Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку та одноразову допомогу при переході на пенсію у розмірі трьох середньомісячних заробітних плат. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона працювала у відповідача з 01.02.1997 року. З 06.08.2014 року її звільнили з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням в звязку з переходом на пенсію. В цей же день розрахунок з нею всіх належних виплат при звільненні не провели, а саме не виплатили заборгованість по заробітній платі та зазначену вище одноразову допомогу. Вважає, що відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, тому повинний виплатити середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. В подальшому, позивач уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 3460 грн. 36 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 47814 грн. 10 коп., та одноразову допомогу в звязку з виходом на пенсію за віком в розмірі трьох середньомісячних заробітків в сумі 7446 грн. 60 коп. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлений представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. \~\~ Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КзпП України. Позивач [PERSON] з лютого 1997 року знаходилася у трудових відносинах з товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської». 06 серпня 2014 року вона була звільнена з займаної посади за власним бажанням в звязку з переходом на пенсію на підставі ст. 38 КзпП України (а.с. 5-6). Згідно інформації, що міститься в персональній картці застрахованої особи [PERSON] стосовно суми нарахованої їй заробітної плати та з якої сплачено відповідні страхові внески (а.с. ) заборгованість по заробітній платі у [PERSON] складає 3460 грн. 36 коп. за червень серпень місяці 2014 року. Із повідомленої позивачем в своїй заяві про уточнення позовних вимог, яка ні ким і ні чим не спростована (а.с. ) згідно розрахункового листка за серпень 2014 року (а.с. ) розмір нарахованої [PERSON] одноразової допомоги при переході на пенсію складає 7446 грн. 60 коп. Відповідно до п. 12.15 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001 року, за реєстраційним номером в Міністерстві праці та соціальної політики України № 71 від 07.08.2001 року (надалі - Угода), працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства, тощо) незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки, сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі на підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку, але не менше, зокрема при стажі роботи в галузі понад 17,5 років для жінок трьох середньомісячних заробітків. Про сплату цієї допомоги робиться відповідний запис до трудової книжки. Відповідно до п. 3.2. Угоди її положення є обовязковими до застосування при укладенні угод, колективних договорів і індивідуальних трудових договорів для всіх підприємств, що перебувають у сфері дії сторін, незалежно від форм власності та господарювання, (у тому числі тих, що здійснюють свою діяльність на умовах договорів, укладених у рамках державно приватного партнерства), а також під час розгляду трудових спорів. У разі реорганізації сторін і підприємств, що знаходяться у сфері їх управління, включаючи зміну їх форми власності або власника, виконання обовязків переходить до правонаступника. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або \~уповноважений \~ним \~орган \~зобов'язаний \~в \~день звільнення провести \~з працівником розрахунок у строки, \~зазначені в статті 116 цього Кодексу. Однак в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство остаточний розрахунок з [PERSON] належних до сплати сум не провели. Згідно до ст. 116 КЗпП України \~при звільненні працівника виплата всіх сум, \~що належать йому від \~\~підприємства, \~установи, \~організації, \~провадиться \~в \~день звільнення. Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати \~з \~вини \~власника \~або \~уповноваженого \~ним \~органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього \~Кодексу, \~\~при \~відсутності \~спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки \~по \~день \~фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,\~ \~\~\~ наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період. Таким чином суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У звязку з цим позивачу необхідно сплатити заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум \~за період з 06.08.2014 року по 15.10.2015 року у розмірі середнього заробітку. Відповідно до розрахунку (а.с. ) середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 160 грн. 45 коп. Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також \~встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача по справі на користь позивача необхідно стягнути розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 06.08.2014 року по 15.10.2015 року на загальну суму 47814 грн. 10 коп., виходячи із 298 робочих днів при середньоденному заробітку у розмірі 160 грн. 45 коп. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial