Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.12.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] через її представників був укладений договір на виготовлення та встановлення вхідних дверей до її квартири. Договір передбачав виконання замовлення протягом 30 робочих днів після попередньої оплати в сумі 4170 грн. Однак, по закінченню встановленого терміну замовлення, не дивлячись на оплату, виконано не було. На пропозицію 07 квітня 2015 року розірвати договір та повернути кошти, сплачені позивачем, представник [PERSON] у м. Чернігів вкотре запевнила, що двері будуть встановлені. Відмова [PERSON] в задоволенні законних вимог про виконання договору або його розірвання та повернення коштів грубо порушує права позивача. Внаслідок протиправної поведінки відповідача, яка полягає в тривалому невиконанні договору, позивачці було завдано матеріальну та моральну шкоду. Тому позивач, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить розірвати договір № FR-85/1 від 21 грудня 2014 року, стягнути з відповідача на користь позивача 4583,22 грн. збитків за невиконання договору та 325,25 грн. пені, а також моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі, у яких зазначила, що підприємницької діяльності на території Чернігівської області ніколи не здійснювала, а стосовно вчинення шахрайських дій з використанням її імені та документів відповідач звернулась до Чернігівського МВ УМВС України у Чернігівській області. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Згідно тексту договору № FR-85/1 від 21 грудня 2014 року замовник [PERSON] та виконавець фізична особа-підприємець [PERSON] домовились про те, що замовник доручає, а виконавець зобовязується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій. Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору замовник зобовязується сплатити вартість виробів у сумі 4170 грн., а виконавець після сплати вартості виробу - передати у власність замовника виготовлені вироби протягом 30 робочих днів з дня укладення договору. У відповідності до ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Наданий позивачем текст договору № FR-85/1 від 21 грудня 2014 року підписаний від імені замовника [PERSON], однак не підписаний виконавцем фізичною особою-підприємцем [PERSON], а лише скріплений її печаткою. Позивач у судовому засіданні пояснила, що особисто з відповідачкою договір нею не укладався, а укладався з робітниками, прізвище, імя та по батькові яких вона назвати не може. З позовом до відповідачки звернулася у звязку з тим, що на договорі міститься відтиск її печатки. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі договір укладений не був, оскільки відповідачем такий договір не підписувався. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність зобовязань між сторонами у справі, це виключає настання будь-яких правових наслідків для відповідача. Позивач також стверджувала, що нею на виконання умов договору було здійснено відповідну оплату, однак з наданих позивачкою виписки по картковому рахунку № 5211537349525217 за період з 01.12.2014 року по 30.04.2015 року та копії чеку № 300343 від 21.12.2014 року не вбачається, що відповідачем у справі [PERSON] були отримані кошти від позивача [PERSON] на виконання договору № FR-85/1 від 21 грудня 2014 року, а сама позивач пояснила у судовому засіданні, що кошти нею були перераховані юридичній особі з найменуванням «Ельбрус». Зібрані в матеріалах цивільної справи та досліджені у судовому засіданні докази вказаних вище висновків суду не спростовують. Враховуючи викладене, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки між сторонами у справі в належній формі договір на виготовлення ПВХ конструкцій укладений не був, а позивачем відповідачу не було сплачено за надання послуг за договором.

Outcome: dismissed