Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 червня 2006 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку та майновий пай. За життя померлий [PERSON] заповідального розпорядження не склав, тому спадкоємство здійснювалося за законом, а спадкоємцями першої черги були діти [PERSON] та [PERSON], а також дружина [PERSON] На момент смерті з [PERSON] проживала його дружина [PERSON], яка фактично вступила в управляння та володіння спадковим майном, але юридично не оформляла спадщину відповідно до вимог чинного законодавства. 02 лютого 2011 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді права власності на земельні ділянки та майнові паї. За життя померла [PERSON] склала заповідальне розпорядження, відповідно до якого заповіла позивачу земельну ділянку та майновий пай, а відповідачу частину будинку, а інша частина спадкових прав право власності на земельну ділянку та майновий пай, які залишилися після смерті [PERSON] залишилися не охопленими заповітом. 17 жовтня 2011 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Позивач також звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON], однак, 28 березня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката [PERSON], в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він не заперечує проти задоволення у повному обсязі позовних вимог [PERSON] та просить розглядати справу у його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 26 червня 2006 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку та майновий пай. За життя померлий [PERSON] заповідального розпорядження не склав, тому спадкоємство здійснювалося за законом, а спадкоємцями першої черги були діти [PERSON] та [PERSON], а також дружина [PERSON] На момент смерті з [PERSON] проживала його дружина [PERSON], яка фактично вступила в управляння та володіння спадковим майном, але юридично не оформляла спадщину відповідно до вимог чинного законодавства. 02 лютого 2011 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді права власності на земельні ділянки та майнові паї. За життя померла [PERSON] склала заповідальне розпорядження, відповідно до якого заповіла позивачу земельну ділянку та майновий пай, а відповідачу частину будинку, а інша частина спадкових прав право власності на земельну ділянку та майновий пай, які залишилися після смерті [PERSON] залишилися не охопленими заповітом. 17 жовтня 2011 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Позивач також звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON], однак, 28 березня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У підтвердження своїх позовних вимоги, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлого [PERSON], а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд вважає, що надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлих [PERSON] та [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємицею яких є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved