Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 2/3 квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 07.02.1996 року, актовий запис № 346, та батька [PERSON], який помер 25.10.2007 року, актовий запис № 2680, обґрунтовуючи свій позов тим, що вона, як померлих, є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батьків та прийняла спадщину. У звязку з відсутністю державної реєстрації права власності за спадкодавцем на належну йому квартиру, позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і можливості оформити спадщину на вказане спадкове майно не інакше як у судовому порядку не має. В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці на підставі свідоцтва № 17796 про право власності на житло від 04.07.1995 року. 07.02.1996 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру, яка розташована в [ADDRESS], яку прийняли у спадщину її чоловік [PERSON] та донька [PERSON] в ? частці кожний від 1/3 частини квартири, яка належала померлій, але не оформили своїх спадкових прав. 25 жовтня 2007 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП 078761, виданого відділом РАЦС Житомирського міського управління юстиції 25.10.2014 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалася зокрема із 1/3 його частини та загалом 1/6 частину квартири , яку він прийняв від дружини [PERSON] та не оформив своїх спадкових прав. Як вбачається із копії спадкової справи № 269/2015, що була заведена державним нотаріусом Другої Житомирського державної нотаріальної контори [PERSON], позивач [PERSON], 11.06.2015 року звернулася із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлого 25.10.2007 року батька. Постановою від 11.06.2015 року державний нотаріус [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частини квартири № 51, що знаходиться по вул. Небесної Сотні у м. Житомирі, з яких 1/3 частина належала померлому особисто, а 1/6 частина належала померлій 07 лютого 1996 року [PERSON], спадкоємцем якої був її чоловік, [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Інших спадкоємців майна померлого [PERSON] із матеріалів спадкової справи № 269/2015 не вбачається. У звязку з тим, що право власності на вищезазначену квартиру за спадкодавцем не було зареєстровано у встановленому законом порядку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.06.2015 року. Із вказаної постанови вбачається, що згідно довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 03.04.2015 року № 1855, станом на 31.12.2012 року за адресою [ADDRESS], право власності на нерухоме майно не зареєстровано. З огляду на зазначене, у позивача не має можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у встановленому законом позасудовому порядку. Згідно із положеннями статей 182 та 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищезазначене, позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved