Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом. У своєму позові позивач вказала, що 08 серпня 2014 року помер її батько [PERSON]. За життя батько зробив заповіт від 16 липня 2014 року, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], реєстраційний номер № 538. Відповідно заповіту після смерті батька [PERSON], все належне йому майно, де б воно не було, із чого б воно не складалось і взагалі, все те, на буде йому належати на день його смерті і на що він за законом мати право він заповідав, їй, [PERSON]. Відповідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2016 року визнано недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений 16 липня 2014 року в м. Запоріжжі, зареєстрований в реєстрі за № 538. Таким чином, після смерті батька відкрилася спадщина за законом на спадкове майно: квартиру 70, будинку № 37 «В» по вулиці Історичній в м. Запоріжжі. Позивач та відповідач по дійсній справі [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька. До та після смерті батька позивач тяжко хворіла та не встигла звернутись до нотаріальної контори про прийняття спадщини, адже мала поважну причину - перелом ноги. [PERSON] є інвалідом третьої групи та постійно потребую тяжкого та тривалого лікування, постійно лікується у лікарні, у звязку з чим пропустила строк на прийняття спадщини за законом. Після смерті батька стан здоровя позивача різко погіршився, у звязку з сильним моральним потрясінням, стосовно втрати батька, вона не в змозі була тимчасово рухатися і потребувала періодичного лікування, викликаного загостренням хвороби відповідно її групи інвалідності. Внаслідок цього позивачу протипоказані були тривалі поїздки. Брат позивача - відповідач по справі, за її спільного життя з батьком, що тяжко хворів, догляд за ним не здійснював, скрив від неї той факт, що він претендує на спадщину та приховано здав заяву до нотаріальної контори. Державний нотаріус теж завчасно не запропонував мені звернутись з заявою про прийняття спадщини, хоча її брат при прийнятті спадщини зазначав її як іншого спадкоємця. Нотаріусом не було надіслано поштове повідомлення позивачу,як спадкоємцю, про відкриття спадкової справи, у строк визначений діючим законодавством України. Позивач постійно проживала з батьком коли не лікувалась у лікарні, сплачувала за квартиру комунальні послуги, здійснювала за батьком догляд, а тому навіть спадщину прийняла фактично вступивши в управління спадковим майном. У звязку з цими обставинами, позивач тільки після отримання листа нотаріуса 27.03.2015 року звернулась до них із заявою з питання оформлення спадщини та видання їй свідоцтва на спадщину за заповітом або за законом, але нотаріус повідомив її про неможливість прийняття в неї заяви про прийняття спадщини та визначив вирішення цього питання тільки у судовому порядку, відмовив у наданні обґрунтованої відповіді. Тому, позивач вимушена була звернутись до нотаріуса з заявою, яку відправила поштою для отримання відмови у прийнятті спадщини. У звязку з тією обставиною, що заповіт було скасовано тільки 21 березня 2016 року відповідним рішенням суду, яке оскаржувалось в суді апеляційної, касаційної інстанції та Верховному Суді України і остаточно фактично набрало законної сили відповідно ухвали Верховного Суду України від 07.09.2017 року, про що позивач дізналась тільки на час подання дійсної позовної заяви, а тому і право подання відповідної заяви про прийняття спадщини за законом, а не за заповітом, виникло з дня отримання остаточного рішення судової системи України, на час коли шестимісячний строк визначений у законі на прийняття спадщини за законом вже пройшов. Таким чином, на сьогоднішній час у позивача повністю виключена можливість оформлення спадкового майна після смерті батька за законом, адже відповідач приховав від неї факт подання ним заяви про прийняття спадщини за законом, тим самим намагається виключити її з кола спадкоємців. Позивач вважає, що вказаний строк вона пропустила з поважних причин та має право на визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини, що підтверджується доданими до справи копіями лікарняних листів та іншими письмовими доказами. У своєму позові позивач просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини за законом [PERSON], що залишилась після смерті батька [PERSON], що помер 08 серпня 2014 року, для подання заяви про прийняття спадщини за законом до органів нотаріату у два місяці. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали і просять його задовольнити. У судовому засіданні відповідача та його представник - [PERSON] позов не визнали і просять відмовити у задоволенні позову. Третя особа у судове засіданні не зявилася, але в письмовій заяві просить розглянути справу без їх участі. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] по справі є спадкоємцями померлого [PERSON], який помер 08 серпня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ЖС № 300662, виданого 09.08.2014 року. Із заповіту від 16.07.2014року вбачається, що за життя батько [PERSON] заповів усе свої майно дочці, позивачу по справі , [PERSON] Відповідно до рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2016 року, яке набрало законної чинності, заповіт визнано недійсним. Таким чином, після смерті батька відкрилась спадщина за законом на спадкове майно: квартиру [ADDRESS]. Допитані у судовому засіданні свідки з боку позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які знайомі із [PERSON] на протязі більше 10 років, суду пояснили, що [PERSON] страждає на тяжке захворювання, постійно лікується, є інвалідом третьої групи. Крім цього, вона ще і доглядала за своїм батьком до смерті, сама його і хоронила. Знають, що у [PERSON] є рідний брат, але вони його ніколи не бачили в квартирі батька і [PERSON] нічого не розказували про те, що брат їй допомагає. Із постанови державного нотаріуса [PERSON] Першої Запорізької державної нотаріальної контори від 28.10.2017 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 08.08.2014 року [PERSON], так як вона не була зареєстрована разом із спадкодавцем і пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно трудової книжки [PERSON] БТ-1 № 7041666 вбачається. Що вона працювала у ТОВ «ТК «Економ плюс» у період з 2013 р. по 2015рік. Із наданих копій листків непрацездатності на імя [PERSON] (а.с.35-36 т.2) вбачається, що [PERSON] лікувалася постійно з 2013 р. до 2014 р. Із довідки з КУ «Міської клінічної лікарні екстреної та швидкої допомоги м. Запоріжжя» (а.с.60 т.1) встановлено, що [PERSON] 15.06.2014 року потрапила до травмпункту у звязку з переломом ноги. Згідно медичної картки [PERSON] (а.с.60 т.1) встановлено, що в картці є запис травматолога про те, що станом на липень 2014 року у [PERSON] був накладений гіпс. Крім цього, судом було встановлено із медичної картки [PERSON] та виписних епікризів (а.с.48 - 87 т.1), що [PERSON], що [PERSON] страждає на захворювання нирок і потребувала постійного лікування як амбулаторно так і стаціонарно. Крім того, згідно довідки МСЕК [PERSON] є інвалідом 3 групи і їй забороняється тяжка праця. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину,. Суд вважає, що позивач [PERSON] є правомірним набувачем права власності на зазначене майно та має право на визначення додаткового строку на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у звязку з тим, що вона пропустила строк з поважних причин. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] пропустила строк для подання заяви до нотаріальної контори з поважних причин, а саме у звязку із тяжким захворюванням, що повністю знайшло своє підтвердження у судовому засіданні. Тому, суд не прийняв до уваги заперечення відповідача та його представника, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини без поважних причин. Тому, суд вважає, що позов [PERSON] знайшов повністю своє обґрунтування і докази і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved