Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача пеню від суми несплачених аліментів виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 05.05.2007 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.05.2014 року шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу в них народилася донька - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з нею. З лютого 2013 року вона разом з дитиною проживає окремо від відповідача, та повністю несе всі витрати пов'язані з утриманням дитини. З часу припинення сімейних відносин відповідач долею дитини не цікавиться, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, наміру спілкуватись з донькою не виявляв, чим фактично самоусунувся від участі у вихованні та утриманні дитини. Спорів з приводу міста проживання дитини не було. Відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з позивачем. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Батько дитини жодного разу не цікавився здоров'ям дитини, успіхами у школі, фактично відсутній в житті дитини. Позивач зазначає, що нехтування батьківськими обов'язками з боку відповідача, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.05.2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 643 грн. на місяць, починаючи з 16.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі виконавчого листа по справі № 644/2340/15-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 08.07.2015 року відкрито виконавче провадження та здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів відповідачем. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 10.05.2017 року, залишок боргу по аліментам станом на 01.05.2017 року за період з 16.03.2015 року по 01.05.2017 року складає - 16718,00 грн. За вказаний період відповідачем сплачено аліментів у сумі 0,00 грн. Відповідач свій батьківський обов'язок по утриманню дитини не виконує, хоча за своїм майновим станом та станом здоров'я має можливість надавати допомогу на утримання доньки. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Позивач подала до суду заяву, в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява про те, що він визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просить справу розглядати без участі представника служби, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник третьої особи - Куп'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.05.2007 року по 08.05.2014 року. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.05.2014 року шлюб між сторонам розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис про народження № 521 від 20.06.2008 року, батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач - [PERSON], а матір'ю позивач - [PERSON]. Після розірвання шлюбу донька [PERSON] залишилася проживати з позивачем. З лютого 2013 року позивач разом з дитиною проживає окремо від відповідача, та повністю несе всі витрати пов'язані з утриманням дитини. З часу припинення сімейних відносин відповідач долею дитини не цікавиться, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, наміру спілкуватись з донькою не виявляв, чим фактично самоусунувся від участі у вихованні та утриманні дитини. Спорів з приводу міста проживання дитини не було. Відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з позивачем. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. З відповіді адміністрації Харківської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 26 Харківської міської ради Харківської області за № 168/01-36 від 26.04.2017 року вбачається, що [PERSON], навчалась у ХЗОШ № 26 з 01.09.2014 року по 15.08.2016 року. Зі слів класного керівника навчальним процесом та успіхами дитини у школі цікавилась бабуся [PERSON], батьківські збори відвідувала мати учениці [PERSON] З батьком дитини [PERSON] класний керівник протягом навчального року контактів не мала. З відповіді адміністрації Південного ліцею Харківської районної ради Харківської області за № 01-26/30 від 27.04.2017 року вбачається, що [PERSON] навчалася у Південному ліцеї в період з 01.09.2016 року по 27.12.2016 рік, після чого через зміну місця проживання, вибула до ЗОШ № 71 м. Харкова. За час навчання дитини в ліцеї батько - [PERSON] не брав активної участі в житті дитини, не відвідував ліцей. На батьківські збори приходила мати дівчинки - [PERSON]. У класного керівника та вчителів батько не цікавився успіхами і здоров'ям доньки. З відповіді адміністрації Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 71 Харківської міської ради Харківської області за № 43/01-36 від 25.04.2017 року вбачається, що [PERSON] навчається в 3-А класі Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 71 Харківської міської ради Харківської області. Батько [PERSON] батьківські збори, класні заходи не відвідує, з учителями не спілкується, дитину зі школи не забирає. З відповіді адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 16» за № 1316 від 01.09.2017 року вбачається, що дитина [PERSON], знаходиться під наглядом фахівців КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 16» за адресою: [ADDRESS]. Дівчинка здорова, з приводу хронічних захворювань на диспансерному обліку не перебуває. Інформація стосовно участі батька [PERSON] у лікуванні дитини у «Історія розвитку дитини» (форма 112/о) відсутня. До дільничного лікаря-педіатра КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 16» стосовно стану здоров'я доньки [PERSON] батько не звертався. З огляду на вище викладене вбачається, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, навчанням та здоров'ям дитини не цікавиться, не бере участі у її вихованні. А тому, суд приходить до висновку, що поведінка відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. Крім того, питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], було розглянуто на засіданні Комісії органу опіки та піклування. Згідно висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 8 від 02.01.2018 року, вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її духовних та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності зі частиною 2 статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не виявляють щодо неї батьківського піклування. Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори , як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] ухиляється від своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Також судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.05.2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 643 грн. на місяць, починаючи з 16.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі виконавчого листа по справі № 644/2340/15-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 08.07.2015 року відкрито виконавче провадження та здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів відповідачем. Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментах, наданого старшим державним виконавцем Куп'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10.05.2017 року, залишок боргу по аліментам станом на 01.05.2017 року за період з 16.03.2015 року по 01.05.2017 року складає - 16718,00 грн. Відповідач [PERSON] свій батьківський обов'язок по утриманню дитини не виконує, хоча за своїм майновим станом та станом здоров'я має можливість надавати допомогу на утримання доньки. Суд, не зважаючи на визнання відповідачем позову, вважає позовну вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів такою, що не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано жодних даних, на підставі яких можливо визначити її розмір. Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідача пені від суми несплачених аліментів виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, з наступних підстав. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно і несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов до виконання. Однак, позивачем не надані дані, які б свідчили про те, що працівниками державної виконавчої служби виконані дані вимоги Закону щодо повідомлення боржника про розмір заборгованості по аліментам. Однак позивачем не надано доказів того, що відповідач належним чином був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, розмір заборгованості, яка виникла на час відкриття виконавчого провадження та строки її погашення. Таким чином, позивачем не надано суду даних щодо помісячної нарахованої заборгованості за прострочення сплати аліментів за період з 16.03.2015 року по 01.01.2016 року, з 01.01.2016 року по 01.01.2017 року, з 01.01.2017 року по 01.05.2017 року та з 01.05.2017 року по день ухвалення рішення суду. Позивачем суду надано лише копію розрахунку заборгованості по аліментах, Куп'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10.05.2017 року, з якого вбачається що розмір заборгованості відповідача по аліментам складає: за період з 16.03.2015 року по 01.01.2016 року - 6430,00 грн., за період з 01.01.2016 року по 01.01.2017 року - 7716,00 грн., за період з 01.01.2017 року по 01.05.2017 року - 2572,00 грн. Загальна сума заборгованості за вказані періоди складає 16718,00 грн. Відсутність доказів на час ухвалення рішення щодо помісячної нарахованої заборгованості за прострочення сплати аліментів за вказані періоди, позбавляє суд можливості здійснити розрахунок заборгованості за аліментами за місяць, яка має бути помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, оскільки загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). З огляду на вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню за недоведеністю. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 640,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial