Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання прав та обовязків спадкодавця на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 23 травня 2015 року померла її мати - [PERSON], яка постійно мешкала за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Садова, 27. Після її смерті відкрилася спадщина на: два житлових будинки, розташованих за адресою Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Садова, № 27, та № 40; земельну ділянку, площею 5,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Славгородської сільської ради. Заповіту [PERSON] не залишила. Спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є вона, як донька спадкодавця, та відповідач по справі - [PERSON], як син спадкодавця. Спадщину після смерті матері вона прийняла, згідно із ст. 1269 ЦК України, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, брат [PERSON] також прийняв спадщину після смерті матері, згідно із ст.1268 ЦК України, так як був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 583 виданою 11.05.2016 року виконавчим комітетом Славгородської селищної ради. Вона разом з братом (відповідачем по справі) уклала в усній формі договір про поділ спадкового майна, за яким їй у власність переходить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Садова, 27 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5.21 га. 11 серпня 2016 року державний нотаріус Другої синельниківської державної нотаріальної контори посвідчив договір по поділ спадкового майна, укладений між нею та відповідачем по справі, за яким їй перейшла зазначена земельна ділянка, а відповідачу перейшов житловий будинок, розташований за адресою: Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Садова, 40 та видав кожному з них свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Але у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житло\-вий будинок, розташований за адресою: Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Садова, 27 відмовив, так як за померлою [PERSON] не зареєстровано право власності на зазначений будинок, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/711 від 01.04.2016 року. У звязку з цим, позивач просить визнати за нею права та обовязки спадкодавця на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Садова, 27 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка настала 23 травня 2015 року з правом реєстрації права власності зазначеного майна в органах державної реєстрації. До початку попереднього судового засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач до початку попереднього судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Факт смерті спадкодавця [PERSON], померлої 23.05.2015 року, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 635187. Після її смерті відкрилася спадщина два житлових будинки, розташованих за адресою Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Садова, № 27, та № 40; земельну ділянку, площею 5,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Славгородської сільської ради. З копії свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що матірю є [PERSON]. Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища випливає, що [PERSON] після державної реєстрації шлюбу 10 грудня 1983 року, актовий запис № 44, з [PERSON], змінила прізвище на «Нестеренко». Згідно акту про закінчення будівництва від 31 березня 1983 року житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Садова, № 27 було введено в експлуатацію, забудовником будинку зазначена [PERSON]. Згідно довідки № 397 від 10.05.2016 року, виданої комунальним підприємством «Синельниківське МБТІ» житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: Синельниківський район, смт. Славгород, Садова, 27, заінвентаризовані за [PERSON], право власності в КП «СМБТІ» не зареєстровано. Згідно технічного паспорту на садибний житловий будинок, власником житлового будинку, розташованого за адресою: смт. Славгород, вул. Садова, 27 є [PERSON]. 11 серпня 2016 року державний нотаріус Другої синельниківської державної нотаріальної контори посвідчив договір по поділ спадкового майна, укладений між позивачем та відповідачем по справі, за яким [PERSON] перейшла вищевказана земельна ділянка, а відповідачу перейшов житловий будинок, розташований за адресою: Синельниківський район, смт. Славгород, вул. Садова, 40, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом на спадкове майно. Постановою державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори від 01.04.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після смерті 23 травня 2015 року [PERSON] у звязку з тим, що [PERSON] не надала документів, підтверджуючих право власності на житловий будинок за померлою [PERSON] В матеріалах спадкової справи № 254/2015 до майна померлої 23 травня 2015 року [PERSON] міститься заява [PERSON]. про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 23.05.2015 року. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON] за життя не встигла зареєструвати право власності на житловий будинок в органах державної реєстрації, а тому її права та обовязки, як спадкодавця, а саме, зареєструвати право власності на дане майно, перейшли до спадкоємця [PERSON]. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, визнані відповідачем, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved