overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Внаслідок чого в сімї відбувались постійні сварки, які поступово призвели до того, що сторони стали чужими людьми. Позивач, посилаючись на те, що подружні відносини між ними припинені з січня 2012 р., з того часу проживають окремо,спільне господарство не ведуть, спору про спільне майно не мають, їх шлюб фактично розпався, в майбутньому поновленим бути не може, а тому має бути розірваним за рішенням суду. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 02.02.2018 р. [PERSON] просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зі змісту заяви [PERSON] від 02.02.2018 р. вбачається, що він вимоги позову повністю визнає, просить його задовольнити та розглядати справу без його участі. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 11.08.2001 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 141, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 т. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки на протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та сімю, втратили почуття любові та поваги один до одного. Внаслідок чого, на думку позивача, їх подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 07.12.2016 р. [PERSON] просила проводити розгляд справи без її участі. Зі змісту заяви [PERSON] від 07.12.2016 р. вбачається, що він вимоги позову повністю визнає, просить його задовольнити та розглядати справу без його участі. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до\~ ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 21.11.2009 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Глевахівської селищної ради Васильківського Київської області, актовий запис № 39, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 089643 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвам про його народження (а.с. 3). Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки на протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та сімю, втратили почуття любові та поваги один до одного. Внаслідок чого, на думку позивача, їх подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач, посилаючись на те, що вони спільного господарства не ведуть, життям один одного не цікавляться, а отже їх шлюб фактично розпався і в майбутньому поновленим бути не може, просила суд шлюб розірвати за рішенням суду. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 06.12.2016 р. [PERSON] просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Зі змісту заяви [PERSON] від 06.12.2016 р. вбачається, що він вимоги позову повністю визнає, просить його задовольнити та розглядати справу без його участі. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до\~ ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 27.09.2005 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 11, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 0086690 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 3). Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного,ю за час їх спільного проживання виявилось, що вони різні люди, мають різні погляди на життя, сімю, різні характери, погляди на виховання дитини,. Позивач подальше спільне проживання та збереження сімї вважає неможливим, оскільки сварки на фоні побутових проблем та постійні непорозуміння через різних дрібниць вкрай зіпсували їх сімейні стосунки. Позивач, посилаючись на те, що вони як подружжя протягом року не проживають, спільне господарство не ведуть, життям один одного не цікавляться, а отже їх шлюб фактично розпався і в майбутньому поновленим бути не може, просила суд шлюб розірвати за рішенням суду. Позивач в судове засідання не зявилась, подавши заяву, в якій просила проводити розгляд справ без її участі, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~ Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до\~ ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 11.02.2016 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 31, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-Ок № 194253 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки на протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та сімю, втратили почуття любові та поваги один до одного. Внаслідок чого, на думку позивача, їх подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач, посилаючись на те, що вони спільного господарства не ведуть, життям один одного не цікавляться, а отже їх шлюб фактично розпався і в майбутньому поновленим бути не може, просила суд шлюб розірвати за рішенням суду. Позивач в судове засідання не зявилась, подавши заяву, в якій просила проводити розгляд справ без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~ Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до\~ ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 22.12.2007 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 598, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 059165 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4). Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Спору щодо місця проживання дітей у сторін не виникло. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2004 р., від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки на протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та сім'ю, втратили почуття любові та поваги один до одного. Внаслідок чого, на думку позивача, їх подальше спільне проживання і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач, посилаючись на те, що вони подружніх стосунків не підтримують, життям один одного не цікавляться, а отже їх шлюб фактично розпався і в майбутньому поновленим бути не може, просила суд шлюб розірвати за рішенням суду. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 21.12.2017 р. [PERSON]. просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила відновити їй дошлюбне прізвище - «[PERSON]». Зі змісту заяви [PERSON] від 21.12.2017 р. вбачається, що він вимоги позову повністю визнає, не заперечує проти його задоволення та розглядати справу без його участі. За ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 280 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 17.07.2004 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 158, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідно копіями свідоцтв про народження. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2007 р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні приниження і зневагу зі сторони відповідача, який вважає себе завжди правим. Позивач неодноразово намагалася налагодити стосунки з відповідачем, проте всі її сподівання були марними, останні чотири роки разом х дитиною позивачка проживає окремо від відповідача, вважає, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно\~встановлено,\~що 23.11.2007\~року між\~сторонами укладено\~шлюб,\~який зареєстровано\~уЦентральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сімї, актовий запис № 4275, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від спільного життя мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії 1-БК № 116668 (а.с. 7). Норми частин 3 і 4 статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі; неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають. Зазначила, що через відмінність поглядів на життя і сімю в них постійно виникали сварки, непорозуміння. Вказане привело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Також, зазначила, що вони не проживають разом з 2016 року і не ведуть спільного господарства. Відповідач відмовився розлучитися через органи РАЦСу. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку статей 128, 130 ЦПК України, в судове засідання не прибув, про причини свого неприбуття суд не повідомив. Враховуючи, що від відповідача, який належним чином був повідомлений і не зявився в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 19.11.1993 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі загсу Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис за № 379, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії V-БК № 287591 (а.с. 4). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved