Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів встановлений рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 28.05.2010 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення донькою повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що коштів у розмірі 300 грн., які сплачує відповідач на утримання доньки недостатньо, оскільки левова частка грошей іде на придбання ліків, одягу та продуктів харчування для доньки. На теперішній час матеріальне становище платника аліментів поліпшилось. Хоча офіційно відповідач ніде не працює, фактично він отримує регулярний дохід від роботи вахтовим методом на території РФ. Також у власності відповідача є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в оренді , та відповідач щорічно отримує доходи у вигляді орендної плати . Натомість її (позивача) матеріальне становище погіршилося порівняно з періодом стягнення аліментів за рішенням суду. В даний час вона не працює, перебуває на обліку як безробітна в Новопсковському районному центрі зайнятості населення. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 02 травня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 11 червня 2018 року ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надавав. Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши\~матеріали справи\~у їх\~сукупності,\~всебічно та\~повно зясувавши\~фактичні обставини\~справи,\~обєктивно оцінивши\~докази,\~які мають\~істотне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що позовні\~вимоги підлягають\~задоволенню з\~огляду на\~наступне. Відповідно до статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушенного цивільного права або інтересу. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 28.05.2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 300 грн. щомісяця до досягнення донькою повноліття. Судом досліджена довідка № 269 від 30.03.2018 року Новопсковського районного центру зайнятості населення, відповідно до якої [PERSON] перебуває на обліку як безробітна. Згідно довідки № 179 від 30.03.2018 [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації та не отримує допомогу. Згідно довідки № 13795 від 03.04.2018 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, позивач [PERSON] за 2017 рік отримала дохід у розмірі 4197 грн. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частина перша ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143 цс 13. Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. У зв'язку з чим, сума аліментів у розмірі 300 грн. не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки даний розмір навіть менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Крім того, судом встановлено, що змінилося і матеріальне становище позивача, яка в даний час не працює, перебуває на обліку, як безробітна, тоді як на час стягнення аліментів за рішенням суду на утримання доньки позивач працювала, мала постійний заробіток. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи, позивачем не доведено факт того, що в даний час змінилося (поліпшилося) матеріальне становище відповідача, тому зазначена обставина не може бути прийнята судом, як підстава для зміни розміру аліментів, передбачена ст.192 СК України. Суд вважає , що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 300 грн. на 1/3 частку від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. За наведених вище обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову та задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved