Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Зазначила, що 22 листопада 2012 року нею було дано в борг [PERSON] 6 000 доларів США. На підтвердження укладення договору позики була оформлена розписка, відповідно до якої відповідач зобов'язався повернути борг до 22 червня 2013 року, але зобов'язання не виконав досі. Просила стягнути з відповідача борг за договором позики станом на 29.04.2016 року в сумі 6 000 доларів США, що еквівалентно 151 205,44 грн., три проценти річних від простроченої суми 515,84 доларів США, що еквівалентно 12 999,53 грн. та судовий збір на її користь. В судовому засіданні позивач [PERSON], та її представник [PERSON], , які були допитані в якості свідків за їх клопотанням , позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Позивачка як свідок пояснила суду, що дійсно передала особисто у борг [PERSON] 6000 доларі США, про що він особисто склав розписку. Саме ця розписка і є доказом того, що договір позики відбувся, так як гроші вона передала, але відповідач не повернув гроші в обумовлений час( червень 2013 року) тому просила стягнути як саму суму боргу , так і три проценти річних в гривневому еквіваленті . [PERSON], допитана в якості свідка, пояснила, що гроші [PERSON] позивачка передавала в її присутності. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Тищенко С.В. позов не визнали. Стверджують, що гроші в борг відповідачем не отримувалися, розписка писалася просто так, на прохання позивачки, і вважають, що розписка не є належним доказом отримання коштів у борг. Пояснили, що 27.09.2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що посвідчений приватним нотаріусом Васильченко О.Б., , але фактично це було просте переоформлення квартири без отримання коштів від продажу, так як відповідач намагався таким чином зберегти своє майно . Потім, після погіршення стосунків з позивачкою, відповідач просив повернути йому квартиру, але позивачка вимагала за це кошти. Квартиру позивачка ніби-то продала його синові, насправді повернула квартиру , як він просив, але потім попросила ще написати розписку про гроші, але ніякі кошти він не отримував, тому і повертати нічого не зобов»язаний. Згідно договору купівлі-продажу від Просили позов залишити без задоволення. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, допитаних в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 59, 60 ,63 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.1047,1050 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, ін. зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором згідно ст.1049 ЦК України. В судовому засіданні достовірно встановлено, що 22.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики , про що свідчить особиста розписка останнього , відповідно до якого [PERSON] передала, а відповідач [PERSON] отримав гроші в сумі 6 000 доларів США строком до 22 червня 2013 року (а.с.25). Дослівно в розписці написано : «Я, [PERSON] ….. 22 листопада 2013 року я позичив у неї гроші в сумі шість тисяч доларів США, які вона передала мені за місцем свого мешкання…». Таким чином , було дотримано вимогу законодавства щодо письмового укладення даного договору та підтверджено факт безпосереднього отримання коштів [PERSON]. Доводи відповідача про те, що дана розписка писалася на прохання позивачки, так як вона вимагала цього у зв'язку з поверненням нею , [PERSON] , його синові [PERSON] належної колись [PERSON] квартири не заслуговують на увагу, так як договір продажу квартири, про якій каже відповідач , укладений 07.05.2012 року ( договір , посвідчений приватним нотаріусом Проботюк Ю.М., згідно якого [PERSON] передала у власність, а [PERSON], від імені якого на підставі довіреності діє [PERSON], прийняв у власність квартиру [ADDRESS]) , а розписка про отримання коштів датована 22.11.2013 року, тобто значно пізніше дати продажу квартири, що не переконує суд у тому, що відповідач був змушений написати таку розписку. Будь - яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову відповідачем суду не надано. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що відповідач отримав кошти у борг, але до цього часу їх не повернув, з моменту, визначено у договорі як строк повернення коштів - 22 червня 2013 року по день звернення до суду минуло 1046 днів, а тому підлягають до стягнення кошти в сумі 6 000 доларів США в гривневому еквіваленті на момент винесення рішення відповідно до офіційного курсу долару США до гривні , встановленого НБУ , що складає суму 148 908 грн.( 6 000 х 24.818) , та 3% річних, які дорівнюють 515,84 доларів США ( 6 000 доларів США : 100% х 3% : 365 днів х 1046 днів ), що в гривневому еквіваленті на момент винесення рішення відповідно до офіційного курсу долару США до гривні , встановленого НБУ, дорівнює 12 999,53 грн.( 515,84 х 24,818). Судовий збір слід частково стягнути з відповідача на користь позивачки, в сумі, що дорівнює 1% від суми задоволеного позову - 1617 грн..

Outcome: approved