Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 19.11.1999 року; вказала, що від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що спільне життя подружжя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та діаметрально протилежних поглядів на подальше життя та виховання дитини. На протязі останніх років відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, що негативно впливає на психологічний стан спільної дитини. Подальше спільне життя стало неможливим, що призвело до припинення сімейно-шлюбних стосунків. Позивач вважає примирення неможливим та просить розірвати шлюб. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, вважає, що шлюб їх розпався. Просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов фактично визнав, пояснив, що дійсно подружжя не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, сім'я розпалась 2-2,5 років тому, і винна в цьому його дружина. Згоден, щоб дружині залишили прізвище [PERSON], але не згоден нести судові витрати, оскільки до суду звернулася позивач. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Із свідоцтва про одруження, що було видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради, актовий запис №1833, вбачається, що сторони 19.11.1999 року зареєстрували шлюб (а.с.11). Сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ксерокопії паспорту (а.с.6-7) позивач зареєстрована по [ADDRESS], в судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Судом, також, встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх неповнолітнього сина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Посилання відповідача на те, що він не повинен нести судові витрати є юридично неспроможними, оскільки спростовуються положеннями ст.88 ЦПК України, згідно якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved