Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність АТ «Укрпошта» щодо оформлення за [PERSON] права власності в порядку приватизації на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; визнати за позивачкою право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 33,8 кв.м., житловою площею 21,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати АТ « Укрпошта» зняти з балансового обліку підприємства квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачка з 1985 року, проживає в квартирі [ADDRESS] , на підставі Ордеру №2 від 27 вересня 1985 року, виданого [PERSON] , склад сім`ї якої складається з 3 чоловік: [PERSON] , [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів у відповідності до рішення адміністрації, профкому, комсомольської організації Пустомитівського районного вузла зв`язку. 30.09.1985 р. позивачка разом з сім`єю вселилася, та прописалася в вищевказаній квартирі і з того часу постійно проживає. В тому ж будинку, у другій його частині, з окремим входом знаходилось відділення поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта». Будинок на той час не був газифікований. Позивачці дозволили газифікувати квартиру, за умови проведення ними оплати за виготовлення технічної документації на проведення газифікації житлового будинку та за власний рахунок оплатити всі роботи, що підтверджується Листом начальника Пустомитівського районного вузла зв`язку. Ними було оплачено виготовлення технічної документації газифікації житлового будинку: оплачено влаштування газопроводу до будинку та влаштування газової мережі квартири, в якій позивачка з сім`єю проживали, що підтверджується планом будинку з схемою газопроводу від 04.06.1986 року с. Зубра, погодженою в ПОГХ «Львівгаз» 19.08.1986 року, де замовником зазначено [PERSON] . З того часу вся будівля опалюється від обладнаного в квартирі позивачки газового котла, а відтак за її кошт здійснюється опалення відділення зв`язку. 21.02.1996 р. між позивачкою та дирекцію Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (саме так на той час називалось АТ «Укрпошта») було укладено угоду за якою кошти, котрі позивачка витрачаю на газопостачання з метою опалення відділення поштового зв`язку, зараховуються як квартплата. Проживаючи в однокімнатні квартирі сім`я позивачки оплачувала за газопостачання (опалення) усього будинку, в тому числі приміщень відділення поштового зв`язку протягом 15 років. За роз`ясненнями, наданими працівниками постачальників газу та електроенергії, оскільки позивачка є лише квартиронаймачем, тому вона не вправі звернутися в жодну службу, в тому числі і у Львівгаз для роз`єднання систем газопостачання будинку в його житловій та виробничій частині окремо. Для того необхідно приватизувати квартиру. З вищевикладених питань [PERSON] неодноразово зверталася із заявами у Львівську дирекцію УДППЗ «Укрпошта» починаючи з 2000 року, в тому числі у вересні 2013 р., та у травні 2014 року, з проханням прийняти рішення про приватизацію, або передачу в комунальну власність квартири [ADDRESS] , однак ніякої відповіді на подані нею заяви вона не отримала. 05.06.2016 \~ \~ \~ \~року дочка позивачки, [PERSON] [INFO] (в 2007 році вийшла заміж, змінила прізвище на [PERSON] та переїхала проживати до свого чоловіка та знялась з реєстрації за вищезгаданою адресою. Чоловік позивачки [PERSON] помер [INFO] . Через рік після поховання чоловіка в червні 2018 року, позивачка в черговий раз звернулася із питанням приватизації квартири в Зубрянську сільську раду, однак їй повідомили, що навіть не можуть прийняти документи до розгляду для прийняти рішення про приватизацію квартири, оскільки займана нею однокімнатна квартира розташована в будинку [ADDRESS] , який не передано в комунальну власність. Квартира разом з відділенням поштового зв`язку знаходиться на балансовому обліку та у власності балансоутримувача - акціонерного товариства «Укрпошта». В зв`язку з такою ситуацією Зубрянська сільська рада, а тепер і [PERSON] округ не оформляє їй документів на право власності на квартиру. 26.07.2018 року [PERSON] в черговий раз звернулася до Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта» із заявою про проведення розподілу приміщень поштового зв`язку та квартири для реалізації її права на приватизацію належної квартири, та прийняття рішення про оформлення за позивачкою права власності на житло в порядку приватизації державного житлового фонду, який був включений до майна УДППЗ Укрпошта» (тепер АТ «Укрпошта»). На час звернення до суду із позовом позивачка, проживаючи в однокімнатні квартирі, проводжує оплачувати за газопостачання (опалення) всього будинку, в тому числі приміщень поштового зв`язку. Будинок в якому розташована вищевказана квартира, перебуває в повному господарському віданні АТ «Укрпошта». Квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з житлової кімнати площею 22.4 кв. м., кухні 4.9 кв. м. та коридору 7.0 кв. м. Загальна площа квартири складає 34.3 кв. м., до квартири є окремий вхід, що підтверджується Технічним паспортом виготовленим ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 24.01.2020 р. В іншій частині будинку на першому поверсі одноповерхового будинку знаходилось приміщення відділення поштового зв`язку, які складались з двох приміщень з окремим входом, що підтверджується довідкою виданою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 13.02.2020 р., та поверховим планом будинку [ADDRESS] . Як вбачається з поверхового плану будинку, належна позивачці квартира займає половину будівлі та розташована в його лівій частині. В частині де розташована квартира, проведено ремонт, утеплення фасаду будинку та за мій кошт відремонтовано дах над всією будівлею. Всі роботи по утриманню в належному стані не тільки квартири, а й частини будинку, яку не займає квартира позивачка проводить за свій рахунок. Разом з тим, проживаючи в однокімнатні квартирі, проводжуючи оплачувати газопостачання (опалення) всього будинку, в тому числі приміщень відділення поштового зв`язку відповідача, позивачка змушена проводити ремонт будинку, для утримування в належному стані її квартири, однак не може приватизувати цю квартиру через бездіяльність відповідача. Сума оплати за опалення всього будинку набагато більша за суму квартплати однокімнатної квартири загальною площею 34.3 кв.м. Вказана квартира відноситься до житлового фонду, оскільки на неї було видано ордер і вона використовується для проживання з 1985 року. [PERSON] не має можливості приватизувати своє житло, оскільки з невідомих причин моя квартира разом з відділенням поштового зв`язку обліковується балансоутримувачем - АТ «Укрпошта». Зазначає, що відповідач, фактично не визнає за позивачкою право власності на однокімнатну квартиру, житловою площею 22.4 кв.м, загальна площа 33.8кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та внаслідок своєї бездіяльності не дає їй всі необхідні документи для оформлення такого права в порядку приватизації, та фактично відмовляється зняти з балансового обліку підприємства вказану квартиру. Ухвалою судді від 04.01.2021 провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 23.03.2021 року подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечив у повному обсязі, просить в задоволенні такого відмовити. В обґрунтування зазначає, що незважаючи на те, що надана [PERSON] , однокімнатна квартира не відноситься до числа службових, по бухгалтерському та балансовому обліку підприємства вона облікується як нежитловий будинок відділення поштового зв`язку, у зв`язку з чим підприємство не могло оформити [PERSON] право власності на квартиру в порядку її приватизації. 08.06.2021 року справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав у ньому наведених, просять позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні дав пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 2 від 27 вересня 1985 року, виданого [PERSON] , склад сім`ї якої складається з 3 чоловік: [PERSON] , [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, виконавчим комітетом Пустомитівської районної ради народних депутатів у відповідності до рішення адміністрації, профкому, комсомольської організації Пустомитівського районного вузла зв`язку, [PERSON] з сім`єю набула право на користування квартирою [ADDRESS] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.06.2017 року вбачається, що чоловік позивачки [PERSON] помер [INFO] . З копії довідки № 188 від 18.02.2020 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована лише [PERSON] голова домогосподарства. Разом з тим, встановлено, що дочка позивачки [PERSON] , прізвище якої змінено на [PERSON] після реєстрації шлюбу, знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . З копії\~технічного паспорта, виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 24.01.2020р., наявної в матеріалах справи встановлено, що квартира [ADDRESS] розташована на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з житлової кімнати площею 22.4 кв.м., кухні 4.9 кв.м. та коридору 7.0 кв.м. Загальна площа квартири складає 34.3 кв.м., до квартири є окремий вхід. Встановлено, що будинок в якому розташована спірна квартира, перебуває в повному господарському віданні АТ «Укрпошта», що підтверджується копією довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 13.02.2020 року, наявної в матеріалах справи. Встановлено судом, та визнано представником відповідача що з 2000 року [PERSON] неодноразово зверталась до АТ «Укрпошта» із заявами про приватизацію житлової квартири, яка перебуває на балансі відповідача, однак такі залишили без належного реагування. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віддані або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Таким чином, АТ «Укрпошта» є повноважним органом приватизації. Саме тому я неодноразово зверталась до керівництва підприємства з письмовими заявами про приватизацію житла, а також про видачу документів для приватизації квартири і про зняття її з балансу підприємства. Відповідно до ч. 10 ст. 8 «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст. 6 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», незалежно від розміру загальної площі, у власність громадян займані ними однокімнатні квартири передаються безоплатно. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України, при здійснені своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Частиною 4 ст. 9 ЖК України, визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуванням жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Статтею 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до статей 1,3,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Встановлено, що наймач [PERSON] зверталася з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк та в її задоволенні було незаконно відмовлено за відсутності заборон для передачі квартири наймачеві, що не спростоване стороною відповідача. Разом з тим, суд критично оцінює твердження представника відповідача, про неможливість приватизації спірної квартири позивачем оскільки така перебуває на балансі відповідача як нежитлове приміщення, оскільки стороною відповідача не заперечено можливо наявності документації, якою б стверджувався факт переводу спірної квартири у житловий фонд, за наявності факту передачі її позивачу та членам її сім`ї в статусі житлової площі. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, Конституції України, Цивільного кодексу України, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно приписів ст.328 ЦК країни, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Враховуючи вищенаведене та те, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав, беручи до уваги те, що судом встановлено право позивача та приватизацію спірної квартири, однак не передано у власність наймачеві, яка зверталася з заявою про це до відповідного органу приватизації, оскільки наявності заборон для передачі квартири наймачеві суду не доведено стороною відповідача, враховуючи те, що ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, позовні вимоги [PERSON] є підставними та підлягають до задоволення. Таким чином, представлені суду докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на предмет їх достовірності та допустимості, а також їх достатності та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені обставини судом свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved