Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, від заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.10.2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з позивачкою. 31.07.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач ухиляється від свого обов`язку утримувати сина, хоча інших осіб, які перебувають на його утриманні не має, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За вимогами ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у якому в них народився син [PERSON] , [INFO] /а.с. 2, 5/. Також судом встановлено, шо дитина проживає з позивачкою, за адресою: [ADDRESS] /а.с. 23/. З довідки Медико-соціального центру «Діалог» КЗ ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» та висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 02.08.2018 року № 20 Інклюзивно-ресурсного центру м. Львова ДГПУО ЛМР вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз - розлад психіки та емоцій внаслідок органічного ураження ЦНС з когнітивними та поведінковими порушеннями. Гіперактивний розлад з дефіцитом уваги і він потребує лікування /а.с. 13, 14-18/. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 грн; з 1 липня 2021 року - 2510 грн; з 1 грудня 2021 року - 2618 грн. Виходячи із вищенаведеного, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей, який батьки повинні забезпечити дітям, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.12.2020 р. до досягнення дитиною повноліття. При цьому судом враховуються мінімальний прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, вік дитини, її особливості та стан здоров`я, а також вік, стан здоров`я та фінансова спроможність відповідача, який є особою працездатного віку, у якого інших дітей чи непрацезданих батьків немає, а, отже, може сплачувати аліменти у тому розмірі, який просить позивачка. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved