Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 липня 2018 року між ними зареєстрований шлюб, який розірвано рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25.09.2019 року. Вказує, що відповідач є батьком їхньої неповнолітньої доньки: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на утримання дитини потрібні чималі кошти, так як вона зобов`язана постійно дбати про доньку, купувати їжу, одяг, що теж потребує значних витрат. Посилається на те, що з моменту народження дитини вона утримує доньку самостійно, відповідач з трьох місячного віку до дитини взагалі не приходив, на протязі усього цього часу ухиляється від виконання батьківських відносин, їй та дитині матеріально не допомагає. Не приймає в житті доньки участі та не цікавиться нею. А тому, вона змушена сама утримувати доньку. Вказує на те, що на даний час вона забезпечує усім необхідним дитину. Відповідач, інших осіб на утриманні не має та є фізично здоровим чоловіком. Зважаючи на викладене просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягувати з відповідача - [PERSON] аліменти на утримання: [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону з дня звернення до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, підтвердили обставини викладені у позові, просили позов задовольнити. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, її представника та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2018 року у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Чернівецькій області сторони зареєстрували шлюб. Рішенням Глибоцького районного суду Чернвіецької області від 25 вересня 2019 року шлюб між сторонами - розірвано. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є : [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Дитина проживає із матір`ю та знаходиться на повному її утриманні, що підтверджується довідкою №1321 виданою 26 травня 2020 року Чагорською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області. Дитина - [PERSON] за станом свого здоров`я є - здоровою, що підтверджується медичною довідкою №28/20 виданою 26.08.2020 року Чагорською амбулаторією загальної практики сімейної медицини. Глибоцька РДА, як орган опіки та піклування прийшла до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , що підтверджується відповідним висновком №01.12-260 від 11.08.2020 року. При цьому як орган опіки та піклування виходив із того, що [PERSON] отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини з листопада 2019 року по квітень 2020 року, сума складає - 5160 грн. На обліку у психіатра та нарколога не знаходиться. Матеріально-побутові умови - задовільні. За інформацією Глибоцького ВП Сторожинецького ВП, [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173, ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-4, ч.1 ст.178, ч.1 ст.109 КУпАП. Службою у справах дітей здійснювались неодноразові виїзди за місцем проживання [PERSON] , однак знайти його вдома не вдалося. Повідомлявся останній про те, що на розгляді в РДА перебуває заява про позбавлення його батьківських прав також телефоном та поштовим зв`язком. За ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається одинакові відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , надали пояснення про те, що відповідач після того як покинув сім`ю, коли дитина була трьох місячною, жодного разу не приходив до неї, не проявляв будь - якого інтересу та не надавав будь - якої допомоги на її утримання. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач після народження дитини взагалі не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до неї, не надає майнову допомогу на утримання дитини, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини [PERSON] не піклується про її здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує, суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задовольнити та застосувати до відповідача крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 2 ст.166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 01 липня 2020 року становить 1859 грн. Суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, розміру мінімальної заробітної плати та обставини, які зазначені в ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач молодим, здоровим чоловіком, може надавати утримання своїй доньці, розмір аліментів слід визначити у розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Як передбачено ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: partial