Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона з 1995 року проживала однією сім'єю з [PERSON], яку завжди вважала своєю тіткою. 10 листопада 2001 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КГ №227835 від 28 лютого 2017 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі право на земельну ділянку площею 4,70 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Хрестівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС №025368 від 19 січня 2000 року. Заповіт [PERSON] не складала, у зв'язку з чим позивачка звернулася до органів реєстрації цивільного стану для підтвердження родинних відносин, однак було встановлено, що [PERSON] не є рідною тіткою позивачки. Звернувшись до нотаріуса із заявою щодо видачі свідоцтва на справо на спадщину, було встановлено, що померлою за життя було втрачено державний акт на земельну ділянку, у зв'язку з чим їй було відмовлено. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 4,70 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хрестівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, в порядку спадкування після померлої 10 листопада 2001 року [PERSON]. У судове засідання позивачка не з'явилась , подавши заяву про підтримку своїх вимог і розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак надав до суду лист, згідно якого позовні вимоги позивача визнає, просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивачка з 1995 року проживала однією сім'єю з [PERSON], яку завжди вважала своєю тіткою. 10 листопада 2001 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КГ №227835 від 28 лютого 2017 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі право на земельну ділянку площею 4,70 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Хрестівської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС №025368 від 19 січня 2000 року. Заповіт [PERSON] не складала, у зв'язку з чим позивачка звернулася до органів реєстрації цивільного стану для підтвердження родинних відносин, однак було встановлено, що [PERSON] не є рідною тіткою позивачки. Звернувшись до нотаріуса із заявою щодо видачі свідоцтва на справо на спадщину, було встановлено, що померлою за життя було втрачено державний акт на земельну ділянку, у зв'язку з чим їй було відмовлено. Крім того встановлено, що інших спадкоємців у померлої не має. Відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно п.3 ч. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved