Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2014 року шлюб між сторонами розірваний. Під час перебування у шлюбі [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON], який проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує, хоча має великий заробіток (доходи), у зв'язку з чим має можливість утримувати свого сина, відповідач є приватним підприємцем, має власний магазин запчастин для автомобілів. Позивач в судове засідання не з'явилася надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву та письмові заперечення, згідно яких просить справу розглядати у його відсутність, позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON]. Відповідач є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2014 року шлюб між сторонами розірваний та неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] залишено на виховання матері [PERSON](а.с.6-7). Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 141 ч.1 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В порядку ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За таких обставин суд, враховуючи, розмір мінімальної заробітної плати, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що витрати на утримання дітей батьки повинні нести порівну,що відповідач отримує нерегулярний дохід, його згоду сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн., що інших дітей на утриманні у відповідача не має, вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача щомісячно, починаючи з 05.10.2017 року в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. на утримання неповнолітньої дитини, до його повноліття, що не зашкоджує взаємним інтересам сторін. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial