Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником житлового будинку № 24, що знаходиться в м.Коростишів по вул.Лесі Українки. В даному будинку також зареєстровані її мати [PERSON] та її племінниця [PERSON] Відповідач в ньому фактично не проживає, за будинком не слідкує, на даний час він знаходиться в антисанітарному стані, система опалення не працює, пошкоджені стіни та підлога. З будинку зникли речі, а саме: пилосос, телевізор, рушники, палас. З даного приводу позивач двічі зверталася до Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області з заявою щодо неправомірних дій відповідача. Позивач звернулася до відповідача з проханням добровільно виселитися з будинку та знятися з реєстрації, однак отримала відмову. Своїми діями відповідач створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, а також завдає матеріальної шкоди позивачу. Тому позивач просить у судовому порядку визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, яке знаходиться по вул.Лесі Українки, 24 м.Коростишів та стягнути завдану матеріальну шкоду в сумі 51 273 грн. Позивач, представник позивача в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач на виклик суду в судове засідання не зявилася, у встановленому порядку про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином повідомлена, заяви про відкладення судового засідання, або заяви про судовий розгляд справи без її участі суду не подала, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, заяву представника позивача, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 24, що по вул.Лесі України м.Коростишів. Як вбачається з довідки № 1257 від 26.04.2017 року [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою (а.с.11). З акта депутата № 1049 від 11.07.2017 року вбачається, що відповідач у зазначеній позивачем квартирі не проживає. На час обстеження встановлено, що домоволодіння перебуває у занедбаному стані, в будинку бруд, безлад, меблі поламані, система опалення не придатна до експлуатації (а.с.15). Відповідно до довідки від 11.07.2017 року, видану ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику будинку № 24, що по вулиці Лесі Українки в м.Коростишів становить 51 273 грн. Відповідно до ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України закріплено право захисту власності власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власника, повязані з правом розпорядитися ним. Оскільки відповідач не проживає за вказаною адресою, постійно мешкає за іншою адресою, добровільно не змінила реєстрацію місця проживання, договір житлового найму відсутній, то нею порушено право власності і вимога позивача щодо захисту порушеного права є законною, у звязку з чим перешкоди, які створені цією реєстрацією, мають бути усунуті шляхом визнання відповідача такою, що втратив право користування житловим будинком. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що внаслідок невизнання та порушення відповідачем прав позивача як власника майна щодо користування та володіння майном, позивачу завдано майнову шкоду, що складається з наступного: пошкодження системи опалення, пошкодження підлоги, стін. Вартість відновлювального ремонту складає 51 273 грн. Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на ст.ст.22, 1166 ЦК України. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів, частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України (відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди) визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, як зазначено у ч.2 ст.22 ЦК України є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. А тому позов підлягає задоволенню як такий, що грунтується на законі та підтверджений встановленими обставинами при перевірці їх наданими суду доказами. На підставі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином позивач має право відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, як фізична особа, майну якої спричинена майнова шкода на суму 51 273 грн., на відшкодування майнової шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала, а саме відповідачем. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в ході розгляду справи належним чином доведено наявність обставин, що свідчать про спричинення матеріальної шкоди з вини відповідача, а також визначено розмір зазначеної шкоди, а тому позов підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи під час ухвалення рішення питання про розподіл судових витрат виходить з наступного. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved