Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить припинити право спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок та земельну ділянку, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, розміщених за адресою [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2500 га, розташовану за адресою [ADDRESS] , з кадастровим номером [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви - 768,40 грн, судового збору за подання заяви про забезпечення позову - 384,20 грн та правничої допомоги адвоката - 5000 грн. В обгрунтування свого позову посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] вона перебувала з 20.10.1990 року. Їх шлюб було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 95 від 07.11.2008. До спільної сумісної власності подружжя належить житловий будинок, який побудований спільно за спільні кошти у 1995 році, розташований за адресою [ADDRESS] , до якого входять господарські будівлі, сарай 1995 року побудови, колодязь, огорожа, який зареєстрований за [PERSON] , що доводиться свідоцтвом про право власності від 28.12.2002 та земельна ділянка, яка розташована за адресою [ADDRESS] , загальною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, з кадастровим номером [NUMBER] . Інвентаризаційна вартість житлового будинку становить 79310 грн. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, з кадастровим номером [NUMBER] , становить 42644,83 грн. Сторони, будучи викликаними в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій вимоги свого довірителя підтримала повністю та просить суд справу розглянути у її відсутності та відсутності її довірителя. Відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позов та заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Суд, оглянувши письмові матеріали справи, встановив наступне. Із доданих до позовної заяви доказів вбачається, що 20.10.1990 року сторони зареєстрували шлюбу у Насташівській сільській раді Рокитнянського району, свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] . З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що сторони розірвали шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 95 від 07.11.2008. Із копії свідоцтва про право власності від 20.01.2003 вбачається, що житловий будинок, зареєстрований в [ADDRESS] , належить [PERSON] . Згідно з положеннями статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, майно набуте подружжям за час шлюбу в даному випадку житловий будинок та земельна ділянка, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Судові витрати у справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України мають бути віднесені на відповідача та підлягають стягненню з останнього на користь позивача. Щодо відшкодування сторонам витрат на правничу допомогу адвоката суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки представником позивача не було подано детального опису виконаних нею робіт, суд вважає, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі ст.ст.ст.ст. 60, 63, 68, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. 377 ЦК України та

Outcome: partial