Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить позбавити останнього батьківських прав стосовно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона з відповідачем перебували у шлюбі, у якому [INFO] в них народився син [PERSON] , який знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, стан здоров`я, матеріальну допомогу не надає, має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 9492,99 грн, з дитиною не спілкується, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, дитину взагалі не відвідує, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Ухвалою від 14 грудня 2020 року справа прийнята до розгляду. Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої вона заявлені позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, провести розгляд справи без її участі (а.с.81). Від відповідача в судове засідання надійшла заява, згідно якої він не заперечувала проти позбавлення його батьківських прав, позов визнав, просив розглядати справу без його участі (а.с.86). Від представника третьої особи в судове засідання надійшла заява, згідно якої він просив суд здійснювати розгляд цивільної справи за їх відсутності (а.с.83). Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, що відповідає положенням ч.3 ст. 200 ЦПК України, відповідно до яких за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС по місту Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області 14.04.2009 року (а.с.10). Згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 19.04.2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.9). Позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (а.с.11). Малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними паспорту позивача та довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.6,7,82). Згідно довідок Харківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 95 Харківської міської ради Харківської області № 215 від 21.12.2019 року та № 129 від 19.10.2020 року за весь період навчання батько [PERSON] жодного разу не відвідував школу, не спілкувався з класним керівником стосовно навчання сина, питанням виховання та навчання дитини займається мати - [PERSON] (а.с.15, 64). Згідно розрахунку Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області від 19.12.2019 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.12.2019 року складає 9492,99 грн (а.с.13,14). Департаментом служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області 05.01.2021 року зроблено висновок за № 43 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.84,85). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову вихованні; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина, не проявляє до нього батьківського піклування, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, суд приходить до висновку, що останній, на підставі висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав та згідно ст.164 СК України, повинен бути позбавлений батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved