Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в обґрунтування якого посилається на те, що 01.01.2016 року в смт. Царичанка, Царичанського району Дніпропетровської області, [PERSON], працюючи водієм у відповідача, керуючи вантажним автомобілем марки «МАN 26.314», державний номерний знак [NUMBER], скоїв наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], у наслідок чого остання загинула на місці події. Зазначені обставини підтверджуються постановою про закриття кримінального провадження № 12016040000000001 від 16.06.2016 р. Позивач [PERSON] є донькою загиблої у ДТП [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №960. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність пов'язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «МАN 26.314», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована полісом АІ № 8515286 у ПрАТ «СК «АХА Страхування». Після звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, було прийнято рішення про відшкодування належної позивачу частки страхового відшкодування у розмірі 16 536,00 грн., з яких 4 134,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди та 12 402,00 грн. відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою годувальника. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, характер та тривалості їх немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкода, оскільки настала смерть близької людини, позивач вважає, що розмір моральної шкоди завданий їй складає 175 000,00 грн. та враховуючи частку сплачену страхового відшкодування ПрАТ «СК «АХА Страхування» в розмірі 4 134,00 грн., сума яка підлягає стягненню складає 170 866,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 170 866,00 грн. у якості моральної шкоди, завданою загибеллю у ДТП 01.01.2016 р. [PERSON], [INFO], а також судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 6 400,00 грн. У судове засідання позивач не з'явився, його представник надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги не визнав, оскільки у водія відсутня вина в скоєнні ДТП, а також зазначив, що відповідачем сплачено моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., також витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Представник третьої особи до суду не з'явився, повідомлений належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.01.2016 року приблизно о 19.15 годині [PERSON], керуючи вантажним автомобілем марки «МАN 26.314», реєстраційний номер [NUMBER], під час виконання ним своїх трудових обов'язків як водій відповідача, рухався по вул. Комсомольська, смт. Царичанка, Царичанського району Дніпропетровської області зі сторони м. Дніпра у напрямку м. Полтава, де напроти АЗС «Укрнафта», здійснив наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], котра перетинала проїзну частину дороги з права наліво. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала смертельну травму. Позивач [PERSON] є донькою загиблої у ДТП [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №960. Вказані обставини визнані сторонами, тому не підлягають доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 17 жовтня 2012 року, розглянувши справу №6-1І4цс12, згідно якого виходячи з положень частини другої статті 1187 та частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) якої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи. Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність пов'язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «МАN 26.314», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована полісом АІ № 8515286 у ПрАТ «СК «АХА Страхування». Після звернення позивача до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування нею було отримано 4 134,00 грн. - відшкодування моральної шкоди та 12 402,00 грн. шкоди, завданої смертю годувальника. Стосовно вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, дитині була заподіяно моральну шкоду, яка пов'язана із порушенням основних гарантованих Конституцією України прав громадян - право на життя. Загибель [PERSON] повністю та назавжди змінили звичайний склад дитини, а саме порушення душевного спокою, загальний пригнічений стан, страх та відчай, що в свою чергу вимагає та вимагатиме у майбутньому від нього суттєвих додаткових зусиль для подальшого організації свого життя. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову представника відповідача, оскільки шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки належних та допустимих доказів того, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої, що передбачено ст. 1187 ч.5 ЦК України, відповідачем суду надано не було. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, відсутність вини заподіювача шкоди, відшкодування моральної шкоди страховиком, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню становить у розмірі 50 000,00 грн., проте відповідачем ТОВ «Фоззі-Фуд» в добровільному порядку 12.11.2018 року було перераховано на банківський рахунок представника позивача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується письмовим підтвердженням представника позивача [PERSON] від 05.02.2019 №Р220, якому зазначено, що представник позивача [PERSON] отримав добровільне часткове відшкодування моральної шкоди та підтверджує відсутність претензій до ТОВ «Фоззі-Фуд» в частині відшкодування моральної шкоди, а тому у стягненні з відповідача на користь позивача моральної шкоди слід відмовити. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Понесення позивачем витрат на правничу допомогу підтверджено: Договором про надання правничої допомоги від 20 лютого 2018 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Автопоміч» та позивачем; актом виконаних робіт від 07.03.2018 року; квитанцією від 07.03.2018 року про оплату 2 900,00 грн. за договором про надання правової допомоги. Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем ТОВ «Фоззі-Фуд» 12.11.2018 року було перераховано на банківський рахунок представника позивача [PERSON] в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн., що підтверджується письмовим підтвердженням представника позивача [PERSON] від 05.02.2019 №Р220, якому зазначено, що представник позивача [PERSON] отримав добровільне часткове відшкодування судових витрат та підтверджує відсутність претензій до ТОВ «Фоззі-Фуд» в частині судових витрат. Таким чином, з урахуванням, що відповідач здійснив виплату по витратам на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. представнику позивача та оскільки позивач надав квитанцію від 07.03.2018 року про оплату тільки на суму 2 900,00 грн. за договором про надання правової допомоги, суд вважає, що в частині судових витрат на правову допомогу слід відмовити.

Outcome: dismissed