Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 27.11.2001 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку Катерину [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки між ними постійно виникали непорозуміння, конфлікти, вони мають різні погляди на сім»ю, на обов»язки в ній та потреби сім»ї, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шість місяців тому припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, внаслідок чого збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просила суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надіслано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі в зв»язку з довгостроковим перебуванням у відрядженні, в заяві вказано на те, що позов вона підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень про виклик до суду, причини його неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі або заперечень на позов до суду не надходило. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 27.11.2001 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження та про народження дитини. Відповідно до паспортних даних, позивач зареєстрована з 11.07.1989 року у місті Білій Церкві по вулиці Славіна,17/1, відповідач згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області зареєстрований [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, проживають вони окремо, наміру зберігати сімю позивач не має. Як передбачено ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З клопотаннями до суду про надання строку на примирення сторони не зверталися. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Крім того, питання про збереження шлюбу має вирішуватися обома сторонами на паритетних засадах. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище [PERSON]. Витрати по сплаті судового збору позивач залишає за собою.

Outcome: approved