Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що рішенням Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області двадцять другої сесії шостого скликання від 17 липня 2013р. «Про погодження на користування мисливськими угіддями» № 22-160, було погоджено Товариству з обмеженою відповідальністю «Томилівська дача» користування мисливськими угіддями на території Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області загальною площею 1615,0840га терміном на 25 років за попереднім погодженням із землевласниками та землекористувачами. Зазначене рішення Томилівської сільської ради Білоцерківського району від 17.07.2013 року скасовано в судовому порядку. Але, згідно з рішенням Київської обласної ради шостого скликання від 17.09.2013 року № 667-34- VІ «Про закріплення мисливських угідь на території Київської області» було надано у користування мисливськими угіддями для ведення мисливського господарства терміном на 25 років третій особі - ТОВ «Томилівська дача» загальною площею 4874га на території Білоцерківського району та в межах згідно з додатком 3. Підставою прийняття цього оскаржуваного рішення є надання погодження Білоцерківською районною державною адміністрацією на користування ТОВ «Томилівська дача» мисливськими угіддями на території Білоцерківського району. Позивач вважає, що відповідач своїм рішенням порушив його права, як власника земельної ділянки, оскільки позивач не надавав згоду на користування його земельною ділянкою, жодних погоджень ні з позивачем, ні з іншими власниками земельних ділянок не було здійснено і власники не погоджували передачу земельних ділянок з Томилівською сільською радою і з Білоцерківською РДА. А тому позивач просить суд, визнати незаконним та скасувати рішення Київської обласної ради шостого скликання від 17.09.2013 року № 667-34- VІ «Про закріплення мисливських угідь на території Київської області»; зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов. Відповідач не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подавали суду письмово викладені заперечення на позов. Представник третьої особи ТОВ «Томилівська дача», згідно довіреності в справі, позов заперечив. Представник третьої особи Томилівської сільської ради позов підтримала. Третя особа ТОВ «Земля Томилівська» в судове засідання не направив свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 2,311 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Томилівської сіслької ради Білоцерківського району, що підтверджено копією державного акту серії ЯБ № 148072 (Т.2 а.с.116). В судовому засіданні встановлено, що зазначену земельну ділянку позивач з 2011 року передав в оренду ФГ «Томилівське», що підтверджено копією Договору оренди землі та Актом прийомки-передачі землі в оренду (Т.2 а.с. 153-154, 155) та підтверджено інформаційною довідкою ГУ Держгеокадастру у Київській області (Т.2 а.с.152). Встановленим є те, що рішенням Київської обласної ради шостого скликання від17.09.2013 року № 667-34- VІ «Про закріплення мисливських угідь на території Київської області» було надано у користування мисливськими угіддями для ведення мисливського господарства терміном на 25 років третій особі - ТОВ «Томилівська дача» загальною площею 4874га на території Білоцерківського району та в межах згідно з додатком 3 (Т.1 а.с.138-139). Встановлено, що рішення Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області двадцять другої сесії шостого скликання від 17.07.2013р. «Про погодження на користування мисливськими угіддями» № 22-160, яким було погоджено ТОВ «Томилівська дача» користування мисливськими угіддями на території Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області загальною площею 1615,0840га терміном на 25 років за попереднім погодженням із землевласниками та землекористувачами, скасовано в судовому порядку. А також, згідно наданої суду інформації вбачається, що рішення Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області двадцять першої сесії шостого скликання від 19.06.2013 року «Про погодження на користування мисливськими угіддями» не існує. Зазначене підтверджено поясненнями представника Томилівської сільської ради та листом Білоцерківської РДА (Т.1 а.с.150, Т2 а.с. 136,137). Відповідно до подання Державного Агентства лісових ресурсів України Держлісагенство України від 15.08.2013р. No03-01/3355-13 до Київської обласної ради були направлені матеріали про надання у користування мисливських угідь на території Білоцерківського району ТОВ «Томилівська дача» загальною площею 6138 га, та в поданні було зазначено, що матеріали направляються за погодженням землевласників та землекористувачів (Т.1 а.с.140). Встановленим є те, що дозвіл на користування мисливськими угіддями на території Томилівської сільської ради надано ТОВ «Земля Томилівська» яке є землекористувачем земельних ділянок (Т.1 а.с.145, 156). Зокрема, 12.06.2013 року ТОВ «Земля Томилівська» надало погодження на закріплення мисливських угідь за ТОВ «Томилівська дача» на загальній площі 403,8713 га терміном на 25 років на території Томилівської сільської ради Білоцерківського району (Т1.а.с.156). Встановлено, що позивач не надавав згоди на користування його земельною ділянкою ТОВ «Томилівська дача», жодних погоджень про віднесення його земельної ділянки до мисливських угідь не надавав. Судом було оглянуто Карту схему меж мисливських угідь ТОВ «Томилівська дача» з описом кордонів угідь (Т2.а.с.138). Також, суду надано відомість розподілу земель, які ввійшли в межі мисливської дільниці по сільським радам Білоцерківського району (Т.2 а.с.140). Судом досліджено Викопіювання з проекту формування території Томилівської сільської ради Білоцерківського району, яке було надано Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області (Т.2 а.с.172). Стороною позивача було надано План типів мисливських угідь мисливського господарства Білоцерківської районної громадської організації «Мисливці та рибалки», де позивач власноруч вказав орієнтовне розміщення його земельної ділянки. Даний План є мапою із зазначенням кордонів мисливських угідь, зокрема, угіддя, що закріплене за ТОВ «Томилівська дача» (Т.2 а.с.176 ) Представник позивача, обґрунтовуючи позов зазначив, що земельну ділянку [PERSON] незаконно, тобто без дозволу власника, віднесли до мисливських угідь, оскаржуваним рішенням порушили його права, як власника земельної ділянки площею 2,311 га, а тому просив визнати незаконним та скасувати рішення Київської обласної ради шостого скликання від 17.09.2013 року № 667-34- VІ «Про закріплення мисливських угідь на території Київської області». Відповідач в своїх письмово викладених запереченнях послався на те, що відсутні докази входження земельної ділянки в межі мисливських угідь наданих ТОВ «Томилівська дача», на час прийняття рішення № 667-34-VІ «Про закріплення мисливських угідь на території Київської області» відповідач мав всі необхідні документи та погодження, а тому рішення прийнято в законний спосіб. А в разі доведення факту порушення права позивача, як власника, позивач може ставити вимогу, лише, про визнання незаконним та скасування рішення КОР в частині, що стосується передачі саме земельної ділянки [PERSON], а не всієї площі в 403,8713 га. Відмовляючи в позові, суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст. 9 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» до повноважень обласних рад у галузі мисливського господарства та полювання належить вирішення в установленому порядку питань надання і користування мисливських угідь. Відповідно до ст..1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» користувачами мисливських угідь є спеціалізовані мисливські господарства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь». Відповідно до ст..2 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» мисливські тварини, що перебувають у стані природної волі, належать до природних ресурсів загальнодержавного значення. Статтею 3 цього Закону передбачено, що мисливські тварини, що перебувають у стані природної волі в межах території України, є об'єктом права власності Українського народу. Статтею 23 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» передбачено, ведення мисливського господарства здійснюється особами, що набули мисливські угіддя в користування згідно з цим Законом. Відносини між власниками або користувачами земельних ділянок і користувачами мисливських угідь регулюються відповідними договорами. Згідно листа Держлісагенства України від 20.06.2012р. № 03-06/3375-12 щодо процедури надання мисливський угідь у користування, передбачено, що умовою вирішення питання надання мисливських угідь претенденту є подання претендентом до уповноваженого органу завіреного у сільській (селищній) раді погодження на користування мисливськими угіддями від власників або користувачів земельних ділянок. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Із наведених положень убачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників цивільних правовідносин. Визнання протиправним рішення Київської обласної ради, як субєкта владних повноважень, можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом України в постанові від 10.04.2012 року у справі № 21-1115 во10. Так, підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що відповідач своїм рішенням № 667-34-VІ «Про закріплення мисливських угідь на території Київської області» порушив права та інтереси позивача, оскільки без дозволу позивача включив його земельну ділянку в межі мисливських угідь. Однак, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт входження земельної ділянки [PERSON] в межі мисливських угідь, наданих у користування ТОВ «Томилівська дача». Наданий позивачем Плансхема мисливських угідь мисливського господарства Білоцерківської районної громадської організації «Мисливці та рибалки» не є безперечним доказом входження земельної ділянки позивача в межі земель для ведення мисливського господарства ТОВ «Томилівська дача». Відповідно до викопіювання з проекту формування території Томилівської сільської ради вбачається, що земельна ділянка позивача знаходиться на межі населеного пункту, дане також підтверджено Викопіюванням з публічної кадастрової карти (Т.2 а.с.172,173,174). Суд звертає увагу, що межі мисливських угідь не мають чітких координат і при їх формуванні не використовувалися координатні точки чи межові знаки. Межі мисливських угідь описані в Карті мисливських угідь ТОВ «Томилівська дача», ці межі не відображені в публічній карті, не містять чіткого переліку кадастрових номерів земельних ділянок, що віднесені до мисливських угідь ТОВ «Томилівська дача». Земельна ділянка [PERSON] знаходиться, на межі /кордоні/ населеного пункту с. Томилівка та поблизу умовної межі зі сходу мисливських угідь ТОВ «Томилівська дача» (опис: по границі с. Томилівка до Сухоліської сільської ради. По границі з Рокитнянським адм. районом до автомобільної дороги Звенігородка-Біла Церква). Відсутні безперечні докази входження земельної ділянки позивача в межі мисливських угідь ТОВ «Томилівська дача». Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, погодження на закріплення мисливських угідь за ТОВ «Томилівська дача» було надано ТОВ «Земля Томилівська» яке є землекористувачем земельних ділянок (Т.1 а.с. 156), але, ТОВ «Земля Томилівська» не є землекористувачем земельної ділянки [PERSON], оскільки ще з 2011 року земельна ділянка [PERSON] перебуває в оренді ФГ «Томилівське» (Т.2 а.с. 153-154). Слід також, зазначити, що ФГ «Томилівське», яке використовує земельну ділянку позивача не оскаржувало дії\\рішення відповідача чи будь-чиї дії щодо факту вчинення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою. Представник позивача посилався на судові рішення різних інстанцій з аналогічних правовідносин, однак, слід зазначити, що в тих справах суд дійшов висновку, що порушені права осіб, які є власниками земельних ділянок віднесених до мисливських угідь без погодження з власниками земельних ділянок. А в даному випадку, [PERSON] не довів, що його земельна ділянка перебуває в межах земель мисливських угідь ТОВ «Томилівська дача» . Відповідно до до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, під час розгляду справи, позивач повинен зазначити, які саме його права або законні інтереси порушено рішенням чи діями відповідача, а суд встановити, чи дійсно порушують дії/рішення відповідача права та інтереси позивача. В даному випадку, позивачем не зазначено, які ж саме його права або інтереси порушено оскаржуваним ним рішенням, не надано жодних доказів на підтвердження порушення його прав. Посилання на те, що оскаржуване рішення порушує принцип рівності усіх перед законом, права власників інших земельних ділянок, не можуть прийматися судом до уваги, оскільки позивач не є представником інтересів інших членів територіальної громади села Томилівка, чи інших власників земельних ділянок, він має право звертатися до суду за захистом його прав або законних інтересів в разі їх порушення, на що вказано вище. А стороною позивача не було доведено, що земельна ділянка позивача перебуває в межах земель мисливських угідь ТОВ «Томилівська дача», а отже, не доведено, що рішенням № 667-34-VІ «Про закріплення мисливських угідь на території Київської області» порушені права чи інтереси [PERSON] Отже, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволення з наведених вище підстав. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed