Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 19.10.2013 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Перебуваючи в шлюбі протягом майже трьох років, вони зрозуміли, що є різними людьми по розумінню життя, в поглядах на суть речей. Сім'я розпалася, вони втратили почуття любові та взаємної поваги. Фактично з жовтня 2014 року їх шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Саме після народження доньки у неї виник намір розірвати шлюб з відповідачем. Дитина проживає разом з нею, відповідач проживає окремо. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та проханням розірвати шлюб. На розірванні шлюбу наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.10.2013 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примиритися, зберегти сім'ю позивач не бажає, на розірванні шлюбу наполягає. Наданий судом строк на примирення позитивних результатів не приніс. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 551,21 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved