Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати частково недійсними розпорядження № 187932 від 21.04.2005 року та свідоцтво про право власності на житло від 21.04.2005 року, видані Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, в частині включення приміщення внутрибудинкового коридору загального користування площею 5 кв. м до загальної площі квартири № 9 (об'єднаної з квартирою № 10) у будинку [ADDRESS] при проведенні приватизації вказаної квартири, на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]; зобов'язати [PERSON] звільнити зазначений внутрибудинковий коридор загального користування площею 5 кв. м; зобов'язати відповідачів не перешкоджати позивачу та багатодітній родині [PERSON] користуватися своєю квартирою № 8 у будинку [ADDRESS]. Позов обґрунтований такими обставинами. Позивач як робітниця Одеської дистанції шляху Одеської залізничної дороги на підставі рішення адміністрації і профспілкового комітету Одеської дистанції шляху від 15.07.1988 року № 42 отримала право зайняти разом із сім'єю з двох осіб житлову площу [ADDRESS], загальною площею 37,1 кв. м та житловою площею 17,9 кв. м. На час вселення квартира складалася з двох приміщень та приєднаного зовнішнього коридору площею 5,1 кв. м. Коридор був приєднаний до квартири за домовленістю попередніх користувачів квартир № 8, 9, 10 для зручності. Виходячи з архівної документації вхід в ці квартири здійснювався через невеличкий внутрибудинковий коридор площею 5 кв. м. Влаштування окремого коридору для квартири № 8 надавало користувачам квартир № 9 і 10 більше зручностей, зокрема можливість одночасно увійти та вийти з квартири, що було майже неможливо, якщо у невелике приміщення відчинялися одразу три вхідні двері. 01.10.2002 року позивач, її донька та онука отримали квартиру № 8 у приватну власність у рівних частках. Через деякий час після вселення позивача із сім'єю, користувачами квартир № 9 і 10 у цьому будинку стали відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] Квартири № 9 і 10 були об'єднані ними в одну без згоди позивача та її сім'ї. 21.04.2005 року відповідачі приватизували квартиру № 9 в рівних частках. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року позов [PERSON] задоволено частково та визнано частково недійсними: розпорядження № 382 від 01.10.2002 року та Свідоцтво про право власності на житло від 01.10.2002 року, видані службою будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці в частині включення приміщення веранди площею 5,1 кв. м, до загальної площі квартири [ADDRESS], при проведенні приватизації вказаної квартири; зобов'язано [PERSON] знести перегородку, встановлену в позаквартирному коридорі (галереї) на 2-му поверсі будинку [ADDRESS], між квартирою № 8 та квартирою № 9. Після виконання цього рішення суду квартира позивача не буде відповідати вимогам СНиП 2.08.01-89* «Жилые здания» та санітарно-гігієнічним вимогам, оскільки вхід до житлових приміщень влаштовується через допоміжні приміщення, у тому числі загального користування. До того, як до квартири № 8 по у будинку [ADDRESS] був приєднаний зовнішній коридор площею 5,1 кв. м, вхід до неї здійснювався через внутрибудинковий коридор загального користування площею 5 кв. м, який був незаконно приєднаний до квартири № 9 і приватизований відповідачами. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник проти позову заперечували, Представник відповідача подав до суду заяву про застосування позовної давності, оскільки позивач дізналася про порушення її прав у квітні 2005 року, у зв'язку з чим трирічний строк позовної давності минув. Крім того, представник відповідача подав письмові заперечення, зазначивши, що позивач не надала жодного доказу на підтвердження того, що відповідачами були проведені роботи з переобладнання квартир № 9 та № 10 шляхом їх об'єднання через приєднання внутрибудинкового коридору загального користування площею 5 кв. м; доказів існування квартири № 10 та того, що вхід до квартири № 8 до 2005 року здійснювався через коридор площею 4,9 кв. м, який є складовою частиною квартири відповідачів. Копія поверхового плану, на який посилається позивач в обґрунтування своїх доводів, представник відповідача вважає неналежним доказом. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, подали заяви, в яких позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні, справу просили розглядати за їхньої відсутності. Представник Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Департаменту міського господарства Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Заслухавши відповідача, представників сторін та третю особу, дослідивши письмові докази у справі та вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов не може бути задоволений, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Службою будівельно-монтажних робіт та цивільних споруд Одеської залізниці, від 01.10.2002 року, зареєстрованого за [NUMBER], квартира [ADDRESS], належить [PERSON] та членам її сім'ї - [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на праві спільної часткової власності. Зазначене Свідоцтво було видане згідно з розпорядженням органу приватизації № 382 від 01.10.2002 року (а.с. 7-8). Згідно з копією довідки (виписки з будинкової книги про склад сім'ї та прописку) від 22.05.2014 року № 409, у зазначеній квартирі проживають та зареєстровані [PERSON], її донька [PERSON] та онуки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до листа КП ЖКС «Черьомушки» від 18.02.2015 року № 225, будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі цього комунального підприємства. Згідно з копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], складеного фірмою «Юрікс» у 2002 році, до складу зазначеної квартири входили: жила кімната площею 17,9 кв. м, кухня площею 14,1 кв. м., веранда площею 5,1 кв. м (а.с. 9-11). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року позов [PERSON] задоволено частково та визнано частково недійсними: розпорядження № 382 від 01.10.2002 року та Свідоцтво про право власності на житло від 01.10.2002 року, видані Службою будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці в частині включення приміщення веранди площею 5,1 кв. м, до загальної площі квартири [ADDRESS], при проведенні приватизації вказаної квартири; зобов'язано [PERSON] знести перегородку, встановлену в позаквартирному коридорі (галереї) на 2-му поверсі будинку [ADDRESS], між квартирою № 8 та квартирою № 9. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26.11.2014 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.06.2014 року в частині зобов'язання знести перегородку змінено та зобов'язано [PERSON] та [PERSON] знести перегородку, встановлену в позаквартирному коридорі (галереї) на 2-му поверсі будинку [ADDRESS], між квартирою № 8 та квартирою № 9 по [ADDRESS]. Проте на час розгляду судом цієї справи зазначені рішення суду не набрали законної сили. Судом також встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 21.04.2005 року, виданого УЖКГ Одеської міської ради, квартира [ADDRESS] належить в рівних частках на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім'ї - [PERSON], [PERSON]. Зазначене Свідоцтво було видане згідно з розпорядженням органу приватизації № 187932 від 21.04.2005 року (а.с. 94-95). Право власності зареєстровано за ними в КП «ОМБТІ та РОН» 10.05.2005 року за № 1684 у книзі 555 пр-150 (а.с. 55). Згідно з копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» 03.03.2005 року (тобто на час здійснення приватизації квартири), загальна площа квартири складає 69,4 кв. м, жила - 40,8 кв. м та складається з 3 жилих кімнат (16,8 кв. м, 11,4 кв. м та 12,6 кв. м); кухні площею 6,2 кв. м і 9 кв. м, санвузлу 2,5 кв. м, коридору - 4,9 кв. м, 1,7 кв. м, 4,3 кв. м (а.с. 53, 57,100). Згідно з копією витягу з розпорядження голови Малиновської районної адміністрації № 1346/01-04 від 03.11.2004 року (а.с. 98), розглянувши документи, подані громадською комісією, встановлено, що в загальному коридорі квартири [ADDRESS] звільнилася квартира № 11 житловою площею 16,2 кв. м та вирішено відповідно до заяви [PERSON], ст. 54 ЖК України приєднати звільнену квартиру № 11 до житлової площі [PERSON] і вважати окрему квартиру за № 9, а також видати витяг на квартиру № 9, яка складається з трьох кімнат, житловою площею 40,8 кв. м, загальна площа - 69,7 кв. м. Згідно з копією плану етажів будівлі літ. «А» по [ADDRESS], складеного 14.05.2002 року та наданого до суду КП «Міське агентство з приватизації житла» (а.с. 99), другий поверх зазначеного будинку містив квартири № 8, 9, 11, 12, 13, 14. Вхід до цих квартир згідно з планом здійснюється через поза квартирний коридор загального користування, який проходить уздовж квартир. Суд звертає увагу, що на зазначеному плані відсутня квартира № 10, на існування якої та подальше об'єднання її з квартирою № 9 посилається позивач. Згідно з листом Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» від 10.02.2015 року № 59/01-13 (а. с. 93), згідно комп'ютерної бази даних міськагентства відомості про видачу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. Суд наголошує, що вищезазначений план був виготовлений за два роки до проведеного приєднання квартири № 11 до квартири № 9. Із зазначеного плану вбачається, що спірне приміщення, яке за твердженням позивача раніше слугувало в якості внутрибудинкового коридору загального користування та через який здійснювався вхід до її квартири, станом на час виготовлення цього плану, тобто у 2002 році, було складовою частиною квартири № 9. Зазначений план етажів будівлі літ. «А» по [ADDRESS] повністю відповідає плану, який відображений у технічному паспорті на будинок [ADDRESS], складеного ОМБТІ та РОН 14.05.2002 року, та який був досліджений судом під час огляду в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 521/9175/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], діючої від свого імені та від імені і в інтересах [PERSON], до Державного підприємства «Одеська залізниця» про визнання приватизації квартири частково недійсною, усунення перешкод в користуванні власністю, стягнення моральної шкоди. Що стосується наданої позивачем копії поверхового плану на підтвердження існування внутрибудинкового коридору загального користування площею 5 кв. м, з якого здійснювався вхід до її квартири, то суд не бере до уваги цей документ, оскільки він не відповідає вимогам належності та допустимості. По-перше, на цьому плані не зазначено адреси знаходження будинку, щодо якого він складений. По-друге, зазначені площі приміщень не збігаються з відповідними показниками у плані етажів будівлі літ. «А» по [ADDRESS], складеного 14.05.2002 року, що також не дає можливості ідентифікувати належність плану до цієї будівлі. По-третє, не зазначено дати складання плану. Оригінал зазначеного плану суду не був наданий. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що позивач та її представник всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України не довели факту існування внутрибудинкового коридору загального користування площею 5 кв. м, через який раніше здійснювався вхід до квартири позивача, та факт включення цього коридору до складу приміщень квартири, належної відповідачам. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що [PERSON] та члени її сім'ї - [PERSON], [PERSON] правомірно набули право власності на квартиру [ADDRESS] у складі приміщень, які існували згідно з технічною документацією на момент приватизації, тому позовні вимоги про визнання частково недійсними розпорядження № 187932 від 21.04.2005 року та свідоцтва про право власності на житло від 21.04.2005 року та усунення перешкод в користуванні власністю є незаконними, необґрунтованими та не можуть бути задоволені.

Outcome: dismissed