Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн. щомісячно, яка щорічно підлягає індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що сторони 03.05.2012 року зареєстрували шлюб, у якому у сторін народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . 17.10.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Відповідач з травня 2020 року матеріально не допомагає утримувати малолітню доньку, чим порушує СК України. Дочка сторін навчається в 2-му класі середньої школи імені Макаренка, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також додатково вивчає англійському мову (два рази в тиждень), що підтверджується Довідкою від 10.12.2020 року виданою ФОП [PERSON] вартість вивчення англійської мови у місяць складає близько 945 грн.; оплата харчування на групі продовження дня близько 600 грн./місяць; підготовка домашнього завдання із вчителем на групі продовженого дня - 1000 грн./місяць; також харчування, одяг. Такий рівень позивачка одна не зможе забезпечити, так як є багатодітною мамою і на її утриманні перебуває ще двоє дітей від першого шлюбу: [PERSON] , [INFO] , яка являється студенткою першого курсу факультету іноземних мов Львівського Національного університету ім.І.Франка, та [PERSON] , [INFO] , і стан її здоров`я не задовільний, оскільки позивачка є інвалідом III групи, а тому наполягає на тому, що б батько - [PERSON] , який займається бізнесом, зокрема: є фізичною особою-підприємцем та засновником і керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Захід» (ЄДРПОУ 39938622), та має фінансову можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 10000,00 десять тисяч) гривень, яка щорічно підлягає індексації відповідно до ч.2 ст.184 СК України. Відповідач отримує дохід, має в приватній власності транспортний засіб BMW Х5, що підтверджується Інформацією РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області від 08.12.2020 року, 31/13-М-133/Аз, а тому позивачка вважає, що [PERSON] може сплачувати такий розмір аліментів. Як фізично так і морально це дасть можливість дочці гармонійно розвиватись. Ухвалою від 19.01.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 16.03.2021 року на адресу суду подано відзив, в якому відповідач позов визнав у частині 2395 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і готовий сплачувати таку суму на утримання дочки щомісячно, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою і батька і матері. Також зазначає у відзиві, що як суб`єкт підприємницької діяльності з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року доходів від здійснення підприємницької діяльності не одержував; у власності відповідача знаходиться земельна ділянка площею 0,0385 га., кадастровий номер 4623683300:01:001:1315 та нежитлові приміщення (гараж) загальною площею 16,6 кв. м. за адресою: [ADDRESS] ; жодних транспортних засобі в у власності відповідач не має; заборгованість відповідача перед ОТП Банком включно з кредитним лімітом складає 24162,87 грн.; 04.12.2018 року відповідач зареєстрував шлюб з Домашовець [PERSON] , у якому в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні відповідача, а тому у відповідача відсутні можливості для сплати аліментів на користь позивачка на утримання малолітньої дочки [PERSON] у розмірі 10000,00 грн. щомісячно, а протилежного позивачкою не доведено. Окрім того позивачкою не доведено зазначених витрат на дитину, а покликання на оплату її додаткових навчань із англійської мови є додатковими витратами на дитину, та не входять до аліментних зобов`язань. 01.04.2021 року на адресу суду подано відповідь на відзив. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просить такий задоволити у повному обсязі. Представник відповідача позов визнав частково у розмірі зазначеному у поданому суду відзиві, який підтримав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 03.05.2012 року між сторонами зареєстровано шлюб. Встановлено, що у шлюбі в сторін народилась дочка: [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження, наявною в матеріалах справи. 17.10.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Визнано сторонами, що дитина проживають із матір`ю. Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суду не представлено доказів на підтвердження тверджень позивача про доходи відповідача та можливість сплачувати таким аліменти у розмірі, який просить позивач. Таким чином, суду не доведено покликання позивача на значний розмір доходів відповідача. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» на момент розгляду справи у суді, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1921,00 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років 2395 гривень. Тому беручи до уваги всі обставини справи, суд дійшов висновку що вимоги позивача є підставними частково, оскільки дитина проживає разом з позивачем, відповідач проживає окремо, належної матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, чим ухиляється від виконання обов`язку з утримання неповнолітньої дочки, враховуючи вік дитини, беручи до уваги прожитковий мінімум для дітей у 2021 році та визнання відповідачем позову в частині готовності сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є рекомендованим розміром аліментів відповідно до чинного законодавства, щомісячно, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, в частині решти позовних вимог, відмовити за безпідставністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відтак, суд не знаходить за можливе давати оцінку іншим доводам сторони позивача, оскільки такі не впливають на вирішення спору по суті. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 гривень. Крім того, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід попустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved