Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши який (а.с. 72-73), просить зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди їй та дітям у користуванні кімнатою житловою площею 25,5 кв.м. прибудовами до неї та земельною ділянкою за адресою: с. Дачне Біляївського району Одеської області вул. Весела, 17, та не чинити перешкоди в користуванні електричною енергією та газом, стягнути з [PERSON] на її користь майнову шкоду у сумі 3307,76 грн., моральну шкоду 30000 грн., та покласти судові витрати на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 25.04.2013 р. встановлено право позивача та її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на користування житловим будинком та земельною ділянкою за адресою с. Дачне Біляївського району Одеської області вул. Весела, 17. Власником ? частини вказаного житлового будинку є [PERSON] Позивач та її діти зареєстровані у вищезазначеному будинку як члени сімї власника, постійно мешкають у кімнаті площею 20,5 кв.м., так як іншого житла не мають, є добросовісними наймачами, несуть витрати на ремонт і утримання будинку, здійснюють інші обовязкові платежі. Крім того, вона виступає споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема електричної енергії на підставі договору про користування електричною енергією №136/627, згідно якого з Біляївським РЕМ за даним обєктом відкрито особистий рахунок на позивача, влаштовано окремий облік електричної енергії, що споживає позивач. Проте, не заважаючи на вище наведене, відповідач у будь-який засіб чинить перешкоди позивачу та її дітям у користуванні вказаним приміщенням. Так 01.10.2016 р. відповідачем був обрізаний провід електропостачання та розбиті вікна кімнати у якої мешкає позивач. Після чого позивач звернулася до Біляївського РЕМ було викликано електрика та поновлено лінію електромережі. 06.10.2016р. відповідач повторно відрізав провід електропостачання в двох місцях від лічильника та до кімнати, та не давав можливості підключення вчиняючи скандали. За відсутності відповідача та в присутності представника поліції знову здійснили підключення електромережі. Але приїхавши додому відповідач обрізав знову провід електропостачання та перекрив постачання газу до частину будинку. Позивачем було викликано поліцію, депутата, свідків та складено акт обстеження будинків. Електромережу було поновлено втретє. 22.10.2016р. відповідач обрізав електропровід та позивач звернулась до поліції. Так як на протязі місяця відповідач вчиняв перешкоди у користуванні частиною будинку, відключаючи електроенергію та перекриваючи газ, були зіпсовані продукти харчування на суму 2000 грн. Позивач була змушена просити допомоги у знайомих, викликати електриків та просити втручання поліції, витрачаючи свій час, кошти на проїзд до м. Біляївки. Вважає, що протиправними діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, у зв»язку з чим вона звернулася до суду з позовом. Позивач у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала і пояснила, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні будинком, відрізав кабель електропостачання, внаслідок чого їй була заподіяна матеріальна та моральна шкода. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог і просив відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, рішеннями Біляївського районного суду від 25.04.2013 р. та рішеннями апеляційного суду Одеської області від 21.02.2017 року, та від 31.05.2017р., за позивачем визнано право власності на 1/8 частину житлового будинку, загальною площею 45 кв.м. з надвірними спорудами: сараєм, цистерною, що розташований за адресою: с. Дачне Біляївського району Одеської області вул. Весела, 17, та право власності на ? частину земельної ділянки, загальною площею 0,117 га, розташовану за цією ж адресою (а.с. 8-9,54-59,64-69). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Між сторонами склалися вкрай неприязні взаємовідносини та відповідач неодноразово обрізав електричний провід за місцем мешкання позивача, та її дітей, та перекривав постачання газу, що підтверджується листами Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, актом обстеження складеним комісією у складі депутата сільської ради, свідків та дільничного поліції (а.с. 11,12,13,14,74-82). Позивачем укладено з Біляївським РЕМ договір №136/627 про користування електричною енергією з побутовим споживачем, за адресою: с. Дачне Біляївського району Одеської області вул. Весела, 17 (а.с. 15). Також позивачем було укладено з ОМУЄГГ ПАТ „Одесагаз типовий договір про надання населенню послуг газопостачання (а.с. 16). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно з правилом частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином суд вважає, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Враховуючи зазначені норми права, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог до [PERSON] в частині усунення перешкод в користуванні житлом, але задоволенню підлягають вимоги в частині усунення перешкод у користуванні 1/8 частиною житлового будинку і ? частини земельної ділянки, власником яких є позивач, оскільки частини будинку і земельної ділянки не виділено в натурі. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30000 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 3307,76 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. 06.10.2016 р. відповідач відрізав дріт електропостачання та позивач вимушена була викликати спеціаліста, та здійснити сплату підключення будинку у сумі 716,96 грн., що підтверджується актом-рахунком №00146128_093 від 07.10.2016р. (а.с. 60). Тобто вбачається, що у звязку позивачем з вини відповідача було завдано матеріальну шкоду на суму 716,96 грн. Також позивач посилається на ту обставину, що їй відповідачем було завдано матеріальну шкоду, яка складається з: 310,80 грн. придбання нового кабелю замість пошкодженого відповідачем; 280 грн. вартість пошкодженого кабелю; 2000 грн. втрата продуктів, заготовлених на зиму в холодильнику, але жодних належних доказів на підтвердження вказаних обставин позивач суду не надала. Відповідно до 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Як зазначено в п. 5 вищевказаної постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 30000 грн. позивач не зазначила з яких міркувань вона виходить, визначаючи розмір шкоди та не надала суду жодного доказу, який підтверджує її розмір. За викладених обставин позивачем не доведено, що незаконними діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: partial