Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.08.2019 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис №25. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає з нею та знаходиться на її утримані. Фактично їхня сім`я розпалася на початку вересня 2020 року. На даний час вона не працює, так як знаходиться у декретній відпустці, тому сама забезпечити їхню дитину усім необхідним не може. Просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] 3-х річного віку. Представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що існують фактичні обставини за якими відповідач не може надавати позивачці матеріальну допомогу на її утримання, а саме: на теперішній час відповідач не працює та не має постійного заробітку (доходу); у відповідача відсутні на праві власності, володінні чи користуванні майно та майнові права, у тому числі рухоме та нерухоме майно, грошові кошти; матеріальне становище відповідача є тяжким; стан здоров`я відповідача є таким, що в 2020 році він періодично хворіє. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про розгляд справи були повідомлені завчасно та належним чином. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. За правилами статей\~2,12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК). Відповідно до ч.1\~ст.19 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України\~передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимоги\~ст. 264 ЦПК України\~зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 16 серпня 2019 року виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис №25. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району №2528 від 09.09.2020 року, малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні. Згідно\~ст.75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Відповідно до\~ст.84 СК України\~дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Виходячи з положень, які містяться в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У\~Сімейному кодексі України\~не встановлено ні мінімального, ні максимального розмірів аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. А тому суд при визначенні розміру коштів, що належить стягнути як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку\~відповідає вимогам закону, однак, позивачем не доведено, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу). Так, матеріалами справи не підтверджено який саме щомісячний дохід має відповідач [PERSON] . Судом також встановлено та враховується, що в провадженні Синельниківського міськрайонного суду перебуває цивільна справа №191/2750/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Справа на теперішній час не розглянута. Відповідачем у відзиві зазначено, що він має проблеми зі здоров`ям на протязі 2020 року, але жодних доказів суду не надано, тому суд не бере до уваги зазначені пояснення, як підставу не визнання відповідачем позовних вимог. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Згідно п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 79 Сімейного Кодексу України\~аліменти на утримання одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial