Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона та відповідач зареєстрували шлюб 07 жовтня 2011 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбу дітей не мають. Зазначає, що після одруження вони жили спільно з відповідачем у АР Крим, проте починаючи з січня 2013 року вже не знаходили порозуміння, майже не спілкувалися між собою, постійно конфліктували, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя та збереження шлюбу стало непотрібним та неможливим. У червні 2013 року з метою запобігання конфліктів та постійних сварок вона вимушена була переїхати до м. Дніпропетровська до батьків, а чоловік залишився у м. Севастополі. Окреме проживання бажаного результату щодо примирення не дало, вони більше віддалилися один від одного, фактично перестали спілкуватися, кожен з них почав жити своїм особистим життям. Вона остаточно зрозуміла, що з відповідачем є людьми різних поглядів на життя та різних вподобань. З чоловіком з січня 2013 року вона не підтримує сімейно-шлюбні стосунки, ведуть окреме господарство, мають окремий бюджет. Вона переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам На сьогодні вона має кохану людину з яким хоче створити нову сім'ю, проте реєстрація шлюбу з відповідачем є в цьому перешкодою. Зі свого боку відповідач висловлював аналогічне бажання про розірвання шлюбу. На примирення з [PERSON] вона не згодна. Позивач в судовому засіданні, яке проходило у режимі відеоконференції відповідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2016 року, забезпечення якої було доручено Бабушкінському районному суду м. Дніпра, підтримала позов та викладені у ньому обставини, проти надання судом строку на примирення з відповідачем заперечувала та просила змінити її прізвище на дошлюбне [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним, оскільки відповідна інформація була розміщена на офіційному Інтернет-сайті Дніпровського районного суду м. Києва, враховуючи, що поштовий зв'язок з Автономною Республікою Крим на даний час відсутній. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи думку позивача та те, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони уклали шлюб 07 жовтня 2011 року, який зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 632 (а.с. 12). Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з січня 2013 року не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить суд змінити її прізвище на дошлюбне [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 12). Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved