Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], [INFO] померла спадкоємець [PERSON] її дочка [PERSON]. Після [PERSON] залишилась спадщина у виді житлового будинку [ADDRESS]. Вона, являючись спадкоємцем померлої за законом, спадщину прийняла. Оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не має змоги, оскільки померла не мала правовстановлюючого документу на нього. Просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок [ADDRESS]. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги позивача підтримує. Представник відповідача Козинської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова Колеснік Л.М. просила розглядати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечила. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] виконкомом Козинської сільської ради Миронівського району Київської області. Спадковим майном після смерті [PERSON] був, у тому числі, житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Дані обставини підтверджені повідомленням приватного нотаріуса № 07/01-09 від 12.01.2017. Згідно правил ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 3 вказаної статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкова трансмісія - перехід права на прийняття спадщини до спадкоємців особи, яка мала право на спадщину і не прийняла її у зв'язку зі смертю. Згідно зі ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Отже, спадкова трансмісія можлива за наявності двох умов: якщо спадщину відкрито (спадкодавець помер), слідом за спадкодавцем помирає спадкоємець, не встигнувши у встановлений законом строк прийняти спадщину або відмовитися від неї. Дочка померлої [PERSON] [PERSON], будучи спадкоємцем померлої, померла слідом за спадкодавцем, не встигнувши у встановлений законом строк прийняти спадщину або відмовитися від неї. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 16 травня 2016 року виконавчим комітетом Козинської сільської ради Миронівського району Київській області. В порядку спадкової трансмісії право на прийняття спадщини після померлої [PERSON] перейшло до спадкоємців [PERSON], яка мала право на спадщину і не прийняла її у зв'язку зі смертю. Позивач є спадкоємицею померлої [PERSON] за законом першої черги, оскільки являється її дочкою. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 26 листопада 1973 року Козинською сільською радою Миронівського району Київської області, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 18 лютого 1973 року Козинською сільською радою Миронівського району Київської області, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 24 жовтня 1992 року Козинською сільською радою Миронівського району Київської області. У встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Згідно з пунктами 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У матеріалах спадкової справи міститься повідомлення нотаріуса від 25 листопада 2016 року № 850/02-14, за змістом якого перешкодою у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] є відсутність документів, що підтверджують право власності на житловий будинок, які повинні бути зареєстровані за законодавством на момент виникнення права власності відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи [PERSON] № 142/2016. Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих з наступних підстав. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Будинок має затверджений 29 вересня 2016 року ПП Агенство земельного кадастру та оцінки «Гео Світ» технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних, та зареєстрований в погосподарській книзі Козинської сільської ради Миронівського району Київської області. Згідно відомостей технічного паспорту приналежністю будинку є такі господарські будівлі та споруди: веранда, замощення, два сараї, літня кухня-сарай, погріб, туалет, колодязь, ворота, хвіртка, паркан, огорожа. Будинок має загальну площу 52,5 кв.м., житлову площу 26,5 кв.м., допоміжну площу 26 кв.м. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок [ADDRESS] був побудований у 1938 році на земельній ділянці площею 0,25 га, призначеній для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконкому Козинської сільської ради Миронівського району Київської області № 756 від 05 грудня 2016 року. До компетенції виконкомів місцевих рад на час забудови спірного будинку відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги - документи первинного обліку в сільських Радах народних депутатів з 1935 року. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільради. В особових рахунках містяться відомості про членів сім'ї, які проживають в господарстві, а також дані щодо землі, будівель і худоби, що знаходяться в особистому користуванні. Записи погосподарського обліку містять дані про те, що з 1977 року до [INFO] головою двору по [ADDRESS] була померла [PERSON] Вказані обставини підтверджені даними довідки виконкому Козинської сільської ради Миронівського району Київської області № 757 від 05 грудня 2016 року. Запис [PERSON] в книгах погосподарського обліку Козинської сільської ради Миронівського району Київської області як голови двору підтверджує факт належності житлового будинку [ADDRESS] саме їй. Даним будинком померла [PERSON] володіла та користувалася на праві власності. Після смерті [PERSON] в порядку спадкової трансмісії право на спадщину перейшло до [PERSON], яка мала право на спадщину і не прийняла її у зв'язку зі смертю, та після її смерті в порядку спадкування за законом право на будинок набула позивач. За відомостями довідки КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 1062 від 04 жовтня 2016 року, яка міститься у матеріалах справи, право власності на житловий будинок [ADDRESS] станом на 01 січня 2013 року не було зареєстровано. Нотаріусом перевірено та встановлено, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно у виді вказаного житлового будинку не здійснена на час звернення позивача за оформленням спадкових прав. Відсутність державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно перевірено судом при розгляді справи та підтверджено Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 78660523 від 24 січня 2017 року. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 вказаної статті визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними. Позивач, будучи спадкоємцем померлої [PERSON], має перешкоди у оформленні спадкових прав відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю документа, що підтверджує її право власності на житловий будинок [ADDRESS], тому її порушене право підлягає захисту, питання визначення належності спадкового майна має вирішуватись у судовому порядку. На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1268, 1270, 1276, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved