Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути [PERSON] від спадкування після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] та [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач народилась [INFO] , її батьками були [PERSON] та [PERSON] 13.08.1970 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Позивач мала рідного брата [PERSON] , [INFO] , який мав сина [PERSON] , який з батьком не спілкувався протягом тривалого часу. ЇЇ брату та мати на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.12.2006 року реєстраційний номер № 7-06-273897, виданого Відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради належала на праві власності ізольована квартира [ADDRESS] . Брат помер [INFO] , мати померла [INFO] . Після їх смерті відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Відповідач також звернувся до нотаріальної контори. Позивач зазначила, що її брат на протязі останніх років 4-5 хворів, мав низку захворювань. Всі необхідні ліки для нього купувала позивач за свої гроші, оскільки лікування було брату життєво необхідне. Він потребував посиленого харчування, на яке його пенсії не вистачало. Мати також потребувала догляду, останні роки вже зовсім не виходила за межі квартири, тому позивач була вимушена кожного дня приходити до них , піклуватись про них, допомагати, готовити їм їжу, лікувати, прати, прибиратися у квартирі та інше. Після смерті брата, вони повідомили відповідача про смерть батька, але відповідач не з`явився на похорон, ніякої матеріальної допомоги на поховання не надав. Тому позивач поховала брата за власний кошт. Позивач зазначила, що відповідач не піклувався а ні про свого батька, а ні про свою бабусю, не відвідував їх не цікавився станом здоров`я, матеріальної допомоги не надавав. Заочним рішенням суду від 12.08.2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення від спадкування задоволено. Ухвалою суду від 21.01.2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення суду від 12.08.2019 року скасовано. Позивач та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Зазначили, що відповідач ухилявся від надання допомоги своєму батьку та бабусі, які потребували допомоги та були у безпорадному стані. Позивач сама піклувалась ними, допомагали та інше. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, оскільки вимоги позивача є безпідставними та надуманими. Зазначив, що позивач не надала беззаперечних і достатніх доказів щодо начебто одноосібного піклування на його батьком та бабусею. До самої смерті його бабуся була у повній свідомості і твердій пам`яті та у другій половині лютого 2017 року, коли він останній раз її бачив, вона самостійно виходила на базар за продуктами. Вважає абсолютно безпідставними твердження позивача щодо свідомого ухилення його від піклування батьком та бабусею. Він приходив раз або два рази на тиждень до них, приносив бабусі смачненького, бабуся його дуже любила і він її також. Батьку грошей не давав, оскільки він їх припивав. Проте купував йому їжу, допомагав у лікуванні. Проте, що позивач купувала йому ліки, возила на таксі та витрачала на його кошти, батько йому не розповідав Про смерть батька він дізнався від бабусі десь через півтора-два тижня після його смерті і відразу на два дні приїхав до Харкова. Про смерть бабусі дізнався вже наприкінці березня 2017 року, коли приїхав у Харків після роботи. Позивач відмовилась надати інформацію де саме похований батько та бабуся. Він тільки згодом дізнався, що тіло батька та бабусі були кремовані. Зазначив, що з наданих позивачем до суду документів вбачається,що всі витрати позивача на поховання батька та бабусі були зроблені в межах сум матеріальних допоміг від Пенсійного фонду України у розмірі двох пенсій за кожного, наданій їй як особі, яка зобов`язалась поховати померлого. Отже вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, тому просить відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, показання свідків, дослідивши письмові докази та оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.12.2006 року реєстраційний номер № № 7-06-273897виданого Відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності ізольована квартира [ADDRESS] . [PERSON] (брат позивача та батько відповідача) помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серія [NUMBER] . [PERSON] (мати позивача, бабуся відповідача) померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серія [NUMBER] . Після їх смерті відкрилася спадщина яка складається з однокімнатної квартири [ADDRESS] . За життя [PERSON] та [PERSON] заповіту не склали, а тому спадкування належного їм майна повинно відбуватися за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК У країни спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом чи за законом Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1269 УК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 03.08.2020 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Коляда Ю.С. направила до суду копію спадкової справи №63/2017 року , відкритої після померлого [INFO] [PERSON] та копії спадкової справи №30/2017 відкритої після померлої [INFO] [PERSON] за заявами про прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON] . З копій спадкових справ вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] спадщину прийняли його мати [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала разом з ним, а також відповідач- син померлого- [PERSON] , який у встановлений законом шестимісячний строк подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини. В установлений законом шестимісячний строк ще один син померлого [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини на користь свого брата [PERSON] . Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] спадщину прийняла її донька [PERSON] , яка подала в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері. [PERSON] прийняв спадщину після смерті бабусі [PERSON] в порядку представлення, подав в установлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що докази є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Та іншими обставинами. Які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні позивач зазначила, що [PERSON] та [PERSON] дуже хворіли, перебували в безпорадному стані, та потребували стороннього догляду, на підтвердження цього надала копії виписок з медичних карт хворого [PERSON] . Також зазначила, що брат та її мати самі себе забезпечували, вона лише допомагала їм фізично сходити до магазину, прибрати. Вони розраховували на її допомогу і тому за допомогою до відповідача не зверталися. Судом були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] зазначив, що бабуся [PERSON] була хворим чоловіком. Його мати [PERSON] постійно їздила до неї та доглядала її, остання ледь пересувалася, не могла ходити за продуктами, готувати їжу. Сама бабуся з дітьми померлого сина не спілкувалася та допомоги в них не просила. Зазначив, що писав відповідачу за проханням своєї мами [PERSON] , про стан здоров`я його батька [PERSON] , що йому потрібна допомога, однак відповідач відмовився допомагати. Свідок [PERSON] пояснила, що її бабуся [PERSON] спілкувалася з відповідачем, щодо надання допомоги, якої потребує його бабуся [PERSON] , однак він відмовився. Все це відомо їй тільки зі слів бабусі. З наданих виписок з історії хвороби вбачається, що [PERSON] 31.05.2016 року в биту отримав закритий перелом шейки лівого бедра і знаходився на стаціонарному лікуванні до 14.07.2016 року, коли він був вертикалізований та в задовільному стані виписаний із лікарні під нагляд лікаря-травматолога (а.с.13-15). Після перенесеної травми він передвигався з палицею, однак виходив на вулицю, міг слідкувати на собою, забезпечувати умови свого життя практично до смерті. Згідно ч.5,6 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. КЦС ВС вказав, що безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах, пояснень позивача та показань свідків для цього недостатньо. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що «ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій». Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували безпорадний стан та потребу спадкодавців [PERSON] та [PERSON] в постійної допомозі саме відповідача, як і факт ухилення відповідача від надання такої допомоги. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не здійснював умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу батьку та бабусі. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача. Позивачем належним чином не доведено перебування [PERSON] та [PERSON] у безпорадному стані (сам факт хвороби та похилий вік останніх не свідчить про безпомічність спадкодавців, їх неспроможність фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя) та їх потреби в допомозі саме відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі, не обґрунтовані та не доведені доказами, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed