Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з ним не склалося, сім'я розпалась в зв'язку з відсутністю спільних інтересів, розбіжностями характерів та різними поглядами на сімейні взаємовідносини. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивачка вважає, що збереження сім'ї неможливо. Відповідач не бажає добровільно оформити розлучення через відділ РАЦС, у зв'язку з чим, позивачка просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.20). Підтримала позовні вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, просила строк для примирення не надавати та справу розглянути у її відсутність в заочному порядку, про що надала відповідні заяви (а.с.18,37 ). Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації: [ADDRESS] Болградський район, Одеська область (а.с.14, 15, 23). Повідомлення повернулося до суду без вручення з відмітками, за зазначено адресою не проживає (а.с.17,35). На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідача було повідомлено через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №156 ( 6025) від 22.08.2017 року (а.с.28. 39) та газеті «Одеські вісті» №61 (4987) від 19.08.2017 року (а.с.33, 41, 42). З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації - відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.37). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивачки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 11 червня 2015 року у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 564, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають, але розірвати шлюб у добровільному порядку відповідач відмовляється. Позивач категорично миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, строк для примирення просила не надавати (а.с.18, 37). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved