Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] [INFO] року народила доньку [PERSON], і залишила її на виховання та утримання позивачу [PERSON], яка приходиться відповідачу рідною сестрою та матері [PERSON]. Відповідач самоусунулася від виховання доньки, не турбується про її здоров'я, не виявляє материнської уваги та турботи, не працює та зловживає спиртними напоями. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем, та знаходиться на її утриманні. Батько дитини [PERSON] проживає в Росії, доньку ніколи не бачив, бажання спілкуватись з дитиною в нього немає. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради №06-23/3394 від 04 листопада 2014 року позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день розгляду справи повідомлена судом належним чином, надала до суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилась, про день розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час і місце проведення судового засідання судом повідомлялася, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст.170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно до ст.165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір»ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] проживає в Росії, доньку ніколи не бачив, бажання спілкуватись з дитиною в нього немає. Також, встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем, тобто рідною тіткою, [PERSON] за адресою:[ADDRESS]. Відповідач [PERSON] самоусунулась від утримання та виховання доньки, передбачених законом обов'язків щодо виховання та розвитку дитини належним чином не виконує, не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини.Також, відповідач ніде не працює та веде аморальний спосіб життя зловживаючи спиртними напоями. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради №06-23/3394 від 04 листопада 2014 року позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. З огляду на викладене, суд вважає що факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої [PERSON] знайшов своє підтвердження в суді, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Дитина знаходиться на повному забезпеченні тітки [PERSON], в їх сім'ї склалися добрі стосунки, побудовані на взаємоповазі та любові один до одного. Суд, вирішуючи питання про передачу малолітньої [PERSON] під опіку [PERSON] враховує положення ст.167 СК України, а саме, те, що тіткавиявила бажання взяти дитину під свою опіку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved