Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому вказує, що вона є власником будинку за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку також зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які фактично не проживають в будинку більше десяти років і по теперішній час. Відповідачі не є членами її сім'ї чи родичами. Відповідач [PERSON] є колишньою власницею вказаного будинку, який вона продала [PERSON], а позивач у свою чергу купила цей будинок у останнього. Тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явилась; через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала (а.с. 36). Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися, належним чином (а.с. 24, 32, 34). Судові повістки про виклик відповідачів повернулася до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідачі були повідомлені належним чином. З письмовою заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не зверталися. Представник третьої особи Станишівської сільської ради Житомирського району у судове засідання не з'явилася; через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність; позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити (а.с. 27). Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідачів, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується: копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 12 зворот. стор.); копією технічного паспорта на будинок (а.с. 13); ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 23.01.2006 року (а.с. 40). У вказаному будинку [ADDRESS] зареєстровані, зокрема, відповідачі [PERSON], 1964 року народження, та [PERSON], 1965 року народження, що підтверджується довідкою № 1484, виданою 08.08.2016 року Виконавчим комітетом Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с. 4). Факт непроживання відповідачів у вищевказаному будинку підтверджується актом виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 17.08.2016 року, який приймаються судом як доказ (а.с. 5). Також встановлено, що відповідач [PERSON] є колишньою власницею житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується: копією договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки (а.с. 37); копією Витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.38); копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 39). Відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У пунктах 33, 34 Постанови № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначається, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення, тощо. Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а в разі відсутності з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач набув на законних підставах право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], а тому, як власник вищевказаного житла, має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. З врахуванням вищенаведеної норми закону та аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід усунути перешкоди в користуванні житлом - будинком за адресою: [ADDRESS], визнавши відповідачів такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат, тому суд не розглядає її. На підставі викладеного,

Outcome: approved