Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 07 липня 2007 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 382. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, виховання дитини та ведення спільного господарства, що призводило до сварок та конфліктів, які негативно впливають на їх моральний стан. У зв'язку з наведеними обставинами в 2012 році вони припинили ведення спільного господарства. Враховуючи те, що примирення між ними неможливе, [PERSON] просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені в липні 2012 року. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]» (а.с.20). Відповідач [PERSON] з позовом ознайомлений, 27 червня 2018 року від нього надійшла письмова заява, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Крім того зазначив, що шлюбні відносини з позивачем припинені в липні 2012 року (а.с.16). Оскільки відповідач в повному обсязі визнав позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 липня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 382 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). З липня 2012 року сторони припинили шлюбні відносини, сімейні стосунки не підтримують та спільного господарства не ведуть, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та виховання дитини, що призводило до сварок та конфліктів. Враховуючи те, що сторони не виявили бажання примиритися, суд приходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. За домовленістю сторін, після розірвання шлюбу малолітня дитина [PERSON], [INFO] залишаться проживати разом з матір'ю - [PERSON]. Майнового спору на день розгляду справи між сторонами немає. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]», [PERSON] залишити прізвище «[PERSON]». Враховуючи те, що відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає доцільним повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що в даному випадку становить 352,40 грн. Інша частина судових витрат відшкодуванню не підлягає, оскільки відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved