Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після своєї померлої матері [PERSON], а відповідач є її спадкоємцем за заповітом. У встановленому цивільним процесуальним законом порядку, до початку розгляду справи по суті, змінивши підстави позову, позивач посилається на експертний висновок, відповідно до якого рукописний запис в оскаржуваному заповіті виконано за допомогою такого технічного способу підробки, як перемальовування на просвіт, що позивач вважає дефектом волі заповідача, а тому, просить визнати недійсним заповіт своєї матері від 28 квітня 2015 року з підстав невідповідності вимогам ч. 3 ст. 203 і ч. 1 ст. 215 ЦК України. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити його вимоги з викладених у заяві підстав. Пояснив, що позивач ніколи не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої матері. Також, пояснив, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. Відповідач і його представник в судовому засіданні заперечили щодо вимог позову та просили відмовити в його задоволенні. Представник відповідача також пояснила, що позивач у встановленому законом порядку не прийняла спадщину, а тому не є спадкоємцем померлої матері. Третя особа та його представник в судовому засіданні висловили думку про те, що позов не підлягає задоволенню. Третя особа пояснив, що при посвідченні спірного заповіту ним було вчинені усі необхідні дії, які передбачені чинним законодавством при нотаріальному посвідченні таких правочинів. Оскільки, жодних перешкод для вчинення даної нотаріальної дії не було, він її вчинив. Також, пояснив, що [PERSON] особисто і власноручно підписала два примірники заповіту від 28 квітня 2015 року та проставила свій підпис у реєстрі вчинення нотаріальних дій. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. 28 квітня 2015 року [PERSON] було складено заповіт, яким належну їй квартиру [ADDRESS] вона заповіла [PERSON] (а.с. 11). 02 серпня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії I-ОК № 344505 від 03 серпня 2015 року (а.с. 10). Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України, на яку посилається позивач при обґрунтуванні своїх вимог, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із Висновком експерта № 163 від 05 серпня 2016 року, рукописний запис: «Заповіт прочитаний вголос та підписаний мною особисто [PERSON]» у першому примірнику заповіту від 28.04.2015 року, що виконаний на бланку серії НАН № 244341 і у другому примірнику цього ж заповіту, виконано за допомогою такого технічного способу підробки як перемальовування на просвіт, тобто вказані рукописні записи виконані з технічною підробкою (а.с. 58 67). З урахуванням вимог статей 57 66 ЦПК України, суд оцінює вказаний висновок експерта, як такий, що не має інформації щодо предмета доказування, оскільки не містить даних про те, що оспорюваний заповіт підписано не [PERSON], а іншою особою. Зокрема, наданий позивачем на підтвердження своїх вимог Висновок експерта № 163 від 05 серпня 2016 року не містить відповіді на питання: «чи виконано підпис від імені [PERSON] в заповіті від 28.04.2015 року, [PERSON] чи іншою особою?». Саме дослідження обставин щодо підпису спірного правочину та вирішення питання його належності особі, якою він вчинений, і є визначальним та основним і головним у встановленні волевиявлення учасника правочину. Клопотань або заяв про призначення і проведення відповідного виду експертизи з метою встановлення належності [PERSON] підпису в заповіті від 28.04.2015 року, представником позивача і/або іншими учасниками процесу в судовому засіданні не заявлено. Доводи сторони позивача відносно того, що заповіт виконано за допомогою такого технічного способу підробки, як перемальовування на просвіт, суд не приймає до уваги, оскільки це не свідчить про дефект волі [PERSON], оскільки факт вказаного у спірному заповіті волевиявлення заповідача підтверджує її особистий підпис у заповіті, що виконаний нею власноручно. Згідно із частиною третьою статті 10 та частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, в порушення наведених вимог процесуального закону, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні під час розгляду справи позивачем не надано будь-яких фактичних, прямих, беззаперечних доказів, які б підтверджували ту обставину, що при підписанні заповіту від 28.04.2015 року волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. Одночасно, суд зауважити, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини і не прийняла спадщину відповідно до вимог статей 1268 1272 ЦК України. При цьому, суд враховує ту обставину, що рішенням суду апеляційної інстанції, яке відповідно до норми статті 319 ЦПК України, набрало законної сили, позивачу відмовлено в продовженні строку для прийняття спадщини після померлої матері. Представники сторін в судовому засіданні підтвердили вказану обставину, а інші учасники процесу її визнали і не оспорили. Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено, що існують передбачені частиною третьою статті 203 і частиною першою статті 215 ЦК України, на яку посилається позивач, підстави для визнання недійсним заповіту [PERSON] від 28 квітня 2015 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed