overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , у якому крім неї зареєстрована відповідач, яка являється її сином. Останній більше року в її квартирі не проживає. Проте, відповідач не знявся з реєстрації, що створює для нього труднощі в користуванні квартирою та оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг. Вважає, що оскільки відповідач не проживає в її квартирі понад рік, то вона втратила право на користування жилим приміщенням в даній квартирі. Позивач в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, позов підтримує, просив його задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. 29.08.2019 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі. 30.09.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, письмові пояснення свідка [PERSON] , суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 29.04.2011 року та витягом з державного реєстру прав 20.06.2011 від 05.10.2018 року (а.с.3,6). В даній квартирі, крім позивача, зареєстрована відповідач, яка являється її сином. Останній більше року в її квартирі не проживає. Проте відповідач не знявся з реєстрації, що створює для позивача перешкоди в користуванні даною квартирою та оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена житла без поважних причин понад один рік. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Однак вона не має можливості в повному обсязі на власний розсуд користуватися та розпоряджатися власною квартирою, оскільки в ній зареєстрований відповідач по справі, який фактично в квартирі не проживає. У зв*язку з чим просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. Позивач, допитана в судовому засіданні в якості свідка, підтвердила обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено наступне. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу ( згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2016 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.12.2016 року за № [NUMBER] ). Відповідно до довідки ОЖК «ЛЕВАДА» від 20.12.2016 року № 920 відповідач зареєстрований за спірною адресою. Згідно актів про не проживання від 28.09.2015 року та 20.12.2016 року відповідач не мешкає в спірній квартирі з 1995 року. З повідомлень Московського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області від 08.11.2015 року та 12.12.2016 року за період з 01.01.2012 року по теперішній час відповідач до Московського ВП ГУНП в Харківській області з заявами з приводу перешкоджання праву користування спірною квартирою не зверталася. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Матеріалами справи встановлено, що відповідач в спірній квартирі не мешкає, що свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до спірної квартири та відмовився від проживання та користування нею. За таких обставин суд задовольняє позов. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням. На підставу своїх вимог посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований відповідач, але фактично в ньому не проживає з 2016 року, оскільки шлюб з ним розірвано. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні майном шляхом визнання відповідача особою, що втратила право на користування житлом. Позивач до початку судового засідання подала заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судових засідань неодноразово не зявлявся, хоча про час і місце розгляду справи був завчасно та неодноразово повідомлений належним чином. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України,\~а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] - позивач є власником квартири №1 по вул. Вокзальна в м. Тальне Черкаської області, що підтверджується Договором дарування квартири від 07.06.2004 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.07.2004 року №4041955. Згідно з паспортом НЕ 325149, [PERSON] зареєстрована в [INFO] з 10.01.2015 року. Згідно з паспортом НС 083925, [PERSON] зареєстрований в [INFO] з 01.10.2015 року. Згідно з Домовою книгою для реєстрації громадян, які проживають у [INFO], за даною адресою зареєстрований [PERSON] з 25.11.2004 року. Відповідно до довідки від 08.10.2018 року виданої Головою вуличного комітету міста Тальне, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], але за даною адресою не проживає протягом двох років. Згідно з рішенням №257 від 17.11.2004 року виконавчого комітету Тальнівської міської ради, будинковолодіння №127 по вул. Вокзальна перенумеровано на №133. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач не мешкає в квартирі [ADDRESS] з 2016 року, тобто понад встановлений законом строк, суд вважає, що є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на житло. На підставу своїх вимог посилається на те, що вона є власником будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований відповідач, але фактично в ньому не проживає з 2004 року, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, порушує право позивача на отримання пільг, соціальних виплат та субсидій. Відповідач добровільно знятися з реєстрації не бажає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд усунути перешкоди у користуванні майном шляхом визнання відповідача особою, що втратила право користування житлом. Представник позивачки до початку підготовчого засідання подала заяву про те, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за відсутності позивачки та представника. Відповідач до початку судового засідання подав до суду заяву про те, що не заперечує проти задоволення позовної заяви, просить розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В зв`язку з тим, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №65081934 від 04.08.2016 та технічним паспортом на садибний житловий будинок по інвентаризаційній справі № [ADDRESS] . Відповідно до довідки №129 від 16.05.2019 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 24.04.2019 року по справі №704/267/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач не мешкає в житловому будинку [ADDRESS] з 2004 року, тобто понад встановлений законом строк, суд вважає, що є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. 14.04.2004 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]., який було розірвано 22.09.2015 року Луцьким міськрайонним судом. Відповідач був зареєстрований у вищезазначеній квартирі, однак, ще за кілька місяців до розірвання шлюбу припинив проживати у квартирі, обов'язків по утриманню житла не виконує. Враховуючи наведене та на підставі ст. 405 ЦК України, позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в даній квартирі, ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18.12.2015 року за поданням другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції його оголошено в розшук, а тому є всі підстави вважати відповідача таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що є власником будинку № 3 по вул. Хотимській в м. Луцьку Волинської області. Зазначає, що у будинку зареєстрований [PERSON] Хоча відповідач і зареєстрований у будинку, але більше 20 років там не проживає та не зявляється. Факт не проживання відповідача підтверджується повідомленням Луцького ВП ГУНП у Волинській області. Оскільки відповідач не проживає у будинку, комунальні послуги не сплачує, не буре участі в його утриманні, особистих речей його там немає, то просить суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, будинком № 3 по вул. Хотимській в м. Луцьку Волинської області. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач в судове засідання не зявився, а тому судом згідно вимог ст. 280 ЦПК України ухвалено заочне рішення. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.\~150\~Житлового кодексу\~України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 28 вересня 1993 року та договору дарування від 19.10.1993 року [PERSON] є власником 2/3 частини житлового будинку № 3 по вул. Хотимській в м. Луцьку Волинської області. Як зазначає позивач у позовній заяві, то в будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у будинку, комунальні послуги не сплачує, не буре участі в його утриманні, особистих речей його там немає. Оскільки відповідач тривалий час не проживає у спірному приміщенні, то є всі підстави вважати відповідача таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що є власником житлового будинку [ADDRESS]. Згідно будинкової книги у будинку зареєстровані во6а, як власник будинку, її чоловік - [PERSON], дочка [PERSON] та їх син [PERSON], відповідач по справі. [PERSON] зареєстрований в будинку, однак, з січня 2015 року в будинку не проживає, місце його проживання на даний час невідомо. Факт не проживання відповідача у житловому будинку підтверджується висновком дільничного офіцера, довідкою Боратинської сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї позивача. Оскільки відповідач виїхав з будинку, речей його там немає, комунальні послуги не сплачує, то просить суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS]. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 1998 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 5). З копії будинкової книги вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON], [INFO] (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] більше 3 років не проживає в будинку, що підтверджується висновком № 781 про звернення [PERSON] від 10 травня 2018 року, дані обставини ствердили свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Оскільки відповідач тривалий час не проживає у спірному приміщенні, то є всі підстави вважати відповідача таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що є власником житлового будинку № 16 по вул. Б. Хмельницького в с. Липини Луцького району Волинської області. У вказаному будинку зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON]А Останній не проживає в даному будинку з 2002 року, обовязків по утриманню житла не виконує. Враховуючи наведене та на підставі ст. 405 ЦК України, позивачі просять суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, а подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що [PERSON]П є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 16 по вул. Б. Хмельницького в с. Липини Луцького району Волинської області (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON]А не проживає в даному будинку з 2002 року, що підтверджується розпискою від 02.10.2002 року, актом перевірки паспортного режиму (а.с. 9), а тому є всі підстави вважати відповідача таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved