Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, [INFO] померла [PERSON], спадкоємцем якої був її син [PERSON]. [PERSON] помер [INFO], після його смерті залишилась спадщина у виді житлового будинку під номером [ADDRESS] Вона, являючись спадкоємцем померлого за законом, спадщину прийняла. Оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не має змоги, оскільки померлий не мав правовстановлюючого документу на нього. Просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок під номером [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Росавської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова Бондар Т.С. просила розглядати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечила. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 16 червня 2005 року виконкомом Росавської сільської ради Миронівського району Київської області. Спадковим майном після смерті [PERSON] був, у тому числі, житловий будинок, розташований по [ADDRESS] У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Росавською сільською радою Миронівського району Київської області 26 жовтня 1992 року. Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не отримував. Згідно правил ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 3 вказаної статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем за складеним [PERSON] заповітом були [PERSON] та її дочка [PERSON] Матеріали спадкової справи померлої [PERSON] та дані довідки Росавської сільської ради Миронівського району Київської області № 485 від 01.08.2016 підтверджують ті обставини, що дочка померлої за прийняттям спадщини за заповітом не зверталась, з померлою [PERSON] на день її смерті не проживала, тому вважається такою, що спадщину за заповітом після смерті [PERSON] не прийняла. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 24 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області. Позивач є спадкоємицею померлого [PERSON] за законом першої черги, оскільки являється його дружиною. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 05 листопада 1983 року Центральненською сільською радою Миронівського району Київської області. У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Спадкоємці померлого за законом сини [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, про що подали нотаріусу відповідні заяви. Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У матеріалах справи міститься постанова нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальних дій, яка полягає у видачі свідоцтва про право на спадщину в тому числі на жилий будинок, від 25 лютого 2016 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок під номером [ADDRESS] у зв'язку відсутністю документів, що підтверджують право власності на житловий будинок. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи [PERSON] № 137/2013. Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих з наступних підстав. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Будинок має затверджений 25 травня 2015 року КП КОР Білоцерківське МБТІ технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, та зареєстрований в погосподарській книзі Росавської сільської ради Миронівського району Київської області. Згідно відомостей технічного паспорту приналежністю будинку є такі господарські будівлі та споруди: два сараї, ганок, ворота, огорожа. Будинок має загальну площу 39,6 кв.м., жилу площу 19,6 кв.м., допоміжну (підсобну) площу 20 кв.м. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером [ADDRESS] був побудований у 1960 році на земельній ділянці площею 0,25 га, призначеній для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Земельна ділянка не приватизована, перебуває у власності територіальної громади села Росава Миронівського району Київської області. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконкому Росавської сільської ради Миронівського району Київської області № 151 від 20 липня 2016 року. До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги - документи первинного обліку в сільських Радах народних депутатів з 1935 року. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільради. В особових рахунках містяться відомості про членів сім'ї, які проживають в господарстві, а також дані щодо землі, будівель і худоби, що знаходяться в особистому користуванні. Відповідно до записів погосподарського обліку Росавської сільської ради Миронівського району Київської області з 1967 року до дня смерті 14 березня 1992 року головою домогосподарства (колгоспного двору) по [ADDRESS] був [PERSON]. Після його смерті у вказаному будинку до дня своєї смерті [INFO] постійно проживала [PERSON], яка доводилась померлому дружиною та фактично прийняла спадщину після його смерті. Записи погосподарського обліку містять дані про те, що з 2001 року до [INFO] головою двору по [ADDRESS] була померла [PERSON] Вказані обставини підтверджені даними довідки виконкому Росавської сільської ради Миронівського району Київської області № 473 від 01 серпня 2016 року. Запис [PERSON] в книгах погосподарського обліку Росавської сільської ради Миронівського району Київської області як голови двору підтверджує факт належності житлового будинку під номером [ADDRESS] саме їй. Даним будинком померла [PERSON] володіла та користувалася на праві власності. Після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право на будинок набув [PERSON], який не оформив спадкових прав на дане майно, після його смерті в порядку спадкування за законом право на будинок набула позивач. За відомостями довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 1062 від 25 травня 2015 року, яка міститься у матеріалах спадкової справи [PERSON], право власності на житловий будинок під номером [ADDRESS] станом на 01 січня 2013 року не було зареєстровано. Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді вказаного житлового будинку не здійснена на час звернення позивача за оформленням спадкових прав. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними. Позивач, будучи спадкоємцем померлого [PERSON], має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю документа, що підтверджує його право власності на житловий будинок під номером [ADDRESS], тому її порушене право підлягає захисту, питання визначення належності спадкового майна має вирішуватись у судовому порядку. На підставі викладеного, статтей 328, 1216, 1217, 1218, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved