Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень просила встановити факт проживання однією сімєю [PERSON] з [PERSON]. Визнати за [PERSON], [INFO] право власності в порядку спадкування на 1/4 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та в цілому складається з 2 (двох) кімнат житловою площею 29,3 кв. м. та загальною площею 51,8 кв. м. після смерті [PERSON], померлого 30 квітня 2002 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 квітня 2002 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на частину квартири [ADDRESS]. На момент смерті спадкодавця, з ним разом з 03 червня 1999 року проживали: мати позивача, [PERSON], [PERSON] та сестра позивача - [PERSON] за адресою: вул. Енгельса, 19 с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області однією сім'єю, мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство, піклувалися один про одного. Оскільки мати позивача та позивач з сестрою проживали зі спадкодавцем однією сімєю, [PERSON] 02 квітня 1996 року звернувся до органів опіки та піклування з клопотанням про встановлення над позивачем опіки. Таким чином з 02 квітня 1996 року [PERSON] був опікуном позивача. Факт спільного проживання з [PERSON] підтверджується довідкою № 513 про склад сім'ї. 30 квітня 2002 року [PERSON] помер. Позивач з відповідачами поховали його та оплатили всі ритуальні послуги. Спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] на спадкове майно у померлого немає. Таким чином позивач перебувала на утриманні померлого з 1996 року та проживала разом з ним в одному помешканні. Звернувшись до [PERSON] нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] для оформлення заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 30 квітня 2002 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, оскільки відсутні необхідні докази, які свідчать про те, що позивач постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем і запропонували в судовому порядку вирішити це питання, що послугувало підставою для звернення до суду. В поданій заяві позивач просила розглядати справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали заяви, згідно яких просили розглядати справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності. В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступного. На підставі свідоцтва про право на житло від 17 квітня 1997 року [PERSON], членам її сім`ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] передано у спільну часткову власність квартиру, загальною площею 51,8 кв.м., розташовану за адресою: квартира [ADDRESS] /а.с.6/. 30 квітня 2002 року [PERSON] помер /а.с.8/. У відповідності до акту фактичного проживання від 22 серпня 2011 року, за участю депутата Вільненської сільської ради, свідків, [PERSON], [INFO], проживав без реєстрації в будинку за адресою: вул. Енгельса, 12, с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області однією сім`єю з [PERSON] Також, довідка Вільненської сільської ради № 1253 від 04 жовтня 2004 року, довідка Вільненської сільської ради № 513 від 16 серпня 2011 року, довідка Вільненської сільської ради № 252 від 08 вересня 2011 року свідчать про спільне проживання позивача з померлим по день смерті за адресою: вул. Енгельса, 12, с. Вільне Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с. 6, 9, 11, 12/. У відповідності до Рішення № 168 від 02 квітня 1996 року /а.с.42/, відповіді Вільненської сільської ради від 27 квітня 2015 року, [PERSON] був опікуном [PERSON] [PERSON] нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу після смерті [PERSON] відмовлено, оскільки відсутні необхідні докази, які свідчать про те, що позивач постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання зі спадкодавцем і запропонували в судовому порядку вирішити це питання, що послугувало підставою для звернення до суду. Як свідчать матеріали справи, позивач помер в 2002 році, тобто під час дії ЦК УРСР. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначеній в статті 21 цього кодексу. Згідно ст.526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. У відповідності до ст.527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст.531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Якщо спадщина відкрилася у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки матеріалами справи підтверджено факт звернення позивача до нотаріальної контори, перебування позивача на утриманні померлого, проживання станом на час відкриття спадщини позивача разом із спадкодавцем більше ніж рік до відкриття спадщини - позивач прийняв спадщину належним чином та має право на спадщину в порядку ст.531, 549 ЦК УРСР. Враховуючи відсутність доказів наявності спадкоємців [PERSON] попередньої черги, відсутність доказів на порушення спадкової справи після смерті останнього, фактичний вступ у спадщину спадкоємця, який перебував на утриманні померлого, докази на підтвердження права власності останнього на спадкове майно, слід визнати право власності на майно саме в розмірі на 1/4 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та в цілому складається з 2 (двох) кімнат житловою площею 29,3 кв. м. та загальною площею 51,8 кв. м. після смерті [PERSON], померлого 30 квітня 2002 року. В той же час, вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем задоволенню не підлягають, оскільки поняття проживання однією сім`єю, необхідне для визначення права на спадщину виникло в 2004 році із вступом в силу положень цивільного кодексу України та до 2004 року не може бути застосовано до спірних правовідносин, внаслідок чого задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial