Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом де зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] У вказаному житловому приміщенні окрім неї зареєстрований відповідач по справі [PERSON], хоча фактично там не проживає. На неодноразові звернення позивача до [PERSON] про добровільне зняття з реєстраційного обліку у належній їй квартирі, відповідач відповідав відмовою, від спілкування з позивачем уникає. Вказує, що, відповідач, який продовжує бути зареєстрованим у належному їй житлі, порушує право позивача на користування та розпорядженням власним майном. У зв'язку з чим, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю за підставами вказаними у позові, наполягає на їх задоволенні. Вказує, що дійсно [PERSON], будучи зареєстрованим в належній їй квартирі, протягом тривалого часу в ній не проживає, що перешкоджає їй вільно розпоряджатися своїм майном та створює додаткові матеріальні витрати на оплату комунальних послуг. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки в суд не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача є законним та обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером або у зв'язку з навчанням /учні, студенти, аспіранти тощо/ жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Згідно вимог ст. 98 Житлового кодексу України, тимчасові жильці на вимогу наймача або членів його сім»ї, які проживають разом з ним, зобов'язанні негайно звільнити приміщення, а вразі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 21.03.2001 року. Тим самим [PERSON] у розумінні ст. 317 ЦК України набула право власності на вищевказане майно. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS], але фактично там не проживає. Враховуючи, що ч.2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій запобігання такому порушенню, а також беручи до уваги вимоги ст. 405 ЦК України, якою визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved