Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за наступними підставами. Як вказує позивач, вона дізналася, що відносно неї відкрито виконавче провадження про стягнення на користь відповідача, АТ Банк «Форвард», заборгованості у розмірі 17421,60 гривень. Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. за №6571 від 01.11.2019 року. Позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, а саме. Так, позивачка зазначає, що жодних кредитних договорів з відповідачем вона не укладала, а договір №200121310 від 22.01.2018 року є договором оферти, за яким позивачка є клієнтом, а не позичальником. Також вона вказує на те, що заборгованість, зазначена у виконавчому написі, не є безспірною, а їй відповідачем не була направлена вимога про усунення порушення виконання зобов`язань. Крім того, договір, на якому було вчинено виконавчий напис, не був нотаріально посвідченим, що виключає можливість вчинення на ньому виконавчого напису. На підставі викладеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6571, вчинений 01.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В., щодо стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості 17421,60 гривень, а також стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору. До судового засідання позивачка не з`явилася, надавши до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача до судового засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов до суду не надав. Треті особи по справі до судового засідання не не з`явилися з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзиву на позов до суду не надавали. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 22.01.2018 року позивачкою та відповідачем було укладено договір кредитування і позивачці в порядку акцепту було відкрито кредитний рахунок № [NUMBER] . Проте, з наданої копії нотаріальної справи щодо вчинення оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що кінцевий строк погашення кредиту 22.01.2021 року. Також з копії нотаріальної справи випливає, що відповідачем до заяви про вчинення виконавчого напису не було надано жодного документу на підтвердження наявності будь-якої заборгованості позивачки перед відповідачем. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення відповідачем позивачки та надіслання їй вимоги про сплату заборгованості. Відповідно до вимог Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року за №296/5, та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1-1 цього Переліку, затвердженого постановою Кабміну від 29.06.1999 року за №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору, оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання, засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Згідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Проте, з огляду на досліджені матеріали нотаріальної справи щодо вчинення оскаржуваного нотаріального напису, копія яких надана на вимогу суду та вивчена судом під час судового слідства, вбачається, що заборгованість у даному випадку вважати безспірною неможна, вимога позивачці не надсилалася, доказів наявності заборгованості не надано. Згідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом лише формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком №1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі і установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису Також зазначено, що законодавством не визначено виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Крім того, звернуто увагу судів на те, що, у відповідності до Закону України «Про нотаріат», нотаріус має можливість витребувати при вчиненні виконавчого напису і інші документи, окрім перелічених у переліку. Таким чином, суд вважає, що у даному випадку при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було вчинено усіх дій, передбачених законодавством та необхідних для вчинення виконавчого напису. З огляду на наведене, робиться висновок про обґрунтованість доводів позивачки та наявність підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved