Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, але сімейне життя не склалося, від шлюбу вони мають доньку [PERSON] [INFO], відповідач згідно рішення суду сплачував аліменти на утримання доньки до її повноліття, на даний час дочка досягла повноліття, але навчається і є студенткою Рокитнянського професійного ліцею, а тому потребує додаткової матеріальної допомоги. Відповідач добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу для дочки під час навчання, хоча має таку можливість. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітню дочку до закінчення навчання -до 30.06.2018 року у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов не визнав, вказав на те, що ним сплачено аліменти на утримання дочки до досягнення повноліття, більше він жодних зобов'язань перед нею не має, крім того, у нього на утриманні малолітня дитина, він офіційно не працює, доходів не має. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.11.1997 року по 13.09.2001 року, що стверджується копією паспорта позивачки з відмітками органу РАЦС про реєстрацію шлюбу та про розірвання шлюбу з [PERSON]. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] [INFO], що слідує з копії її паспорта та копії свідоцтва про її народження. З матеріалів справи вбачається, що дочка сторін навчається з 01.09.2015 року в ДПТНЗ «Рокитнянський професійний ліцей» за професією оператор, денна форма навчання, термін навчання -по 30.06.2018 року, що стверджується довідкою цього навчального закладу за № 43 від 19.01.2017 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вказано вище, дочка сторін народилася [INFO], тобто, досягла повноліття і продовжує навчання. Суд також вважає, що вона в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює, навчається на денному відділенні навчального закладу, їй необхідні кошти для оплати на проїзд, на харчування, для придбання одягу, необхідних для навчання канцелярських знарядь, підручників. Відповідач є працездатним за віком та станом здоров'я, тобто, є спроможним надавати матеріальну допомогу своїй дочці в зв'язку з її навчанням. Доказів на спростування цих висновків відповідачем суду не надано. Крім того, згідно копії виписки з трудової книжки відповідача, він звільнився з роботи 13.10.2011 року за власним бажанням, з того часу офіційно не працевлаштований. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, згідно копії декларації її дохід за 2016 рік без вирахування податків, зборів та інших обов'язкових платежів становить 124 740 грн. Дочка сторін [PERSON] отримує стипендію за місцем навчання в сумі 415 грн., що слідує з довідки Рокитнянського професійного ліцею. Позивач самостійно несе всі витрати по утриманню повнолітньої дочки, яка навчається, нею надано докази про понесені витрати за оплату практики по 650 грн. згідно наданої квитанції та виписки по рахунку; на щоденний проїзд дочки з місця проживання в селі Сухоліси Білоцерківського району до населеного пункту Рокитно, де знаходиться навчальний заклад /вартість квитка в одному напрямку 10 грн./. Крім того, як вказано вище в рішенні, позивач несе витрати для придбання для дочки одягу, необхідних для навчання підручників, канцелярського приладдя, на харчування. Судом при вирішенні спору приймаються до уваги також ті обставини, що відповідач, як батько, зобов'язаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги своїй дочці в зв'язку з навчанням, тягар її утримання не може бути покладений тільки на матір, а жодних безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач є неспроможним надавати таку допомогу, в судовому засіданні ним не надано. При визначенні розміру аліментів судом приймаються до уваги ті обставини, що відповідач має малолітню доньку [PERSON] [INFO], що слідує з копії свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні. Щодо мінімального розміру аліментів не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ч.2 ст.182 СК України, то ця норма застосовується тільки у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, тоді як ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Кодекс не встановлює. Враховуючи розмір стипендії, яку отримує дочка сторін за місцем навчання, можливість надання їй допомоги матір'ю, той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований, не надав суду жодних відомостей про свої доходи, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - по 400 грн. щомісячно, оскільки вважає відповідача спроможним сплачувати аліменти у такому розмірі. За поясненнями обох сторін, відповідач сплачував аліменти до досягнення дочкою повноліття у розмірі 500 грн. щомісячно до [INFO], тоді як друга дитина у нього народилася ще в 2015 році. А посилання відповідача на те, що він змушений був позичати гроші для того, щоб платити аліменти, жодними доказами не підтверджені. За ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана обґрунтувати свої вимоги та заперечення. За ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку позов подано [INFO], але аліменти належить стягнути з 11.04.2017 року, оскільки аліменти стягнуто за рішенням суду до досягнення дочкою сторін повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 640 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial