Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 7000 кв.м., за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Таврійське (Кірове) по вул. Запорізька, 63, в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 15.05.2016 року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 7000 кв.м., за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Таврійське (Кірове) по вул. Запорізька, 63. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], відповідач є спадкоємцем [PERSON] за правом представлення, оскільки мати відповідача (донька спадкодавця) [PERSON] померла 24.03.2011 року. Позивач після смерті [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів. У звязку із цим позивач просить у судовому порядку визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 7000 кв.м., за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Таврійське (Кірове) по вул. Запорізька, 63, в порядку спадкування за заповітом. Від позивача надійшла заява про розгляд зазначеної справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається із довідки № 404, виданої 31.03.2017 року Таврійською сільською радою Оріхівського району Запорізької області, згідно записів погосподарської книги (книга №20, с.64) головою домогосподарства за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Таврійське (до перейменування - Кірове), вул. Запорізька, 63, являлась [PERSON] (а.с.8). В довідці № 162, виданої 20.03.2017 року Таврійською сільською радою Оріхівського району Запорізької області, зазначено, що [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] (до перейменування - Кірове), вул. Запорізька, 63, з 1941 року по день смерті 15.05.2016 року. На день смерті [PERSON] зареєстрованих за цією адресою не було. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 87747650 від 23.05.2017 року, відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Таврійське (до перейменування - Кірове), вул. Запорізька, 63, відсутні. Як вбачається із технічного паспорта житлового будинку № 63 по вул. Запорізька в с. Таврійське Оріхівського району Запорізької області, даний житловий будинок складається із наступних будівель і споруд: житлового будинку літ. «А», тамбура літ. «а», убиральні літ. «Б», паркану №1, воріт з хвірткою №2, басейну №3. Самочинних реконструкцій, переобладнань та перебудов не виявлено (а.с. 9-11). Згідно до заповіту, складеного 25.10.2013 року та посвідченого [PERSON], секретарем виконавчого комітету Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, [PERSON] (а.с.35). [PERSON] померла 15.05.2016 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖС № 351537 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 7000 кв.м., за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Таврійське (Кірове) по вул. Запорізька, 63. Відповідно до відомостей приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу [PERSON], після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 127/2016. Згідно до даних спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] зверталася [PERSON] (позивач у справі). 27.03.2017 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Постановою від 31.03.2017 року № 163/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 7000 кв.м., за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, село Таврійське (Кірове) по вул. Запорізька, 63, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.29-64). За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Оскільки [PERSON] право власності на спірний житловий будинок за життя набула правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК України). Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ст.1235 ЦК України). Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Враховуючи викладене, позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved