Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього додаткові витрати на лікування дитини [PERSON], [INFO] в сумі 11155 грн. 58 коп. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з [PERSON] проживали спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них [INFO] народилася дочка [PERSON], яка дуже хворіє. Так дитина має діагноз захворювання - вітамін Д залежний рахіт 2 типу з порушенням формування колагену 1 типу, мас вади фізичного розвитку. Наслідки важкого ГИП центральної нервової системи. Наразі дитина самостійно не ходе і не розмовляє. У зв'язку з зазначеним дочку необхідно постійно, кожні три місяці, возити на обстеження і лікування до реабілітаційного центру, кожного місяця робити масаж, на що потрібні великі кошти. Дитина проживає разом з нею, а відповідач за рішенням суду на її утримання сплачує аліменти. При цьому, приймати участь у додаткових витратах на дитину у зв'язку з її хворобою, відповідач не бажає, це зокрема виявилося у відсутності постійного матеріального утримання їх дочки з боку останнього. Останній раз витрати на лікування та обстеження дочки, а також проїзд до медичного закладу склали 11155 грн. 56 коп., понесла їх вона самостійно. За таких обставин вважає, що вказана сума понесених нею витрат на лікування [PERSON] має бути стягнута з відповідача на її користь. Вказала, що неодноразово просила відповідача щоб він надавав матеріальну допомогу на лікування дочки, але в добровільному порядку він цього не робить. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Вказала, що витрати на лікування дочки склали 11155 грн. 58 коп. Оригінали документів, які підтверджують понесення вказаних витрат у неї викрала мати відповідача - [PERSON], тому у неї залишилися лише копії, які вона долучила до матеріалів справи. З приводу викрадення документів вона звернулася до поліції. Також позивач зазначила, що до 28 жовтня 2016 року проживала разом із відповідачем, після цього і до 20 серпня 2017 року вона разом з дитиною проживала у [PERSON] Представник позивача просила суд позов [PERSON] задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що він регулярно за рішенням суду сплачує аліменти на утримання доньки, заборгованості не має. Крім того, також несе витрати на лікування дитини навіть у більшому розмірі ніж позивач. Поїздки до лікарень в тому числі і в м. Київ, і в м. Кропивницький позивач з дитиною здійснювала разом із ним або його матір'ю. Разом також їздили постійно і до інших лікувальних закладів, медичних лабораторій. Він відповідно ніс витрати на проїзд, в тому числі і на пальне, коли вони разом їздили на його особистому автомобілі. Також він або його мати від його імені оплачували різноманітні аналізи, придбавали ліки. Таким чином відповідач просив відмовити у задоволенні даного позову. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що дитина [PERSON] дійсно хворіє і на її лікування та обстеження син - відповідач у справі та вона як бабуся дитини також постійно надають матеріальну допомогу. На підтвердження понесення витрат пов'язаних з хворобою онуки, представник відповідача надала оригінали відповідних квитанцій, чеків. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали даної справи та оглянувши матеріали цивільної справи № 2/389/1182/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу до 28 жовтня 2016 року, що обидва підтвердили в судовому засіданні. Від спільного життя мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно з медичними висновками, епікризами та іншими документами дитина [PERSON] у зв'язку з наявним у неї станом здоров'я потребує лікування, додаткових обстежень, нагляду лікарів (а.с. 18-39). До матеріалів справи позивачем долучено копії проїзних документів на залізничний транспорт сполученням Знам'янка - Київ з датою посадки 03 квітня 2017 року, 03 серпня 2017 року, та у зворотному напрямку (а.с. 7). Також долучено копії квитанцій та чеків про придбання медикаментів, супутніх медичних товарів, сплату добровільного внеску на користь медичного закладу, оплату медичних послуг, які датовані 2016-2017 роками (а.с.8-15). В свою чергу, відповідачем та його представником в судове засідання надано оригінали проїзних документів на залізничний транспорт сполученням Знам'янка - Київ та у зворотному напрямку з датами, що відповідають аналогічним поїздкам позивача зазначеним абзацом вище; оригінали квитанцій та чеків про придбання медикаментів, супутніх медичних товарів, сплату добровільного внеску на користь медичного закладу, оплату медичних послуг (а.с. 55-64). Квитанція від 14 серпня 2017 року свідчить про те, що [PERSON] здійснила переказ коштів в сумі 45 грн. як оплата послуг до медико - генетичного центру м. Кривий Ріг (а.с.65). Відповідачем до матеріалів справи також долучено чеки на придбання бензину з метою підтвердження витрат, понесених ним на проїзд на автомобілі разом із позивачем та дитиною до лікувальних закладів в м. Кропивницькому (а.с. 80). У довідці Знам'янської ЦРЛ від 26 вересня 2017 року зазначено, що [PERSON] у період з 09 жовтня 2016 року по 15 жовтня 2016 року перебувала на лікуванні в інфекційному відділенні. До неї приходила її баба [PERSON], брала призначене лікування, придбавала медикаменти (а.с.81). Судом з'ясовано, що рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 грудня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], ? частини його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с.40). З довідок про доходи, представлених суду відповідачем, вбачається, що з останнього щомісячно утримуються аліменти на дитину в розмірі близько 1275 грн., що визначено шляхом поділу загальної суми аліментів з грудня 2016 р. по серпень 2017 р. на відповідну кількість місяць. Вказаним рішенням суду також встановлено, що позивач у 2016 році разом з дитиною проживала у квартирі матері [PERSON] - [PERSON], остання допомагала їй доглядати малолітню дитину, так як вона хворіє. Відповідач проживав від них окремо (а.с. 40). Згідно з довідкою голови ОСББ «Матросова 28», у квартирі [ADDRESS] яка належить [PERSON] з 28 жовтня 2016 року проживає без реєстрації [PERSON] з дитиною [PERSON] (а.с.82). У власноруч написаній 12 листопада 2016 року розписці [PERSON] зазначила, що 28 жовтня 2016 року у квартиру свекрухи [PERSON], яка розташована в місті Знам'янка по вулиці [ADDRESS] за №21, вона перевезла свої речі, з 29 на 30 жовтня вона переночувала у цій квартирі та поїхала разом зі свекрухою електричкою до міста Кіровограда. З 31 жовтня по 11 листопада робили дитині масаж в дитячій обласній лікарні. 12 листопада свекруха винайняла автомобіль і забрала її з Кіровограду у свою квартиру, де вона і проживає (а.с.83). З повідомлення Знам'янського міського Управління соціального захисту населення від 24 липня 2017 року вбачається, що [PERSON] відмовлено в наданні державної соціальної допомоги у зв'язку з тим, що її середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім'ї (а.с. 67). Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні пояснив, що є знайомим [PERSON] Десь приблизно 07 жовтня 2016року він возив останню разом з невісткою [PERSON] до м. Кіровограда, висадив їх в центрі, по дорозі розповідали, що начебто їдуть з дитиною на лікування. [PERSON] сплатила йому 200 грн. за поїздку до м. Кіровограда. Також [PERSON] позичила в нього 4000 грн., вказавши, що кошти їй потрібні на лікування онуки. В подальшому борг повернула впродовж місяця. Свідок [PERSON] пояснив суду, що навесні 2017 року йому подзвонила [PERSON] і попросила допомоги у зв'язку з поламкою автомобіля у м. Кропивницькому по дорозі додому до м. Знам'янка. Він приїхав, в подальшому разом із [PERSON] вони придбали в магазині акумулятор, встановили його, після чого вони поїхали додому в м. Знам'янку. В автомобілі разом з [PERSON] та [PERSON] була і [PERSON] разом з дитиною. Розповідали, що їхали з лікарні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що товаришує з [PERSON] Приблизно у жовтні 2016 року за проханням [PERSON] перевозив речі [PERSON] з вулиці [ADDRESS] (з місця проживання [PERSON] та [PERSON] до 28.10.2016) на вулицю [ADDRESS] - в квартиру її свекрухи [PERSON] Десь через місяць забирав [PERSON] разом з дитиною з лікарні у Кіровограді, при цьому до Кіровограду віз до дитячої лікарні [PERSON], а назад забрав [PERSON] з дитиною, оскільки належний йому автомобіль не вміщав ще одного пасажира. Потім десь у червні місяці також возив позивача з дитиною до м. Кропивницького і забирав назад. Привіз за місцем проживання [PERSON] В серпні мав забрати речі [PERSON] і відвезти до міста Світловодська. Але, так як її десь не було речі відвіз пізніше. За дорогу з ним завжди домовлялись і розраховувалися або відповідач, або його мати. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з сім'єю відповідача та тривалий час жила в місті Кривому Розі. У зв'язку з цим у серпні 2017 року за проханням [PERSON] їздила разом з нею в м. Кривий Ріг до Генетичного центру. Возили генетичні матеріали дитини на обстеження та консультувалися з лікарем. Всі відповідні послуги оплачувала [PERSON], виходила з кабінетів з чеками. В дорозі [PERSON] постійно розповідала про здоров'я онуки, її лікування, переживала, казала, що все робить для покращення її здоров'я. Свідок [PERSON] пояснив, що є колегою [PERSON] Остання сильно раділа народженню онуки. Декілька разів був у неї вдома, невістка [PERSON] жила разом з дитиною у неї. [PERSON] завжди допомагала у лікуванні дитини, їздила з невісткою і дитиною до лікарень у Київ, Кропивницький. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом України від24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України. Отже, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. За нормою ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду справи, судом безперечно встановлено, що дитина сторін - малолітня [PERSON] у зв'язку з наявним у неї захворюванням потребує додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням. Позивачем представлено до суду копії чеків та квитанцій понесених витрат на лікування дитини, а стороною відповідача - оригінали таких документів із зауваженням про те, що відповідні витрати на лікування понесені саме відповідачем. Доводи позивача з приводу того, що представник відповідача викрала у неї вказані документи, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджені. Не є таким доказом і висновок інспектора СРПП № 1 Знам'янського ВП ГУНП в Кіровоградській області Рядніна А.А. від 18.09.2017. З даного висновку вбачається, що 18.09.2017 [PERSON] зверталась до чергової частини Знам'янського ВП з приводу того, що [PERSON] не віддає їй належні речі. Встановивши відсутність ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, перевірка за даним фактом була закінчена. Встановити, про які речі йде мова у зазначеному висновку, можливим не вбачається, зазначені обставини у висновку не конкретизовані. Отже, загалом факт викрадення вказаних документів позивачем не доведено, а стороною відповідача категорично заперечується. В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача додаткових витрат, пов'язаних з лікування дитини, заявлених позивачем у даному позові, оскільки в ході судового розгляду на підставі поданих сторонами доказів встановлено, що стороною відповідача понесено такі витрати у розмірі не меншому ніж позивач. Всі наведені вище обставини в їх сукупності спростовують доводи, викладені у позові про те, що позивач самостійно несе додаткові витрати, пов'язані з хворобою дитини. Отже, позовні вимоги є недоведеними і задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору у справах про оплату додаткових витрат на дитину. Таким чином на підставі п. 4 ст. 88 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed