Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, а саме просить стягнути з відповідача на свою користь: 8 тис. доларів США, що за курсом НБУ складає 214960 грн. та 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, що складає 11858 грн.; судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що 16.01.2014 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] укладено договір №001/14-к на надання правової допомоги [PERSON], розмір гонорару визначено окремою угодою. Крім гонорару [PERSON] на вимогу адвоката [PERSON] у 2014 році передано 12 000 дол. США як гарантію ухвалення судом виправдовувального вироку стосовно [PERSON], нібито для передачі цих коштів третім особам. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 10.06.2015 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення та йому було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. 11.06.2015 року [PERSON] склав письмову розписку, відповідно до змісту якої він зобов'язується у тижневий строк, починаючи з 11 червня 2015 року повернути [PERSON] борг у розмірі 12 тисяч доларів США. У зв'язку із порушенням [PERSON] присяги адвоката України, Правил адвокатської етики, приписів Закону України «Про адвокатську діяльність», та невиконання обов'язку повернення грошових коштів, [PERSON] звернулась до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, рішенням якої від 29.12.2015 року [PERSON] позбавлено права на заняття адвокатською діяльністю у зв'язку з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України. Строк виконання [PERSON] зобов'язання з повернення коштів сплив 18.06.2015 року, однак до теперішнього часу останній кошти не повернув. Відповідач по справі надав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] він не визнав в повному обсязі, заперечує обставини, якими обґрунтовано позов, оскільки жодних протиправних дій не вчиняв і діяв в межах чинного законодавства України. Так, відповідач наголошує на тому, що грошові кошти у сумі 12 тис. дол. США становлять розмір гонорару за виконану ним роботу. Також відповідач вказує, що правова природа написаної ним розписки, наданої позивачем до суду на обґрунтування позову, в дійсності не відображає відносин договору позики, і насправді не є документом, передбаченим ч. 2 ст. 1047 ЦК України. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16.01.2014 року між адвокатом [PERSON] та [PERSON] укладено договір №001/14-к на надання правової допомоги [PERSON], розмір гонорару визначено окремою угодою (а.с. 5). Як зазначає позивач крім гонорару [PERSON] на вимогу адвоката [PERSON] у 2014 році передано 12 000 дол. США як гарантію ухвалення судом виправдовувального вироку стосовно [PERSON], для передачі цих коштів третім особам, відповідач не визнає вказану обставину. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 10.06.2015 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення та йому було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. Вказане визнається сторонами по справі та відображено у рішенні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області від 29.12.2015 року справа №465/15 (а.с. 6-13). У зв'язку із порушенням [PERSON] присяги адвоката України, Правил адвокатської етики, приписів Закону України «Про адвокатську діяльність», та невиконання обов'язку повернення грошових коштів, [PERSON] звернулась до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області, рішенням якої від 29.12.2015 року [PERSON] позбавлено права на заняття адвокатською діяльністю у зв'язку з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України. 11.06.2015 року [PERSON] складено розписку, в якій [PERSON] зобов'язується повернути [PERSON] у тижневий строк, починаючи з 11.06.2015 року борг у розмірі 12 тис. доларів США (а.с. 14). Строк виконання [PERSON] зобов'язання з повернення коштів сплив 18 червня 2015 року. За змістом ч. 1,2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Правилами статті 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 ст. 530 цього ж Кодексу передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Доводи відповідача про те, що правова природа складеної ним розписки не є борговою розпискою, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Так, із змісту самої розписки (а.с. 14) вбачається, що відповідач зобов'язався повернути позивачу борг у розмірі 12 000 доларів США, що підтверджує наявність у останнього боргових зобов'язань перед [PERSON] В порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач [PERSON] суму боргу в обумовлений договором строк не повернув. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що сума боргу на час звернення позивача до суду становить саме 8000 дол. США, оскільки відповідач повернув частину боргу 4000 дол. США. Доводи відповідача, що він повернув саме 5 000 дол. США судом не беруться до уваги, оскільки вказані доводи є голослівними та не підтверджуються належними та допустимими доказами. Як встановлено судом сума основного боргу [PERSON] перед позивачем складає 8000 доларів США. Нормами ст. 524 Цивільного кодексу України встановлено, що валютою зобов'язання є національна валюта України. Згідно з правилом частини 2 статті 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на ці правила, враховуючи, що між сторонами виникло зобов'язання, за умовами якого відповідач повинен повернути позивачу суму боргу за розпискою, заборгованість відповідача складає суму в гривнях України, що еквівалентна 8000 доларів США. Станом на день подання позову 30.10.2017 року НБУ встановлено офіційний курс гривні до долара США - 26.87 гривень за 1 долар США. Таким чином, сума основного боргу, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача, складає 214960 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Строк виконання зобов'язання сплив 18 червня 2015 року. На цей день сума боргу у національній валюті із розрахунку 21,65 гривень за 1 долар США складала 173200 (сто сімдесят три тисячі двісті гривень). Три проценти річних від простроченої суми складають 11858 гривень (за період з 19 червня по 31 грудня 2015 року (166 дні):173200 х (166/365) х 0,03 = 2363 гривні;за період з 01 січня по 31 грудня 2016 року:173200 х 0,03 = 5196 гривень;за період з 01 січня по 30 жовтня 2017 року (302 дні):173200 х (302/365) х 0,03 = 4299 гривень). Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи на підставі наявних матеріалів, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача єобгрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2268 грн.

Outcome: approved