Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини щомісячно з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем з 18 січня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають трьох дітей - сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду від 29.07.2016 року шлюб між сторонами розірвано, діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України, має можливість надавати матеріальну допомогу, при цьому у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тож вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходились у шлюбі з 18 січня 2011 року (а.с.10). Від спільного життя мають трьох дітей - сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], батьком яких у свідоцтвах про народження записаний відповідач (а.с.13-15). Рішенням Знам'янського міськрайонного суду від 29.07.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.22-23). Відповідач проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України з 19.08.2016 року на посаді водія-електрика акумуляторного відділення взводу спеціальних робіт ремонтної роти (а.с.17-20). Позивач отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям (а.с.16). Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За приписами ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Верховний Суд України 16 жовтня 2016 року у справі №6-1798цс16 зробив правовий висновок, відповідно до якого аліменти на двох і більше дітей визначаються судом у єдиній частці від заробітку (доходу) батька, а не в будь-який інший спосіб на розсуд суду. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання його трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] і [PERSON], суд приймає до уваги вимоги ст.182 СК України, дійсні обставини у справі, зокрема те, що відповідач є працездатною особою, має постійне місце роботи та стабільний заробіток. Поряд з цим, зі змісту позову слідує, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей [PERSON], [PERSON] і [PERSON] не надає, відсутні дані стосовно незадовільного стану його здоров'я, а також враховуючи матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їхніх спільних дітей, визначивши їх розмір, як того вимагає положення ст.183 СК, в єдиній частці від заробітку батька в межах заявлених позовних вимог - у частині, що становитиме 1/3. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved