Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача , в якому вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 25.01.2010 року. Зазначену квартиру вона придбала у [PERSON]. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 30.04.2010 року було ухвалено заочне рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім,єю без реєстрації шлюбу. Квартиру [ADDRESS] було поділено між [PERSON] та [PERSON] як об,єкт спільної сумісної власності,а саме: виділено [PERSON] та [PERSON] по ? частки зазначеної квартири кожному. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частку квартири кожному. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.06.2010 року зазначене рішення суду було скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.03.2011 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім,єю без реєстрації шлюбу були задоволені. Квартиру [ADDRESS] було поділено між [PERSON] та [PERSON] як об,єкт спільної сумісної власності,а саме: виділено [PERSON] та [PERSON] по ? частки зазначеної квартири кожному. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частку квартири кожному. Рішенням апеляційного суду Луганської області від 24 листопада 2011 року, рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.03.2011 року було скасоване в частині поділу квартири і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про виділ частки квартири та визнання за ним права власності. У касаційному порядку справа не переглядалась. 24 червня 2016 року, на підставі рішення апеляційного суду Луганської області від 24 листопада 2011 року право власності [PERSON] було припинено, а за [PERSON] зареєстровано право власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно на 1/1 частку квартири, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У спірній квартирі продовжує бути зареєстрованим за місцем проживання [PERSON], який вселився в квартиру і був зареєстрований як член сім,ї колишнього власника квартири- [PERSON] Відповідач не є членом сім,ї позивача, проте добровільно знятися з реєстрації за місцем проживання не бажає, чим перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні належною їй на праві власності квартирою. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням- квартирою [ADDRESS] оскільки позивач, як новий одноосібний власник квартири , жодних стосунків з відповідачем не підтримує, кровного споріднення з ним не має та не надавала йому згоди на користування належним майном. Просить виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позивач та її представник у судове засідання не з,явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, заперечень на позов не надав. Відповідачу було надіслано виклики в судове засідання за адресою, відповідно відомостей адресно- довідкового підрозділу, а саме: [ADDRESS], які були повернуті на адресу суду з позначкою «за закінченням терміну зверігання» (а.с.32-45, 46-48,54-56). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (витяг з Державного реєстру правочинів- а.с.7). В указаній квартирі зареєстрований та проживає [PERSON], [INFO] (відомості адресно- довідкового підрозділу-а.с.20 ). Відповідач не є членом сім,ї позивача,- власника квартири, заважає власнику квартири використовувати помешкання для власного проживання, тому підлягає виселенню. Відповідно ч.1 ст.383 ЦПК України, власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім,ї та інших осіб. Згідно ч.1 ст. 156 ЖК України , члени сім,ї власника житлового будинку, які проживают разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відтак, право членів сім,ї власника житлового будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на житло у особи, членами сім,ї якої вони є; із припиненням права власності особи, втрачається й право користування приміщенням у членів його сім.ї. Отже, право користування у відповідача житловим приміщенням припинилося внаслідок укладання договору купівлі-продажу. Відповідач не маючи права користування квартирою продовжує в ньому мешкати, чим створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні власним майном, а тому й порушує її право власності на нерухоме майно. Таким чином судом встановлено неможливість сумісного проживання сторін, отже позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про виселення є обгрунтованими та підлягають задоволеню.

Outcome: approved