Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем є власниками, по 1\\2 частині, автомобіля Cherry Kito кузов LVV ДВ 22 ВЗ ДДОО 1199, 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER], але позивач позбавлена права користування даним авто, оскільки з моменту вступу в законну силу рішення Білоцерківського міськрайонного суду про визнання за нею права власності на 1\\2 частину даного автомобіля, - відповідач [PERSON] постійно створює перешкоди в користуванні автомобілем, не надає ключі, переховує автомобіль. Позивач в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі. Відповідач позов не визнала. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що 22 червня 2015 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа : Перший Український міжнародний банк про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на 1\\2 частину автомобіля було визнано за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля Cherry Kito кузов LVV ДВ 22 ВЗ ДДОО 1199, 2013 року випуску, д.н.з. [NUMBER], а право власності на ? частину цього автомобіля залишено за [PERSON] Зазначене підтверджується копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 22.06.2015 р. у справі № 357\\4455\\15-ц (а.с.6-9). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] не зареєструвала на даний час своє право власності на 1\\2 частину автомобіля [NUMBER]. Відповідно до п.п. 2,7,8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМ Українивід 07 вересня 1998 року № 1388 із змінами, передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів та правомірність придбання транспортного засобу. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є зокрема, й копія рішення суду. Позивач в судовому засіданні пояснила, що її право власності на вказаний автомобіль не визнає відповідач [PERSON], та користується спірним автомобілем [PERSON], тобто бувший чоловік позивача. Відповідач, заперечуючи позов, суду пояснила, що не чинить жодних перешкод позивачу в користуванні автомобілем, позивач не зверталася до неї з питанням визначити порядок користування транспортом. На даний час авто перебуває на СТО. Допитаний судом в якості свідка [PERSON], суду показав, що між ним та його бувшою дружиною [PERSON] тривалий час існує спір щодо поділу спільного майна та щодо користування квартирою і автомобілями. Свідок неодноразово пропонував вирішити спір мирним шляхом, але позивач не бажає врегулювати конфлікт. Свідок зазначає, що більше двох тижнів спірний автомобіль перебуває на ремонті на СТО по вул.. О.Гончара в м. Біла Церква. Позивач не несе витрат на утримання, ремонт автомобіля. При вирішенні даного позову суд виходить з наступного. Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Однак, позивач не надала суду жодного доказу того, що відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди в користуванні спірним автомобілем. Натомість, позивач в судовому засіданні зазначила, що фактично, спірним автомобілем керує її бувший чоловіка [PERSON], який переховує автомобіль, та при цьому позивач позивається до [PERSON] і зазначає, що саме [PERSON] має надати їй у користування автомобіль та погодити порядок такого користування транспортом. Позивач не надала доказів своїх вимог, не довела наявність перешкод з боку відповідача в користуванні вказаним автомобілем. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення за не доведеністю.

Outcome: dismissed