Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 21.07.1989 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №390. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з осені 2010 року їхні стосунки з відповідачем різко погіршилися, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечить її інтересам. У зв`язку з чим з початку 2011 року вона фактично припинила з відповідачем шлюбні стосунки і перестала вести спільне домогосподарство. На даний час вони проживають окремо вже понад 9 років. Примирення між ними неможливе, оскільки не відповідає їхнім інтересам. Спільне майно вони поділили добровільно. По домовленості між ними, після фактичного припинення шлюбних відносин, їхня неповнолітня донька залишилася проживати разом з нею. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , стягнути на її користь сплачений судовий збір в сумі 908, 00 грн. До початку судового засідання позивачка надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] , виданого повторно 20.02.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис за №390. З копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] вбачається, що у сторін є донька - [PERSON] , [INFO] . Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилась, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного та ст.ст. 7, 110-113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved