Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів, мотивуючи вимоги до суду тим, що відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.03.2013 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно. У зв'язку зі змінами в законодавстві та оскільки аліменти в розмірі по 200 грн. на кожну дитину не відповідають мінімальному рівню забезпечення дітей, просить змінити розмір аліментів до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19.02.2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Лизенко А.В., призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10.04.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23.05.2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.08.2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Стрельченко Т.Г., призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши сторони, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Судом встановлено, що сторони по справі мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Також встановлено, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 березня 2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 19.02.2013 року і до досягненням дітьми повноліття (а.с. 8). Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Статтею 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм Сімейного кодексу України», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватись разовим збільшенням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 року у справі за №143цс13. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно п. 1 ст. 18, п.п. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» змінено мінімальний розмір аліментів з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 50%. Суд вважає, що стягнутий рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 березня 2013 року розмір аліментів в розмірі по 200 грн. на кожну дитину, не може забезпечити належного розвитку та утримання дітей, та відповідно, підлягає зміні. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Необхідно змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON], згідно рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.03.2013 року та стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 704,80 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції № 44 від 14.12.2017 року, наданої адвокатом [PERSON] (а.с. 12), позивачка понесла витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved