Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі договору дарування вона є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] зі своїми малолітніми дітьми, які жодного дня не проживали у вказаній квартирі. Позивач вказує на те, що з 2006 року відповідачі у її квартирі не проживають, і їхнє місце проживання позивачу невідоме, відповідачі не проводять оплату за комунальні послуги, житлом не цікавляться. [PERSON] зловживала спиртними напоями та вела бродячий спосіб життя, рішенням суду її було позбавлено батьківських прав. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду опікуном малолітніх призначено [PERSON], їх бабу - відповідача по справі. Позивач просила визнати відповідача [PERSON], та її дітей [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, заперечила щодо визнання малолітніх дітей такими, що втратили право на користування житловим приміщеням. Представник 3-ої особи - Служби у справах дітей Білоцерківської міськради, позов не визнав, та просив при вирішенні спору врахувати інтереси дітей. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області від 02.07.2005 року і зареєстрованим в реєстрі за №1-3167. Як вбачається з довідки наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про місце проживання та склад сім'ї № 6489 від 24.10.2018 року, в зазначеній квартирі зареєстровано п'ять осіб: [PERSON], та зареєстровані, але не проживають [PERSON], [PERSON], і малолітні [PERSON], [PERSON], відповідачі по справі. (а.с.12). Встановлено, що малолітні [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO], перебувають на обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в службі у справах дітей Білоцерківської міської ради. Згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2017року, справа № 357/14350/16ц відповідач [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо свої синів [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з ухиленням нею від виконання батьківських обов'язків. Над малолітніми [PERSON], [PERSON] призначено опіку з боку їхньої бабусі [PERSON], яка проживає за адресою [ADDRESS] Згідно з висновком Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 26.02.2019 № 136 встановлено, що визнання малолітніх дітей такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] є таким, що звужує існуючі права дітей та порушує їх охоронювані права. Представник позивача суду пояснив, що позивачу [PERSON] згідно договору дарування квартири від 02.07.2005 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі з 2006 року зареєстрована відповідач [PERSON], яка не проживає у вказаній квартирі без поважних причин, зі слів позивача остання зловживала спиртними напоями та вела бродячий спосіб життя. При цьому, її малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були зареєстрованими у квартирі позивача без дозволу власника житла та, взагалі, жодного дня не проживали у вказаній квартирі. [PERSON] було позбавлено батьківських прав щодо її синів [PERSON] та [PERSON] Відповідачі не є членами сім'ї позивача. Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі, квартирою не цікавляться. Відповідач [PERSON], яка являється опікуном дітей, разом із малолітніми [PERSON] та [PERSON] проживають в селі де діти і відвідують школу. Конфліктних ситуацій з приводу користування вказаною квартирою між сторонами не було. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що [PERSON], її бувша невістка, яка колись давно проживала і була зареєстрована в спірній квартирі. [PERSON] є бабусею малолітніх дітей [PERSON], та [PERSON], які проживають з нею, та перебувають на її повному утриманні, батьки малолітніх позбавлені батьківських прав щодо своїх дітей. Дійсно, діти ніколи не проживали в спірній квартирі, але [PERSON] бажає щоб у дітей була реєстрація в місті Біла Церква. Відповідач зазначила, що не заперечує щодо визнання [PERSON] втратившою право на користування квартирою, але її онукам потрібна реєстрація місця проживання в квартирі позивача. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є сусідкою позивача більше 20 років, суду пояснила, що вона доглядала [PERSON], яка була онкохворою, [PERSON] - онука [PERSON], яку свідок востаннє бачила ще дитиною. Не відомо де мешкає [PERSON] Свідок [PERSON], сусідка позивача з 1980 року, суду показала, що востаннє бачила відповідачку [PERSON] близько 10-15 -ти років тому. Позивач [PERSON] - це донька [PERSON] і власник квартири. Відповідач [PERSON] з дітьми не є близькими родичами власника квартири. Діти ніколи не проживали в спірній квартирі. Позивач проживає за кордоном, а квартира зачинена, пуста, давно ніхто в ній не живе. При вирішенні даної справи суд виходить з наступного. За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до приписівст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та можливо визнати [PERSON] з її малолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS], в зв'язку з тривалою, без поважної причини, їх відсутністю за місцем реєстрації проживання. Суд враховує, що малолітні [PERSON] і [PERSON] ніколи не мешкали в квартирі [ADDRESS], та їх опікун ствердила, що діти з народження проживали в її з сином квартирі по вул. Томилівська в м. Біла Церква, а потім [PERSON] забрала дітей до себе в село Бакали, оскільки їх батьки відмовилися виконувати свої батьківські обов'язки, діти опинилися в скрутному становищі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не наполягала на праві користування її онуками квартирою позивача, але бажала, щоб діти залишалися зареєстрованими в тій квартирі. Однак, реєстрація малолітніх дітей та [PERSON] в квартирі позивача порушує право власника майна на розпорядження та належне володіння власністю, а тому з урахуванням встановлених обставин по справі, суд вважає за можливе визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом. Згідно постанови КМ України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» за №207 від 02.03.2016року - реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання. Отже, у відповідності до положень Постанови КМ України від 3.10.2018 року за №800 «Деякі питання соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров'ю», суд вважає за необхідне покласти обов'язок на Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради організувати, разом з працівниками служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дітей [PERSON], [PERSON], забезпечення права цих дітей бути зареєстрованими за місцем фактичного їх проживання, та повідомити суд з приводу виконання даного рішення в частині, що стосується інтересів дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved