Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу , в якому зазначила, що 07.10.2011 року в Ленінському ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області, зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було вчинено актовий запис № 589. Від сумісного проживання сторони дітей не мають. З листопада 2011 року по день звернення до суду з позовом подружжя не проживає спільним життям, не веде спільного господарства та не підтримує сімейних відносин. Позивач вважає, що за таких обставин їх з відповідачем шлюб став носити формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати . Позивач в судовому засіданні зяавлені вимоги підтримала повністю та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Додала, що починаючи з грудня 2011 року вона проживає однією сім'єю з іншим чоловіком, від якого має дітей . Строк на примирення просила не надавати. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, поважних причин своєї неявки, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав . Зважаючи на те, що позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд на підставі наданих позивачем доказів . Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : 07.10.2011 року у Ленінському ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області сторони зареєстрували шлюб, про що було вчинено актовий запис № 589 ( свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 07.10.2011 року, видане Ленінським ВДРАЦС Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 8). Від сумісного проживання сторони дітей не мають. З пояснень позивача, встановлено, що причиною її звернення до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що в зв'язку з різними поглядами на сімейне життя взаємовідносини між подружжям не склалися, в зв'язку з чим вони, починаючи з листопада 2011 року, по день розгляду спору, не проживають однією сім'єю, не ведуть спільне господарство. Починаючи з грудня 2011 року [PERSON] проживає однією сім'єю з іншим чоловіком. На примирення позивач не погоджується, оскільки вважає неможливим відновити взаємовідносини з відповідачем. Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу слід задовольнити . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 551 гривня 20 копійок . З огляду на вказане, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved