Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 серпня 2015 року померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок, які належали їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 008287, виданого Ренійською районною державною адміністрацією 19 січня 2005 року. За життя померла [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося позивачу [PERSON] На момент смерті [PERSON] позивач проживала разом зі своєю матірю та фактично вступила в управляння та володіння спадковим майном. У встановлений законом строк позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 15 листопада 2016 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю нормативно-грошової оцінки, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів № 839 від 01 серпня 2011 року. Позивач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, надала суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він не заперечує проти задоволення у повному обсязі позовних вимог [PERSON] та просить розглядати справу у його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 03 серпня 2015 року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок, які належали їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 008287, виданого Ренійською районною державною адміністрацією 19 січня 2005 року. За життя померла [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося позивачу [PERSON] На момент смерті [PERSON] позивач проживала разом зі своєю матірю та фактично вступила в управляння та володіння спадковим майном. У встановлений законом строк позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 15 листопада 2016 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю нормативно-грошової оцінки, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів № 839 від 01 серпня 2011 року. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлої [PERSON], а відсутність нормативно-грошової оцінки не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд вважає, що надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлої [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем якої є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved