Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить змінити розмір ідеальних часток в спільній частковій власності на домоволодіння №33 по вул. Домбровського у м. Житомирі шляхом закріплення нових розмірів ідеальних часток за співвласниками, визначених будівельно-технічною експертизою по справі; виділити в натурі частку майна позивача із спільної часткової власності на домоволодіння по вул. Домбровського, 33 в м. Житомирі з припиненням на нього права спільної часткової власності, в окрему квартиру, згідно висновку судово-технічної експертизи, проведеної по справі, а також відповідно визнати за нею право власності на неї як на самостійний обєкт права власності. При цьому посилається на те, що позивач та відповідачі є співвласниками вказаного домоволодіння і позивачем було здійснено прибудови до власної частини будинку, що призвело до зміни ідеальних часток сторін у спільній частковій власності. Також позивач бажає виділити належну їй на праві власності частку у домоволодінні у окремий обєкт нерухомості. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. В судове засідання відповідач [PERSON] та представник третьої особи КП Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Треті особи - Реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції Житомирської області, [PERSON], Зарічанська сільська рада Житомирської області в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. В судовому засіданні судовий експерт [PERSON] пояснив, що приміщення кімнати 2-1 за висновком експертизи не передбачено виділити позивачу. Вислухавши пояснення осіб, які беруть учать у справі та дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 41/200 частини житлового будинку №33 по вул. Домбровського в м. Житомирі на підставі рішення Богунського районного народного суду м. Житомира від 13.10.1982 року по справі №2-19. Відповідачу [PERSON] на праві власності у вказаному житловому будинку належить 59/100 частин. Рішенням виконкому Богунської районної ради народних депутатів від 01.09.1982 року №352 позивачу дозволено оформити юридичними документами самовільно прибудовану кухню. Протоколом засідання архітектурно-будівельної комісії Житомирського міськвиконкому №16 від 06.10.1983 року позивачу дозволено прибудувати кухню і тамбур загальним зовнішнім розміром 3х4 м. Протоколом засідання архітектурно-будівельної комісії Житомирського міськвиконкому №12 від 18.06.1987 року позивачу дозволено оформити прибудову, переобладнання кухні в жилу кімнату і прибудувати тамбур розміром 1,65х1,00 м. Дозвіл на будівництво мав силу один рік з дня прийняття рішення. Колишній чоловік позивача [PERSON] шлюб з яким було розірвано 10.10.1980 року, був власником 41/200 частини вказаного будинку та помер 03.07.1985 року. Згідно довідки Другої Житомирської державної нотаріальної контори від 24.09.2015 року спадкоємцями майна померлого [PERSON] є: [PERSON] дружина померлого, [PERSON] дочка померлого, [PERSON] дочка померлого, [PERSON] батько померлого та [PERSON] мати померлого. В подальшому [PERSON] помер 06.09.1991 року, а [PERSON] померла 27.06.2010 року. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №267/06-2016 від 30.06.2016 року фактична частка позивача у будинковолодінні по вул. Домбровського, 33 в м. Житомирі, з урахуванням фактичного користування та здійснення добудов, становить: без врахування самочинно побудованих будівель 21/100, з урахуванням самочинно побудованих будівель 17/100. Виділ фактичної частки позивача в зазначеному житловому будинку, господарських будівель та споруд є технічно можливим та визначено в єдиному варіанті висновку експертизи. Виділити ізольовану квартиру відповідно до ідеальної частки позивача в розмірі 41/200 у вказаному житловому будинку відповідно до вимог нормативних документів, не вбачається можливим. На розгляд суду запропоновано можливий варіант виділу частки позивача розроблений з відступом від ідеальних часток та з урахуванням фактично здійснених позивачем добудов. Відповідно до вимог ч.ч.3,4 ст.357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Згідно роз»ясень, що викладені в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991р. із змінами, при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої ради за згодою решти учасників спільної власності. Позивачем не надано в судовому засіданні належних та допустимих доказів реєстрації у встановленому законом порядку права власності відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на відповідну частку у праві спільної часткової власності на жилий будинок, а також, що саме позивачем здійснювалися прибудови за власні кошти, зі згоди всіх інших співвласників будинку та з дозволів виконкому місцевої ради і прийняття здійснених нею прибудов в експлуатацію у встановленому законом порядку. Доказів скасування або визнання недійсним правовстановлюючого документу на будинок позивача, а саме рішення суду, не надано в судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що частка позивача у спільній частковій власності на жилий будинок вже визначена правовстановлюючим документом, здійснення прибудов позивачем не змінює розміру її частки у праві спільної часткової власності, а тому правових підстав для її зміни не має. Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991р. із змінами, виділ в натурі частки жилого будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Отже, виходячи з системного аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слід дійти висновку, що виділ частки жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), яка за розміром відповідає розміру частки співвласника у праві власності (постанова Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13). Відповідно до п.2.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об»єктів нерухомого майна, затвердженої наказом №55 від 18.06.2007 року Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, не підлягають поділу об»єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об»єкти нерухомого майна. Відповідно до п.3.11 цієї Інструкції за наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об»єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону. Самочинно збудовані об»єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються. Зазначені положення Інструкції узгоджуються з нормою ч.2 ст.376 ЦК України, відповідно до якої особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Оскільки висновком судової експертизи, проведеної по справі, не передбачено можливості виділу позивачеві ізольованої квартири відповідно до її ідеальної частки в розмірі 41/200, наявність самочинно збудованих позивачем прибудов, та з огляду на відсутність правових підстав для зміни розміру частки позивача, - відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині виділу позивачу як вказаної частки, так і іншої частки в розмірі 21/100 частини, припинення на неї права спільної часткової власності та визнання за позивачем права власності на неї, як самостійний обєкт права власності.

Outcome: dismissed