Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права особистої приватної власності та усунення від права спадкування, в якому просила: - Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру за адресою [ADDRESS]. - Встановити факт ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх обовязків щодо утримання спадкодавця [PERSON]. - Усунути [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовних вимог не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, надали суду письмові заперечення. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених, ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 03.06.2010р. між [PERSON] та [PERSON], за згодою [PERSON], було укладено спадковий договір №144969, згідно умов якого квартира, що за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] переходить у власність [PERSON], що підтверджується копією договору. Після смерті [PERSON], [INFO] [PERSON] зареєструвала право власності на вищевказану квартиру, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна. На момент набуття права власності на квартиру, що за адресою [ADDRESS], [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Відповідно до ст. 60 СК України вказана квартира відноситься до спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] Твердження позивача про те, що квартира належить тільки їй на праві приватної власності і не відноситься до спільної сумісної власності подружжя суперечить нормам чинного законодавства, а тому не береться судом до уваги. [INFO] після смерті [PERSON] відкрилась спадщина і, у зв'язку з тим, що між спадкоємцями першої черги виник спір, 28 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було ухвалено рішення, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 03.11.2016 року, яким визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON], а саме на 2/6 часток квартири [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на 4/6 часток квартири [ADDRESS], що підтверджується копією рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці та копією ухвали Апеляційного суду Чернівецької області. В зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що підстави для визнання за [PERSON] права приватної власності на квартиру за адресою [ADDRESS], відстутні і в цій частині позову слід відмовити. Також судом встановлено, що після відкриття спадщини [PERSON] спадкоємцями першої черги є дружина спадкодавця [PERSON], дочка [PERSON] і дочка [PERSON], дана осбтавина встановлена в рішенні Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.09.2016 року і доказуванню не підлягає. Згідно з ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Стосовно іншої частини позовних вимог суд вважає, що вони є необґрунтовані, надані позивачем докази не доводять тих обставин, що [PERSON] і [PERSON] будь-яким чином ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], який через похилий вік був у безпорадному стані, а тому відсутні правові підстави для усунення відповідачів від права на спадкування за законом після смерті [PERSON]. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed