Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 1955 року. 16 грудня 2015 року шлюб між ними розірвано рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області. Під час подружнього життя відповідачем отримано в 1961 році земельну ділянку цільове призначення - земельної ділянки, площею 0,0501 га. за адресою провулок Б.Хмельницького № 5 в м. Знамянка Кіровоградської області - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. За спільні кошти вони побудували будинок по провулку Б.Хмельницького № 5 в м. Знамянка Кіровоградської області та зареєструвались за адресою вказаного домоволодіння. 26 грудня 1986 року на імя відповідача видане свідоцтво направо особистої власності на домоволодіння. Крім того, відповідач приватизував земельну ділянку, призначену для обслуговування\~ та будівництва житлового будинку і господарських будівель, площею 0,0501 га., кадастровий номер 3510600000:50:283:0008 на підставі рішення сесії Знамянської міської ради № 134 від 13 березня 1997 року та на підставі рішення № 520 від 24 лютого 2012 року. [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 422892. Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.11.2016 року було визнано за [PERSON] право власності в порядку розподілу спільного майна подружжя на ? частину житлового будинку по провулку Б.Хмельницького № 5 в м. Знамянка Кіровоградської області. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування будинку та господарських будівель за адресою\~ провулок Богдана Хмельницького, 5 м. Знамянка Кіровоградської області, так як вона є власником 1/2 частини будинку, що розташований на вищевказаній земельній ділянці. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву відповідно до якої визнав вимоги позовної заяви щодо визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя, просить суд розглядати справу без його участі, в стягненні судових витрат просить відмовити, так як він являється інвалідом першої групи і звільнений від їх сплати.\~\~ Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 1955 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знамянка Знамянського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області було зроблено актовий запис № 117 в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за 1955 рік. Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2015 року шлюб між ними розірвано (а.с.4). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO] і на теперішній час, що вбачається з копії паспорту позивача та матеріалів справи. На підставі рішення сесії Знамянської міської ради № 134 від 13 березня 1997 року та на підставі рішення № 520 від 24 лютого 2012 року [PERSON] надано земельну ділянку, призначену для обслуговування\~ та будівництва житлового будинку і господарських будівель, площею 0,0501 га, про що\~ виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 422892, кадастровий номер земельної ділянки 3510600000:50:283:0008 (а.с.7). Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.11.2016 року було визнано за [PERSON] право власності в порядку розподілу спільного майна подружжя на ? частину житлового будинку по провулку Б.Хмельницького № 5 в м. Знамянка Кіровоградської області. Частиною 1 ст.120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення. Згідно ч.4 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Земельна ділянка, згідно з ч.1 ст.86 Земельного кодексу України, може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частиною 2 ст.89 Земельного кодексу України визначено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки подружжя та співвласників житлового будинку. В пункті 182 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року (зі змінами) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що відповідно до положень статей 81, 116 Земельного кодексу України зокрема земельна ділянка одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 Земельного кодексу України, статтею 377 Цивільного Кодексу України. Зважаючи на розяснення, що дані у п.2.1. постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року з приводу того, що розмір земельної ділянки, якою має право користуватися кожен із учасників спільної власності залежить від розміру їхніх часток у спільній власності на житловий будинок, позивач є власником 1/2 частини будинку, який розташований на земельній ділянці, а тому має право на ? частину земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, площею 0,0501 га., кадастровий номер 3510600000:50:283:0008, отриману відповідачем у власність в порядку приватизації. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість і доведенність вимог позивача. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп, інваліди Великої Вітчизняної війни. З'ясовано, що відповідач по справі, є інвалідом І групи, що підтверджується копією посвідчення серії Б №320925 від 09.02.2016року, а тому звільнений від сплати даного, у зв'язку з чим сплачений судовий збір залишити за рахунок позивача [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved