Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила позбавити його батьківських прав щодо їх спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також просила стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання їхніх спільних дітей у розмірі 12 000,00 грн щомісячно на кожну дитину. У обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона разом з відповідачем від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Проте з кінця 2008 року сторони проживають окремо. З цього часу відповідач проживає за межами України, не приймає участі у вихованні дітей, у зв`язку з чим вихованням дітей займалась виключно позивач. Відповідач у свою чергу з кінця 2008 року не виконував обов`язків батька по вихованню дітей, не цікавився життям та станом їхнього здоров`я, не намагався спілкуватися з ними, не надавав необхідної матеріальної допомоги, тобто свідомо усунувся від виховання дітей. Також позивач зазначила, що позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Тому, на її думку, розмір аліментів на утримання дітей має становити 12 000,00 грн щомісячно на кожну дитину. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 05 лютого 2020 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської РДА в м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач і її представник проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , батько - [PERSON] (відповідач), мати - [PERSON] (позивач), що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] (а.с.17). [INFO] народився [PERSON] , батько - [PERSON] (відповідач), мати - [PERSON] (позивач), що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] (а.с.18). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.13). Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.19-21). Згідно характеристик спеціалізованої школи І-ІІ ступенів - ліцей № 157 Діти [PERSON] та [PERSON] відвідують вказаний заклад. Мати дітей вирішує всі питання щодо їх навчання, бере активну участі у вихованні дітей (а.с.30,31). Актом обстеження житлово-побутових умов від 05.03.2019 також підтверджено, що позивач проживає разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] . У вказаній квартирі створені всі необхідні умови для всебічного розвитку, навчання та виховання дітей (а.с.28). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Висновком, наданим Оболонською районною у місті Києві державною адміністрацією від 13 травня 2020 року № 104-4177, також встановлено, що діти проживають з позивачем. Відповідач не виконує обов`язків батька по вихованню дітей, не цікавився життям та станом їхнього здоров`я, не намагався спілкуватися з ними, не надавав необхідної матеріальної допомоги. Також у вищезазначеному висновку вказано, що Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація рекомендує позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 09 від 07 травня 2020 року). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконував обов`язків батька по вихованню дітей, не цікавився життям та станом їхнього здоров`я, не намагався спілкуватися з ними, не надавав необхідної матеріальної допомоги, тобто свідомо відхиляється від виховання дітей, тому суд приходить до висновку, що останнього необхідно позбавити батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно вимог ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Пунктами 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідача та те, що особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6 000,00 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення даного позову та до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, є доцільним та обґрунтованим. На підставі викладеного, ст. 141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191, 193 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial