Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 06 травня 2012 року зареєструвала шлюб з [PERSON], від шлюбу 10 серпня 2012 року народилася дочка [PERSON]. Просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що останнім часом подружнє життя не склалося, зникли почуття поваги та кохання, сторони перестали розуміти один одного, перестали вести спільне господарство. Постійні непорозуміння і конфлікти негативно відображаються на їхньому здоровї та на здоровї їхньої малолітньої дитини. За таких обставин зберегти сімю неможливо, шлюб існує формально, перспектив для збереження сімї немає. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить суд строк на примирення не надавати, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин з березня 2014 року, проживають окремо, шлюб існує формально, перспектив для відновлення сімї немає. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, просить строк на примирення не надавати. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-БВ №096387 від 06 травня 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоушицького районного управління юстиції у Хмельницькій області, сторони зареєстрували шлюб 06 травня 2012 року, про що зроблено актовий запис № 19. Відповідно до свідоцтва про народження, серії І-БВ № 181552 від 16 серпня 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоушицького районного управління юстиції у Хмельницькій області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача; сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують, категорично відмовились від надання їм строку на примирення, мотивуючи його неможливістю; наполягають на розірванні шлюбу, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В частині 3 ст.115 цього ж Кодексу зазначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved