Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який уточнила в судовому засіданні, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2011 року. Під час перебування у шлюбі [INFO] року у сторін народилася дитина - [PERSON]. Між сторонами фактично припиненні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, оскільки працює офіційно. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на тримання неповнолітньої дитини, починаючи з дня винесення рішення судом в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, згідно якої просить розглядати справу у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.11.2011 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Під час перебування у шлюбі у них народилась дитина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні відносини не підтримують. Майнові суперечки між сторонами - відсутні. В порядку ст. 112 СК України суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб зберегти неможливо, сторони миритися не бажають, створити здорову та міцну родину не змогли, шлюб існує лише формально та підлягає розірванню. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомогу на утримання неповнолітнього сина не надає. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В порядку ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог. За таких обставин, враховуюче визнання відповідачем позову, та те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved