Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначає, що з 2002 року до [INFO] [PERSON] та [PERSON] проживали цивільному шлюбі за адресою: [ADDRESS], були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство, спільний сімейний бюджет, вважали повноправними чоловіком і дружиною з правами і обов'язками по відношенню один до одного. Друзі, знайомі, сусіди та родичі знали їх як чоловіка і дружину, з деякими дружили сім'ями, разом відзначали сімейні свята, виїздили на відпочинок. Виходячи із вказаного, вважає, що на них розповсюджуються положення ст.3 СК України, за якою сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. [INFO] в сім'ї народилася донька [PERSON] [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживала та була зареєстрована разом з померлим за адресою: [ADDRESS], з 17.12.2003 по 09.06.2010, та здійснювала його поховання, що також зазначено в рішенні Скадовського районного суду та Апеляційного суду Херсонської області. Посилаючись на п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України просить визнати шлюб між [PERSON] та [PERSON] дійсним та визнати факт проживання однією сім'єю з 2002 року по день смерті [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті [PERSON] було з'ясовано, що будинок, в якому вони проживали по [ADDRESS], належить [PERSON], колишній дружині померлого, яка придбала цей будинок в радгоспі «Молодіждний» за договором купівлі-продажу від 12.08.1992. На час придбання будинку [PERSON], до складу домоволодіння входили: будинок літ. «А», сарай літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Д», водопровід, туалет-душ, огорожа. Під час сумісного проживання [PERSON] з померлим [PERSON] ними, за рахунок спільної праці та спільних коштів, було здійснено поліпшення, збільшено загальну та житлову площу, проведено капітальний ремонт, добудовано прибудови. Станом на 11.04.2013 на земельній ділянці було розташовано: будинок літ. «А», сарай літ. «Б», сарай з підвалом літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Ж», сарай літ. «З», навіс літ. «Е», туалет літ. «І», душ літ. «Л», водопровід №1, огорожа №4-8, прибудова літ. «а-3» до житлового будинку літ. «А», , сараї літ. «Ж, Г, Д, З», навіс літ. «Е», туалет літ. «І», душ літ. «Л», залишаються недобудованими, мають статус незавершеного будівництва зі ступенем готовності 96%, оцінка незавершеного будівництва в позасудовому порядку сторонами не проводилась, в експлуатацію дані приміщення не здано, право власності на них не зареєстровано. Вказану обставину вважає підставою для стягнення з відповідачки компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт, за рахунок яких здійснювалась реконструкція будинку у період перебування [PERSON] та [PERSON] у цивільному шлюбі. Посилаючись на ч.3 ст.331 ЦК України, постанову ВСУ від 25.12.2013 №6-135цс13, ст.74 СК України, постанову Пленуму ВСУ від 04.10.1991 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», вважає наявним підстави для стягнення з відповідача 1/2 частини вартості будівельних матеріалів. Посилаючись на ч.2 ст.1223, ст.1261 ЦК України, просить визнати 1/2 частину компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт за єдиною спадкоємицею, дочкою померлого [PERSON] За життя, з 1997 по 1999 рік [PERSON] передав [PERSON] гроші, загальною сумою 3300 доларів США, що підтверджується розписками. Метою передачі грошей була купівлі-продаж будинку по [ADDRESS]. Але сторонами договірні зобов'язання виконані не були, що встановлено у судових рішеннях. Посилаючись на ст.1218 ЦК України, просить включити до спадкової маси гроші у сумі 3300 доларів США по курсу НБУ на день розрахунку, сплачену померлим колишній дружині [PERSON], та стягнути з відповідача суму повернення за розрахунок будинку у вказаному розмірі. Крім того, позивачі вважають, що відшкодуванню підлягає і моральна шкода, оскільки вони зазнали глибоких душевних страждань через їх примусове виселення відповідачем з будинку, в якому позивачі проживали разом з померлим [PERSON] також вказали на позбавлення відповідачем [PERSON] спадкового майна, та на необхідність у зв'язку з діями відповідача винаймати житло, змінити спосіб життя. Посилаючись на ст. 440-1 ЦК УРСР, яка підлягає застосуванню за аналогією права через неврегульованість питання розміру відшкодування моральної шкоди у ЦК України, моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі не менше п'яти мінімальних заробітних плат, тобто не менше 6890 грн. кожному. Зважаючи на глибину моральних страждань позивачів та ступінь вини відповідача, вважає адекватним розмір відшкодування моральної шкоди по 10 000 грн. кожній особі, тобто 20 000 грн. Просить встановити факт проживання однією сім'єю з 2002 по 2012 рік між померлим [PERSON] та [PERSON]; визнати спільною сумісною власністю суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт щодо прибудов літ. «а-3» до житлового будинку літ. «А», сараїв літ. «Ж, Г, Д, З», навісу літ. «Е», туалету літ. «І», душу літ. «Л» та визнати права власності позивачки [PERSON] на 1/2 частину грошових коштів; включити до спадкової маси 1/2 частини суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт щодо вказаного майна, належних [PERSON], та визнати за позивачкою [PERSON], як єдиною спадкоємицею, право власності на належну [PERSON] частину грошових коштів у порядку спадкування; стягнути з відповідачки на користь позивачів в рівних частках по 1/2 суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт щодо вищевказаного майна; включити до спадкової маси кошти у сумі 3300 доларів США по курсу НБУ на день виплати та стягнення з відповідачки цієї суми; а також стягнути з відповідачки кошти у сумі 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позивач, представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтвердили викладені в позові обставини, заявлені вимоги уточнили, надавши 22.11.2016 відповідну заяву, просили встановити факт проживання однією сім'єю з 2002 по 2012 рік між померлим [PERSON] і [PERSON]; визнати спільною сумісною власністю суму компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт в основній будівлі житлового будинку літ. «А», прибудові літ. «а-3» до житлового будинку літ. «А», сараях літ. «Ж, Г, Д, З», навісі літ. «Е», туалеті літ. «І», душі літ. «Л», огорожах №4-8; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину грошових коштів; включити до спадкової маси 1/2 частину суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт в основній будівлі житлового будинку літ. «А», прибудові літ. «а-3» до житлового будинку літ. «А», сараїв літ. «Ж, Г, Д, З», навісі літ. «Е», туалеті літ. «І», душі літ. Л», огорожах №4-8, належних [PERSON]; визнати за донькою, [PERSON], як єдиною спадкоємицею право власності на належну [PERSON] частину грошових коштів у порядку спадкування; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт у вказаних будівлях і спорудах у розмірі 151 052,50 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину суми компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт у вказаному нерухомому майні у розмірі 151 052,50 грн.; включити до спадкової маси 3 300 доларів США, що складає 85 4378,00 грн. по курсу НБУ станом на 29.09.2016; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], 3 300 доларів США, що складає 85 437 грн. по курсу НБУ станом на 29.09.2016 в якості спадкового майна; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], грошову компенсацію 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь позивачів судові витрати загальною сумою 14 168,88 грн. Представник відповідача адвокат Зіновкіна О. П. в судовому засіданні позов не визнала, надала письмові заперечення, в яких вказала на необґрунтованість та недоведеність вимог позивачів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, сімейних, земельних чи інших прав. Заявляючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], позивач посилається на довідки видані селищною радою та рішення судів. Так, згідно довідки Лазурненської селищної ради Скадовського району від 13.12.2012, виданої на підставі депутатського акту, [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 2002 року та здійснювала його поховання (т.1 а.с.13). Крім того, Лазурненською селищною радою на підставі домової книги була видана довідка, відповідно до якої [PERSON] разом з донькою [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з 17.12.2003 по 09.06.2010 (т.1 а.с.13зв.). З даних паспорта [PERSON] вбачається, що з 17.12.2003 по 09.06.2010 мала зареєстроване місце проживання по [ADDRESS] (т.1 а.с.6). Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 04.08.2014 у справі №663/3526/13-ц на підставі довідки виконкому Лазурненської селищної ради від 14.11.2012, також рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04.11.2014 у цій же справі встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], був прописаний та проживав в [ADDRESS], і на день смерті з ним проживала та була зареєстрована [PERSON], 1928 р. н., його мати (т.1 а.с.16, 20). Як вбачається з наведених документів, вони містять суперечливі відомості про осіб, які спільно проживали з [PERSON], зокрема на час його смерті [INFO]. Разом з тим, в судовому засіданні сторони пояснювали та не заперечували, що судом було розглянуто справу за позовом [PERSON] про виселення [PERSON] та її доньки [PERSON] з будинку по [ADDRESS]. Вказаний факт суд розцінює як підтвердження спільного проживання [PERSON], [PERSON] з [PERSON] на час його смерті у спірному будинку, у зв'язку з чим вони залишились проживати в тому будинку і після смерті [PERSON], звідки були виселені. Щодо дати початку спільного проживання [PERSON] та [PERSON], необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Таким чином, факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 1 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу. На підставі положень ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи. Тобто, вимога про встановлення факту проживання [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] у період з 2002 року по 01 січня 2004 року підпадає під застосування Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції 1969 р.), нормами якого чітко визначена реєстрація шлюбу у державних органах реєстрації актів громадянського стану, при цьому, зазначений Кодекс не передбачав право встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Таким чином, вимога [PERSON] в цій частині не підлягає задоволенню. Разом з тим, підлягає встановленню факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу між [PERSON] та померлим [PERSON] з 01 січня 2004 року по день його смерті [INFO]. На підставі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Тобто, позивач [PERSON] відповідно до вказаної норми закону відноситься до спадкоємців четвертої черги. Щодо визнання спільною сумісною власністю сум компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт, включення їх до спадкового майна та стягнення з відповідача на користь позивачів, в тому числі в порядку спадкування, необхідно зазначити наступне. Відповідно до положень ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на певні об'єкти є набуття спадкодавцем зазначеного права у порядку, встановленому законодавством України. Як вбачається з матеріалів справи, будинок по [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] Судом встановлено та підтверджується судовими рішеннями в інших справах, що між померлим [PERSON] та [PERSON] існувала домовленість щодо відшкодування вартості будинку з подальшим переходом права власності до [PERSON] Разом з тим, померлий [PERSON], передавши на виконання домовленості [PERSON] частину грошей, будь-яких дій щодо належного оформлення набуття будинку у власність не здійснив. Як вбачається з розписок, останній платіж [PERSON] здійснив у 1999 році, після чого жодних дій щодо оформлення переходу права власності або повернення сплачених коштів не вчиняв. Така поведінка свідчить про відсутність претензій до [PERSON] з боку померлого [PERSON], який протягом тривалого часу (з моменту останньої сплати коштів і до смерті) ніяких вимог, в тому числі щодо повернення сплачених коштів, до [PERSON] не заявляв. Таким чином, вимога про включення до спадкової маси коштів, сплачених [PERSON] на користь [PERSON] не підлягає задоволенню. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами, що протягом проживання по [ADDRESS], [PERSON] здійснював ремонт будинку, будував надвірні споруди. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що коли [PERSON] був одружений вперше, після розлучення дружина поїхала з села; [PERSON] сплачував їй кошти за будинок, він також був при передачі грошей. Коли [PERSON] почав проживати з позивачкою, вони вирішили здійснити у будинку перепланування, добудувати будівлі. Гроші у [PERSON] були і від продажу його матір'ю будинку, яка проживала з ними, а гроші від продажу будинку вклали в ремонт та будівництво. Він брав участь у будівництві, допомагав, у зв'язку з чим йому відомо, що купували цемент, камінь, пісок тощо, все необхідне для будівництва. Також він віддав свої старі вікна, коли замінив на нові у своєму будинку. Також допомагав у зварювальних роботах щодо опалення. Також зварював ворота, хвіртку, лавку. Робив це безкоштовно, по-товариські. Натомість, [PERSON] також йому допомагав, як-то штукатурив відкоси на вікнах, за що він і віддав старі вікна. Також допомагав будувати сараї. У будівництві ще допомагав [PERSON], спеціальних робочих не наймали, робили все самі, [PERSON] також допомагала, носила пісок. Почали будівництво приблизно 7-8 років тому. Допитаний у якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що товаришував з [PERSON], який сплатив [PERSON] кошти за половину будинку по [ADDRESS]. Після розлучення він проживав з матір'ю по [ADDRESS], а потім незадовго до того, як почав проживати з [PERSON] повернувся у будинок по [ADDRESS]. З [PERSON] проживали разом приблизно з 2002 року. Він допомагав у будівництві приміщень для відпочиваючих, та ремонті будинку. Йому відомо, що купували частину шиферу, пісок, цемент, ракушняк, труби. [PERSON] допомагала у цих роботах. Відповідно до висновку експерта №16/337 від 13.06.2016 кошторисна вартість ремонтно-будівельних робіт, виконаних у будинку літ. А» по [ADDRESS] в цінах станом на 13.06.2016 з урахуванням фізичного зносу - 27 064 грн., в тому числі матеріалів - 15 587 грн.; кошторисна вартість будівництва прибудови літ. «а-3», сараїв літ. «Ж, Г, Д, З», навісу літ. «Е», туалету літ. «І», душу літ. «Л» за вказаною адресою з урахуванням фізичного зносу станом на 13.06.2016 становить 109 366 грн., в тому числі матеріалів - 83 512 грн.; кошторисна вартість будівництва огорожі №4-8 за цією ж адресою в цінах на 13.06.2016 з урахуванням фізичного зносу становить 36 448 грн., в тому числі вартість матеріалів - 29 686 грн. (т.2 а.с.22). Відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 07.09.2016 № 68, вартість ремонтних робіт, в тому числі вартості матеріальних ресурсів, основної будівлі літ. «А» по [ADDRESS], згідно переліку робіт за матеріалами цивільної справи становить 68 394 грн., в тому числі вартість матеріальних ресурсів становить 38 548 грн.; загальна вартість ремонтних робіт будівель за вказаною адресою становить 183 389 грн., в тому числі вартість матеріальних ресурсів - 116 375 грн.; вартість будівництва огорожі №№4, 5, 7 за вказаною адресою становить 44 077 грн., в тому числі вартість матеріальних ресурсів - 32 727 грн.; вартість будівництва огорожі №№6, 8 - 6 245 грн., в тому числі матеріальних ресурсів - 3 872 грн. (т.2 а.с.148). Як вбачається з довідки Скадовського БТІ прибудова літ. «а-3», до ж/б літ. «А», сараї літ. «Ж, Г, Д, З», навіс літ. «Е», туалет літ. «І», душ літ. «Л» побудовано самовільно (інв.справа №991, а.с.32). Як встановлено в судовому засіданні, усі ремонтні роботи, будівництво надвірних споруд і будівель [PERSON] здійснював без погодження з власником будинку, власними коштами та на власний розсуд. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов'язок по доказуванню обставин, викладених у позові, лежить саме на позивачеві. У справі відсутні належні та допустимі докази купівлі матеріалів, необхідних для проведення ремонту та будівництва, а не безоплатної передачі іншими особами, їх переліку та кількості, час придбання, спільність коштів [PERSON] та [PERSON] щодо придбання цих матеріалів. Крім того, суд звертає увагу, що померлий [PERSON] за період після проведення ремонтних робіт та будівництва не звертався до відповідача з питання відшкодування здійснених ним витрат, при цьому, під час судового розгляду сторонами не заперечувалося, що [PERSON] разом з сином приїздила в гості влітку на відпочинок, проживала п у будинку по [ADDRESS]. Таку поведінку [PERSON] суд розцінює як відсутність матеріальних претензій до [PERSON], що свідчить про відсутність порушень його прав з боку останньої. З огляду на викладене, доводи позивача не знайшли своє підтвердження, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст.57, 58 ЦПК України, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання спільною сумісною власністю сум компенсації вартості будівельних матеріалів та будівельних робіт, включення їх до спадкового майна та стягнення з відповідача, не можна вважати такими, що ґрунтуються на законі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є недоведеними, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню. Вимога про стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягає, оскільки судом не встановлено порушення відповідачем майнових прав позивачів, а також за життя померлого [PERSON] Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, на підставі ст.88 ЦПК України, роз'яснень, викладених у постанові Пленуму ВСС України №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. як за вимогою немайнового характеру, в частині, яка задоволена судом.

Outcome: partial