Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітню доньку Анну, [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось внаслідок відсутності взаєморозуміння, безвідповідального ставлення відповідача до родини, застосування по відношенню до неї та дітей психологічного та фізичного насильства. Зазначені обставини призвели до втрати почуття любові, взаємної поваги та довіри, наслідком чого стала гостра неприязнь. Просила даний шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, категорично заперечила проти надання строку на примирення. На даний час із впевненістю заявляє, що примирення неможливе, оскільки вирішила розірвати шлюб остаточно. Відповідач позов не визнав, вважає, що шлюб між сторонами можливо зберегти. Просив надати строк на примирення. Ухвалою суду від 08.12.2015 року у задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення відмовлено. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 18 січня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Знамянського міськвиконкому Кіровоградської області, актовий запис № 7. Мають двох дітей: повнолітню доньку Анну, [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини припинили, хоч і проживають разом, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивач звернулась до суду із даним позовом, просить шлюб розірвати, оскільки не бажає продовжувати сімейне життя разом із відповідачем. Надала довідку, видану Знамянським відділом поліції ГУНП у Кіровоградській області від 07.12.2015 року за № 31/1135, з якої судом зясовано, що протягом 2013-2015 р.р. позивач неодноразово зверталась до відповідного органу із заявами відносно свого чоловіка [PERSON] з приводу насильства в сімї. Статтею 24 СК України визначено принцип добровільності шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок в частині першій підпункті «с» - «однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання». Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved