Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 21 квітня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 569. При реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Ящук» на прізвище чоловіка «Юра». Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки між ними почали виникати непорозуміння. Подружжя не проживає разом два роки. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. У звязку з викладеними обставинами позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 квітня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 569, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 066828, видане 21 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох дітей сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 133846, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 6) та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 207337, видане виконкомом Уладівської сільської ради Калинівського району Вінницької області (а.с. 7). Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки між ними почали виникати непорозуміння. Подружжя не проживає разом два роки. Шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved