Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом до [PERSON] про вселення у квартиру як відновлення прав у звязку із незаконним виселенням посилаючись на те, що вона [PERSON] зареєстрована і раніше проживала в картирі свого чоловіка за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Роздори, вул. Шевченко, З, кв. 2. Без жодних законних підстав, лише з посиланням на право власності, з явним ігноруванням норм закону і її прав, свекруха позивачки - [PERSON] у період з 14 квітня 2018 року по 20 квітня 2018 року виселила її з вищезазначеної квартири. На сьогоднішній день позивач не має постійного місця проживання, змушена тимчасово змушена тимчасово проживати у своєї матері, а також наймати житло для більшої своєї зручності. Позивач вважає, що вона відповідно до законодавства має право жити саме за місцем реєстрації, тобто в квартирі, з якої відповідачка її виселила шляхом погроз застосування до неї сили. Отже, відповідачка своїми незаконними діями щодо її виселення з квартири всупереч належній процедурі вчинила самоправство, тобто самовільно скоїла дії, правомірність яких позивачем не визнавалася і оспорюється. В звязку з викладеними вище обставина, вважає за необхідним звернутись до суду з позовними вимога про вселення її до квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснила, що вона прожила у квартирі 20 років, виїхала з квартири не добровільно, сусіди можуть це підтвердити. Представник позивач [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні обставинам викладеним у позовній заяві. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти вимог позову, від пояснень відмовилась. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні, заперечив проти позовних вимог. Пояснив суду, що позивач після розлучення з чоловіком, добровільно висилилась з квартири та переїхала до своєї матері. Відповідачка позивачу не перешкоджала заходити до квартири. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивачка є його колишньою дружиною, а відповідач матірю. Після розлучення з відповідачкою, остання добровільно пішла з квартири. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він та його дружина є власниками квартири, а їх діти там прописані. Позивачка, цей його колишня невістка, яка після розлучення з сином, сама пішла з квартири, забравши всі особисті речі. Відносно колишньої невістки будь-яких протиправних дій, щодо її виселення не вчиняли. Свідок [PERSON] надав аналогічні пояснення, надані у судовому засіданні [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивачка проживала з сином відповідачки у даній квартирі. Бачила як позивачка зі своїми рідними приїжджала на машині з причепом за речами. Примусового виселення не бачила. Суд, заслухавши пояснення сторін, учасників судового розгляду, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки виданої виконкомом Раївської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 19.07.2018 року № 1008, позивач у справі [PERSON] з 17.10.1997 року зареєстрована за адресою: [INFO]. Фактично з 18.04.2018 року по теперішній час проживає за адресою: [INFO]. З довідки відділу адресно довідкової роботи ГУДМС України в Дніпропетровській області від 17.09.2018 року вбачається, що [PERSON] на даний час зареєстрована за адресою [INFO]. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З пояснень учасників справи, вбачається, що позивач вселилася у спірну квартиру як член сім'ї власника житла та після розлучення з чоловіком, який є сином власників квартири добровільно відмовилась від користування нею. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилалася на те, що порушуючи її права відповідачі продовжують чинити їй перешкоди у вселенні до квартири. Частиною 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень\~статей 391 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Частиною 1\~ст.76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 7\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про її вселення до квартири [ADDRESS] є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Позивачем на підтвердження заявлених нею позовних вимог не надано жодного належного доказу, того, що відповідач чинить перешкоди у користуванні вищезазначеної квартири, а тому задоволенню такі позовні вимоги не підлягають. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати по справі не стягуються з відповідача на користь позивача, оскільки судом відмовляється в задоволенні позову.

Outcome: dismissed