overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, вул. Нагорна, буд 55. Зазначає, що відповідач понад дванадцять років не проживає в зазначеному будинку. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок № 55 по вулиці Нагорній в м. Олександрія Кіровоградської області. Будинок належить позивачу на підставі договору купівлі продажу від 28.07.2003 року, що підтверджується також копією довідки № 000287 від 18.08.2003 року, виданою Олександрійським міжміським бюро технічної інвентаризації та копією свідоцтва про одруження 1-ОЛ № 061695 від 29.08.2003 року. В будинку зареєстрований і відповідач по справі, який в ньому не проживає з 2006 року, що підтверджується актом від 29.01.2019 року про фактичне постійне не проживання відповідача у будинку. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акту, складеного в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Нагорна, буд 55, з 01.09.2006 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою за адресою: Кіровоградська обл., м. Олександрія, пр. Соборний 134, кімн.521. Зазначає, що відповідач понад вісім років не проживає в зазначеній кімнаті. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить кімната № 521 по проспекту Соборному 134 в м. Олександрія Кіровоградської області. Кімната належить позивачу на підставі договору купівлі продажу від 07.07.2015 року, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 40204848 від 07.07.2015 року та копією договору купівлі продажу НАО 566316. В кімнаті зареєстрований і відповідач по справі, який в ньому не проживає з 2010 року, що підтверджується актом від 08.02.2019 року про фактичне постійне не проживання відповідача у кімнаті та довідкою про склад сімї № 12 від 08.02.2019 року. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта, складеного в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в кімнаті за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний 134, кімн. 521 з 2010 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком № 7 по пров. Огарьова, в м. Олександрія Кіровоградської області. Зазначає, що вона є власником зазначеного будинку, відповідач зареєстрований та не проживає за зазначеною адресою з серпня 2016 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником будинку № 7 по пров. Огарьова, в м. Олександрія Кіровоградської області. Будинок належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.10.2010 року (а.с. 4). В будинку зареєстрований і відповідач по справі, який в будинку не проживає з серпня 2016 року, що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 285 від 03.07.2018 р., та актом про не проживання особи за місцем реєстрації № 305 від 17.07.2018 р. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що на підставі акта складеного в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] з серпня 2016 року. Тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди,завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] в розмірі 9300гривень та судових витрат. У зв»язку із складністю справи, відповідно до ч. 4 ст. 259 ЦПК України , слід проголосити вступну та резолютивну частини рішення,надавши сторонам право ознайомитися з повним текстом рішення 23 квітня 2018 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів та зустрічним позовом[PERSON] до [PERSON], за участі третьої особи- органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про зменшення розміру аліментів ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ………………………........................................… ……………………………………………………………… …………………… Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 17.11.2011р. Від спільного подружнього життя вони з відповідачем мають сина [PERSON] [INFO] З серпня 2013р. сімейні стосунки між ними фактично припинено. Від того часу мешкають окремо і не ведуть сумісного господарства. Припиненню шлюбних відносин послужило те, що відповідач зловживав алкогольними напоями, не приділяв уваги їх сім'ї, не займався вихованням їх сина, жив своїм особистим життям. Вона неодноразово намагалася переконати відповідача змінити своє відношення до їх сім'ї та жити нормальним сімейним життям. Однак відповідач не прислуховувався до неї і не змінив своє відношення до їх сім'ї. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. У зв'язку з цим просить шлюб розірвати. До судового засідання сторони не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені згідно діючого законодавства, позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідач клопотання про перенесення слухання справи до суду не надіслав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 грудня 2011 року у виконкомі Новоекономічної селищної ради Красноармійського р-ну Донецької області, актовий запис 21 (а.с.6). Від шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO] (а.с.5). Із пояснень, викладених у позовній заяві вбачається, що сторони не бажають відновлювати сімейні стосунки та зберігати сім'ю, вважають, що нерозірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.105 СК України, шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України в разі, якщо суд, дослідивши фактичні взаємовідносини сторін визнає, що збереження сім'ї неможливо. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати, що збереження шлюбу між ними можливо. За таких обставин суд не знаходить підстав для відмови в позові про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 29.12.2003р. Від спільного подружнього життя вони з відповідачем дітей не мають, але вона має сина від попереднього шлюбу. Відповідач на початку їх відносин приділяв увагу їй та сину, але потім, з початку 2013р. з боку відповідача почалися безпідставні звинувачення її та сина, він почав принижувати її на очах сина, після чого між ними почастішали сварки, які часто переростали у бійку. Вона неодноразово просила відповідача припинити протиправне поводження, так як ця його поведінка ніяк не покращувала їх стосунки, вони все погіршувалися, оскільки відповідач не дослухався до порад та не вгамовувався. Весною 2013р. син закінчив навчання у ВНЗ та повернувся додому, після чого почалися скандали, як з нею, так і з сином, відповідач неодноразово намагався учинити бійку з сином, а вона розбороняла, тому теж отримувала від нього стусани та приниження. Не витримавши такого життя, з червня 2013р. їх стосунки були розірвані і з того часу між ними відсутні шлюбні відносини, хоча вони продовжують мешкати в одній квартирі. За цей період вони не робили ніяких спроб примиритися, так як фактично між ними вже не існує ніяких шлюбних стосунків та поновити їх неможливо внаслідок неправомірної поведінки відповідача., який виганяє її та сина з квартири, не відкриває та зачиняє двері і створює неможливі умови для сумісного проживання. На підставі особистих неприязних відносин вони розійшлися й примирення між ними неможливе, так як між ними відсутні любов та повага один до одного, подальше знаходження в шлюбі суперечить її інтересам та тільки приносить шкоду як їй, та і її сину, за здоров'я якого вона хвилюється. У зв'язку з цим просить шлюб розірвати. До судового засідання сторони не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені згідно діючого законодавства, позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідач клопотання про перенесення слухання справи до суду не надіслав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 грудня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис 428 (а.с.6). Із пояснень, викладених у позовній заяві вбачається, що сторони не бажають відновлювати сімейні стосунки та зберігати сім'ю, вважають, що нерозірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.105 СК України, шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України в разі, якщо суд, дослідивши фактичні взаємовідносини сторін визнає, що збереження сім'ї неможливо. Судом встановлені фактичні взаємовідносини подружжя, які не дають підстав вважати, що збереження шлюбу між ними можливо. За таких обставин суд не знаходить підстав для відмови в позові про розірвання шлюбу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначила, що між нею та відповідачем 11.04.2018 року, було укладено шлюб, який зареєстровано у Сторожинецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що в книзі реєстрації актів шлюбу зроблено актовий запис № 39. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач має намір розірвати шлюб з відповідачем так як їх шлюб носить формальний характер. Вони припинили сімейно шлюбні відносини. Позивач просила суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак направила заяву в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідженими доказами встановлено, що сторони уклали шлюб 11.04.2018, який зареєстровано у Сторожинецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що в книзі реєстрації актів шлюбу зроблено актовий запис № 39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу у сторін народилася одна дитина [PERSON] , [INFO] . Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, а також враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на це суд знаходить, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обгрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки на думку суду дана сім`я розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 01.07.1984 року зареєстрували шлюб в Хмельницькому Будинку урочистих подій, актовий запис № 649. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через несумістність характерів, сторони разом не проживають. Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо з 2005 року, спільного господарства не ведуть. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача, спору про місце проживання дитини не виникає. Майнового спору не має. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Позов визнає в повному обсязі. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 01.07.1984 року зареєстрували шлюб в Хмельницькому Будинку урочистих подій, актовий запис № 649. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через несумістність характерів, сторони разом не проживають. Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо з 2005 року, спільного господарства не ведуть. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача, спору про місце проживання дитини не виникає. Майнового спору не має. Шлюб існує формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам сторін. Відтак шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 01.11.1981 року зареєстрували шлюб в виконавчому комітеті Котелівської сільської ради Новоселицького району, Чернівецької області, актовий запис № 24. Від шлюбу сторони мають троє повнолітніх дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки сторони разом не проживають. Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо з 1986 року, спільного господарства не ведуть. Майнового спору не має. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, про час, день, місце судового засідання була повідомлена вчасно судовою повісткою. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 01.11.1981 року зареєстрували шлюб в виконавчому комітеті Котелівської сільської ради Новоселицького району, Чернівецької області, актовий запис № 24. Від шлюбу сторони мають троє повнолітніх дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки сторони разом не проживають. Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо з 1986 року, спільного господарства не ведуть. Майнового спору не має. Шлюб існує формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам сторін. Відтак шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved