Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання за нею права власності на 1/2 частку вказаного домоволодіння, зазначивши, що у 1978 році вона разом з відповідачем, перебуваючи у шлюбі, переїхала з Камчатки до Криму, при цьому в колгоспі «Перемога» вони отримали житловий будинок за вказаною адресою, в подальшому повну вартість домоволодіння повністю колгоспу виплатили. В органах БТІ право власності на домоволодіння зареєстроване лише за відповідачем. В 2009 році шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Оскільки майно, придбане подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю, при цьому відповідач не визнає права власності [PERSON] на частку домоволодіння, враховуючи відсутність у неї будь-яких правовстановлюючих документів на спірний будинок, позивач змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, просили суд його задовольнити, пославшись на обставини, зазначені у позові та пояснили, що спір між сторонами щодо права власності на спірне домоволодіння був предметом неодноразового судового розгляду, з різних правових підстав, але сторони досі до згоди не прийшли та свій спір не вирішили. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні вищезазначені позовні вимоги визнали та пояснили, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладений 9 березня 1973 року, розірваний 5 серпня 2009 року, спірне домоволодіння придбано сторонами у 1978 році під час шлюбу, позивачу та відповідачу кожному на праві власності належить по 12 частки домоволодіння, відповідач [PERSON] у спірному будинку не проживає більш 3 років, він є інвалідом 2 групи, при цьому сторони тривалий час не можуть дійти згоди щодо поділу домоволодіння в натурі. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів, а ст.ст.10,60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, виходячи із засад змагальності сторін, межі судового розгляду, обов'язку сторін щодо доказування та подання доказів, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Судовим розглядом встановлено, що 9 березня 1973 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який розірваний 5 серпня 2009 року. 23 січня 1979 року відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 13 березня 1973 року №364 голові сім'ї, яка прибула за плановим переселенням [PERSON] передані будинок і надвірні споруди, побудовані у 1978 році, розташовані в с. Долинне, розміром 54 кв.м із трьох кімнат, вартістю 6496 рублів, що підтверджено актом голови колгоспу «Перемога», головою Долиненської сільради, [PERSON] (а.с.9). Із довідки правління колгоспу «Перемога» від 27 лютого 1992 року вбачається, що будинок, який належить [PERSON], куплений в колгоспі «Перемога» за повну вартість (наказ №3 від 25 лютого 1992 року, повна вартість будинку - 6500 рублів, оплата здійснювалася шляхом утримання із заробітної плати і внесення готівкових коштів в касу колгоспу. В теперішній час будинок на балансі колгоспу не перебуває. Заборгованість з боку [PERSON] перед колгоспом відсутня (а.с.8). Із витягу Кримського республіканського підприємства «Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20 квітня 2010 року №25911532 випливає, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстроване за [PERSON] на підставі акту про передачу будинку у власність від 23 січня 1979 року (а.с.31). Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користувалося рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що спір між сторонами щодо права власності на спірне домоволодіння був предметом неодноразового судового розгляду, що визнано ними у судовому засіданні, суд вважає за необхідне визнати житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], при цьому оскільки частка позивача у праві спільній сумісній власності подружжя на домоволодіння становить 12, то право власності відповідача на зазначене домоволодіння треба визначити в розмірі 1/2 частки. Спір щодо виділу в натурі часток зазначеного домоволодіння не є предметом спору в даній справі, відповідні вимоги сторонами встановленим порядком у справі не заявлялися та у вигляді позову не оформлювалися. Відповідно до ст.88 ЦПК України зі згоди [PERSON] та її представника судові витрати суд покладає на позивача, при цьому з останньої в доход держави необхідно стягнути недоплачену суму судового збору в розмірі 370 грн. Виходячи із засад змагальності сторін, межі судового розгляду, обов'язку сторін щодо доказування та подання доказів,

Outcome: approved