Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень щомісячно до досягнення повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 03.07.2003 року між нею та відповідачем міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 499. Від шлюбу вони мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач вже багато років офіційно не працює. Останні три роки спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Позивач зазначила, що від постійних суперечок з відповідачем, погіршилося її самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. Також вона переживає за емоційний стан дитини, яка постійно почуває себе винною під час їхніх з відповідачем сварок. Вважає, що перебування дитини у постійному стресі залишить більш негативний відбиток на її психіці, ніж розрив відносин між батьками. Спільне господарство з відповідачем не ведуть вже декілька років. Фактично шлюбні відносини припинені з липня 2016 року. Збереження сімї неможливо, і суперечить її інтересам та інтересам дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просить шлюб розірвати, також уточнила позовні вимоги про стягнення аліментів та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 2000,00 гривень. Проти розгляду справи у заочному провадженні не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст.\~223\~ч.4,\~280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.07.2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 499, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія 1-ВЛ №172793. (а.с.5) [PERSON], народилася 10.12.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 266979, батьком дитини відповідно до свідоцтва є [PERSON] (а.с.6). За змістом положень ч. 1ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.07.2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 499. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини з липня 2016 року, не ведуть спільного господарства. За таких обставин шлюб підлягає розірванню, після розірвання шлюбу прізвище позивача суд залишає без змін. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 182 СК України визначаються обставини, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, дитина проживає з позивачем та знаходиться на ії утриманні. Відповідач не працює, інших осіб на утриманні не має, належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач потребує допомоги на утримання дитини, тому позовні вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені\~ст.182 СК України, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 2000,00 грн., оскільки зазначений розмір аліментів відповідає позовним вимогам, нормам чинного законодавства, а також є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини з урахуванням всіх досліджених в судовому засіданні доказів, встановлених обставин на час розгляду справи. Статтею 191 Сімейного кодексу України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів\~у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved