Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що йому на праві власності житловий будинок № 10 по вул. Гагаріна в с. Яковлівка, Лозівського району, Харківської області. Крім нього в будинку зареєстрований його син - [PERSON], відповідач по справі. Відповідач хоча і зареєстрований, але в будинку з 20.08.2015 року не проживає, його особистих речей в квартирі не має. Більше трьох років відповідач відсутній за місцем реєстрації. В звязку з реєстрацією відповідача він несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, це перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним йому майном, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Яковлівка, вул. Гагаріна, буд.10.\~ Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та за відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотне поштове повідомлення та довідка про доставку SMS про виклик до суду, що містяться в матеріалах справи, причину неявки до суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок від 10.02.1994 року, посвідченого виконавчим комітетом Яковлівської сільської ради Лозівського району Харківської області, набув право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Лозівський район, с. Яковлівка, вул. Гагаріна, буд. 10. Згідно копії домової книги та довідки Яковлівської сільської ради Лозівського району Харківської області станом на 27.09.2018 року за № 763 в даному будинку зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] Відповідач тривалий час в спірному будинку не проживає, він забрав всі свої особисті речі та вибув на інше постійне місце проживання за адресою: [INFO], де і мешкає по теперішній час. Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідач ніяких претензій на житло не мав. Відповідач в будинок не зявляється. Всі обовязки повязані з договором найму житлового майна виконує позивач по справі. Позивач, як власники будинку, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачем не укладав, ніяких обовязків перед ним не має. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинний сплачувати з вини відповідача, тощо. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався, особистих речей, майна, які належать відповідачу в будинку не має. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт не проживання відповідача по справі в будинку № 10 по вул. Гагаріна в с. Яковлівка, Лозівського району, Харківської області вбачається з актів, складених сусідами від 02.02.2017 року, від 15.12.2017 року та від 20.09.2018 року, з яких вбачається, що відповідач [PERSON] з 20.08.2015 року, тобто тривалий час, в вищевказаному будинку не проживає. Відповідач вибув на інше постійне місце проживання, не проживає в будинку більш ніж три роки, отже з цього моменту він втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved