Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 17 лютого 2000 року відділом реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сім`ю. Припинили з відповідачем подружні стосунки, нормально не спілкуються, стали психологічно відчужені, втратили взаємну повагу один до одного, що призвело до розпаду сім`ї. Ухвалою суду від 6 березня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання призначено на 8 квітня 2020 року. 18 лютого 2020 року позивач подала суду заяву з проханням розгляд справи провести без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач 3 квітня 2020 року направив суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, претензій до позивача не має. В судове засідання сторони не з`явилися. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 лютого 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис № 84, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 17 лютого 2000 року. Від подружнього життя сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження № 1570 від 23 липня 2007 року. За положеннями ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірвання шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним, а тому позов підлягає до задоволення. За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved