Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що від подружнього життя з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Шлюб між нею та відповідачем розірвано. З січня 2019 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Вона одна не може забезпечитит дитину. натомість відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Рішенням суду просить\~стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 08.10.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено\~відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 21.10.2020 року.\~У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи, не подав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів про надання відповідачем в добровільному порядку достатнього розміру коштів на утримання неповнолітнього сина суду не подано. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. На підставі наведеного, а також враховуючи те, що у батьків виникають відносно\~дитини однакові обов`язки по їх утриманню та матеріальному забезпеченню, суд вважає, що відповідач зобов`язаний та має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що є підставою для задоволення позову.\~ Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved