Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.07.2015 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове нерухоме майно, що складається з приватизованої земельної ділянки площею 0,15 га, які розмежовуються на: 0,05 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,1 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території с. Василівка Василівської сільської ради Полтавського району. Проте у звязку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, постановою нотаріуса Другої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку. У судове засідання позивач не зявилася, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Представник третьої особи Другої полтавської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи по суті покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що 02.07.2015 року помер батько позивача [PERSON] (а.с.8), після смерті якого залишилося спадкове нерухоме майно, що складається з приватизованої земельної ділянки площею 0,15 га, які розмежовуються на: 0,05 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,1 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території с. Василівка Василівської сільської ради Полтавського району, що належало йому на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.1997 року, який був укладений між ним та [PERSON] (а.с.6). Згідно із державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №034017 виданого 05.06.1996 року головою Василівської сільської ради народних депутатів, власником зазначеної земельної ділянки вказаний [PERSON] (а.с. 7). 18.01.2010 року [PERSON] помер (а.с. 36). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.07.2010 року, [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] (а.с.41). Постановою нотаріуса Другої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] № 741/02-31 від 29.04.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю документа, підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно (а.с.11). Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦПК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved