Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 09 червня 2012 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований виконавчим комітетом Луб'янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2. Від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Сімейне життя їх подружжя не склалося через взаємне непорозуміння та несхожість характерів. Під час шлюбу постійно виникали сварки на побутовому підґрунті. На даний час вони фактично не проживають разом. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і поновити її неможливо. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, але відповідач уникає розмов щодо розірвання шлюбу і не бажає його розірвати добровільно. Строк для примирення просить не надавати. У звязку з цим, позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON], стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у вигляді сплати судового збору. До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ № 223914, згідно якого 09.06.2012 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після реєстрації шлюбу : «чоловіка [PERSON]», «дружини - [PERSON]»; копіями свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], серія І-КИ № 410385; [PERSON], [INFO], серія 1-КИ № 532539, з яких вбачається, що їх батьками є сторони по справі; копією паспорта [PERSON], серія АО № 048285. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст.ст.110-112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved