Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.12.2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. У спільному шлюбі у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Після фактичного припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин більше трьох місяців тому, їхні діти весь час проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Усі витрати, пов»язані з утриманням дітей вона несе сама. Відповідач тривалий час не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Він офіційно не працює та має нерегулярний дохід, який повністю витрачає на свої потреби. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], який народився в с. Панасівка Синельниківського району аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1300,00 грн., щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. До початку відкритого судового засідання позивач надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. До початку відкритого судового засідання відповідач надав заяву в якій уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копій свідоцтв про народження вбачається, що сторони є батьками дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 4) та [PERSON], [INFO]. (а.с.3). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. З довідки, що на а. с. 5 матеріалів справи виданої виконкомом Луб»янської сільської ради Синельниківського району №525 від 14.09.2015 року, вбачається, що [PERSON] проживає [INFO] та на її утриманні знаходяться діти: [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що діти [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1300,00 грн., починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 23.09.2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуюче вищевикладене, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановленими. На підставі викладеного,

Outcome: approved