Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про виділ ? частин домоволодіння та земельної ділянки в натурі,в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2014 року їй належить на праві власності 3/4 частини домоволодіння №78 по вул. Прянишникова у м.Дніпропетровську. Зазначене домоволодіння №78 по вул. Прянишникова у м.Дніпропетровську розташовано на земельній ділянці за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Прянишникова, №78, площею 0,0572 га, кадастровий номер 1210100000:01:618:0001, 3/4 частини якої також належить їй на праві власності на підставі зазначеного рішення суду від 11.08.2014 року. Відповідачу [PERSON] належить 1/4 частина домоволодіння №78 по вул.Прянишникова у м.Дніпропетровську та земельної ділянки за цією ж адресою в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 27.04.2010 року. Вперше право власності на домоволодіння №78 по вул.Прянишникова у м.Дніпропетровську та земельну ділянку було зареєстроване на [PERSON], з яким вона з 30 жовтня 1966 року перебувала а шлюбі. Під час шлюбу та сумісного життя за спільні кошти позивачкою та [PERSON] було збудовано домоволодіння №78 по вул.Прянишникова у місті Дніпропетровську, яке розташоване на земельній ділянці площею 564 кв.м. 27 квітня 2010 року її чоловік [PERSON] помер. Заповіт на випадок смерті [PERSON] не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину після його смерті є вона як його дружина та [PERSON]. Спадщина, що відкрилася після [PERSON] включає в себе 1/2 частину домоволодіння №78 по вул.Прянишникова у місті Дніпропетровську та 1/2 частину земельної ділянки, на якій розташовано зазначене домоволодіння. 09 листопада 2011 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане після [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки площею 7,0073 га, в межах згідно з планом розташованої на території Топчинської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, переданої для ведення селянського (фермерського) господарства, зареєстроване в реєстрі за №5-1521. На іншу 1/2 частину вказаної земельної ділянки свідоцтво про право на спадщину 10.08.2012 року отримав відповідач. Стосовно домоволодіння та земельної ділянки №78 по вул. Прянишникова у м.Дніпропетровську, постановою від 19.03.2014 року нотаріус Четвертої ДДНК відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не надані правовстановлюючі документи на домоволодіння №78 по вул.Прянишникова у м.Дніпропетровську та на земельну ділянку, на якій розташовано зазначене домоволодіння, а тому вона змушена вирішити це питання в судовому порядку. Вказує на те, що відповідач [PERSON] через наявність боргових зобов'язань не оформлює своє право власності на 1/4 частину домоволодіння №78 по вул.Прянишникова у м.Дніпропетровську та земельної ділянки. Відповідач допускав відносно мене протиправну поведінку, через що вона неодноразово звертатися з письмовими заявами до правоохоронних органів. Зазначає, до відповідач бажає позбавити її права власності на визначене майно та права користування ним, є протиправним та аморальним. Саме через протиправні дії відповідача з січня 2014 року вона не має можливості вільно користуватися спірним домоволодінням. В звязку із викладеним і звертається до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним в змісті позову. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про відкладення розгляду справи, зазначив на неможливість бути присутнім у судовому засіданні за станом свого здоровя. Суд не приймає до уваги надану суду заяву, оскільки відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами поважність своєї неявки до судового засідання. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. За положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються\~рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається гл. 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.\~Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Так, відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати розяснення,\~викладені\~в\~постанові\~Пленуму\~Верховного\~Суду\~України від 4 жовтня 1991 року\~№7\~Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок. Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та розяснень, що містяться в пп. 6, 7 зазначеної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 ЖК України). З огляду на дану в ст.ст. 379-382 ЦК України характеристику житла, переобладнання приміщення в ізольовані квартири як правило супроводжується необхідністю облаштування газо та електропостачання, водопостачання і водовідведення, а такі роботи проводяться за технічними умовами та проектами, розробленими спеціалізованими організаціями, та з додержанням відповідних норм і правил й за погодженням контролюючих органів. В судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2014 року належить на праві власності 3/4 частини домоволодіння №78 по вул. Прянишникова у м.Дніпропетровську. Право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за номером №9080294 09 лютого 2015 року. Інша ? частина означеного спірного житлового будинку належить відповідачу [PERSON]. Є успадкованою після смерті батька [PERSON] На даний час право власності відповідача на дану частину будинку належним чином не оформлене. Відповідно до висновку №146/147/148-16 судової будівельно-технічної експертизи від 04 квітня 2016 року розподіл домоволодіння № 78 по вулиці Прянишникова у місті Дніпропетровську технічно не можливий. Таким чином, на підставі вищевикладеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на позивача.

Outcome: dismissed