Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що шлюб сторони зареєстрували 11.02.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 164. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили своє існування 4 роки тому, спільне господарство не ведеться. В сім`ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між ними втрачені почуття поваги та взаємо порозуміння. За таких обставин, подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір`ю. Примирення неможливе. Ухвалою судді від 06.05.2019 було відкрито провадження в цивільній справі. У підготовче судове засідання позивач не прибула, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 11.02.2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 164. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с.7). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, однак за відсутності такої вимоги суд не стягує судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved