Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача такою, що втратила право користування\~ квартирою за адресою: [ADDRESS], та зобовязати третю особу зняти відповідача з реєстраційного обліку за цією адресою. Позов обґрунтований такими обставинами. Позивачу на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. За цією адресою зареєстровані, окрім позивача, її чоловік та дочка [PERSON] У 2011 році [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином РФ та переїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. Відповідач фактично не проживає за адресою реєстрації більше трьох років. У звязку з цим позивач змушена був звернутися до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав . Позивач подала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявлялася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Малиновського РВ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Дослідивши письмові докази у справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.1999 року. Згідно з довідкою (випискою з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 12.01.2015 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровано місце проживання [PERSON], її чоловіка [PERSON] та дочки [PERSON] (починаючи з 08.09.2000 року). Відповідно до відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області місце проживання відповідача [PERSON] дійсно зареєстроване за вищезазначеною адресою. Судом встановлено, що у 2011 році [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином РФ та переїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. Зазначені обставини не заперечувались відповідачем, а також підтверджуються актом від 23.03.2015 року, складеним ЖБК «Іллічівський-10». Згідно із зазначеним актом відповідач залишила квартиру добровільно, при виїзді вона вивезла все своє майно. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON], будучи зареєстрованою за адресою: [INFO], не проживає там тривалий час. Зважаючи на той факт, що квартира належить позивачу на праві власності, а відповідач, будучи дочкою позивача, на відповідній правовій підставі, здійснювала користування нею, суд вважає, що між сторонами виникли відносини із приводу користування чужим майном (сервітуту), які регулюються главою 32 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи зі змісту цієї норми закону, ухвалене рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Тобто подальше зняття з реєстрації місця проживання такої особи рішенням суду не потрібно, оскільки це є компетенцією відповідних органів. Крім того, суд звертає увагу, що Малиновський РВ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області не є відповідачем по справі, у той час як рішення суду не може покладати зобовязання на осіб, які не є сторонами по справі. На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині та вважає за необхідне визначити порядок виконання рішення, зазначивши, що воно є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку з відповідною адресою, що передбачено ст. 217 ЦПК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial