку відповідача, що буде стягуватися як аліменти на утримання непрацездатної дружини повинна складати 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на період вагітності позивача та до досягнення новородженою дитиною 3-річного віку.

Outcome: partial