Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця, до закінчення сином навчання в Чернятинському коледжі Вінницького національного аграрного університету, тобто до 30 червня 2018 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано 25 липня 2002 року, мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.02.2015 року з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] було присуджено стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця, до закінчення донькою навчання в Тернопільському національному економічному університеті Вінницького навчально-наукового інституту економіки. Син [PERSON] є студентом 2-го курсу Чернятинського коледжу Вінницького національного аграрного університету, спеціальності «Бухоблік» денної форми навчання. Під час навчання в учбовому закладі син щодня повинен харчуватись, одягатись, купувати необхідні підручники для навчання, кожного дня витрачає кошти на проїзд в транспорті з м.Жмеринка в с.Чернятин і навпаки. Їй одній важко утримувати сина під час навчання в учбовому закладі, перебуває у скрутному матеріальному становищі. Позивач працює в виробничому підрозділі Жмеринська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця ПАТ «Укрзалізниця» оператором станційного технологічного центру оброблення поїзної інформації та перевізних документів, її доходи за липень-грудень 2016 року становили 23541,46 грн., яких не вистачає для нормального проживання та харчування обох дітей та її. Інших доходів не має. Відповідач офіційно працює на ПМС-79 монтером колії, де щомісяця отримує заробітну плату. Між позивачем та відповідачем в добровільному порядку не досягнуто згоди щодо утримання сина під час навчання в учбовому закладі. Інших утриманців крім доньки [PERSON] та сина [PERSON] у відповідача не має. Позивач [PERSON] в наданій до суду 23.02.2017 року заяві позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Дану справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в наданій до суду 23.02.2017 року заяві повністю визнав позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина та не заперечував проти їх задоволення. Дану справу просив розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити враховуючи таке. Згідно до вимог ст. 182 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення; ч.1 ст. 199 СК України - якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; ст. 200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 25.07.2002 року було розірвано (а.с. 3) . Під час спільного проживання у шлюбі з відповідачем позивач народила двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Діти проживають з позивачем, що підтверджується копією довідки комунального підприємства «Жмеринкакомунсервіс» від 12.01.2017 року № 75 (а.с. 7). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.02.2015 року з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки [PERSON] було присуджено стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця, до закінчення донькою навчання в Тернопільському національному економічному університеті Вінницького навчально-наукового інституту економіки, до 30.06.2018 року (а.с.4-5). Син сторін [PERSON] є студентом 2-го курсу Чернятинського коледжу Вінницького національного аграрного університету спеціальності «Бухоблік» денної форми навчання. Навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року. Стипендія за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року не призначалась, що підтверджується копією довідки навчального закладу від 09.12.2016 року № 331 (а.с.8). Позивач [PERSON] офіційно працює у виробничому підрозділі Жмеринська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця ПАТ «Укрзалізниця» оператором станційного технологічного центру оброблення поїзної інформації та перевізних документів (а.с.9). Відповідач [PERSON] офіційно працює на посаді монтера колії 3 розряду у ВП «Жмеринська колійна машинна станція» Регіональної філії ПЗЗ ПАТ «Укрзалізниця» . Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Данні обставини визнаються відповідачем, тому відповідно до ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved