Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] аліменти в розмірі 3000,00 грн. до досягнення ним 23-хроків за умови, що він буде продовжувати навчання, допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що шлюб 21.12.2004 року між сторонами розірвано. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що відповідач до повноліття сина добровільно перераховував аліменти, однак після повноліття не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання у Львівському професійному училищі дизайну та будівництва і дуже потребує матеріальної допомоги. Позивачка не в змозі самостійно утримувати сина, так як йому потрібні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, ліки, підручники, комп`ютер та багато іншого. Добровільно відповідач відмовляється надавати кошти на утримання сина, який продовжує навчання. Відповідач має мінливий дохід. Він є майстром по ремонту холодильників та холодильних установ, працює у сфері послуг як для населення так і для підприємств. Інших осіб на утриманні відповідач не має. Враховуючи наведене вище позивач змушена звертатися до суду для стягнення аліментів в судовому порядку. 19.08.2019 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. 16.09.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування зазначає, що згідно з поданою позивачем довідкою їхній син продовжує навчання до 22.09.2019 року, а тому оскільки із настанням вказаної дати його навчання буде припинено, вимоги позивача є необґрунтованими. Окрім того стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається можливе за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Однак на даний час відповідач перебуває на обліку в Чигиринській районній філії Черкавського обласного центру зайнятості як безробітний, а єдиним джерелом його доходу є допомога, яку він отримує як безробітний. Враховуючи це він не має можливості утримувати повнолітнього сина, окрім того жодного підтвердження витрат, які понесені позивачем для забезпечення навчання сина, позивачем не надано. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило, подав на адресу суду відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Встановлено, що сторони є батьками, [PERSON] , [INFO] . Визнано сторонами, що відповідач до досягнення сином повноліття добровільно сплачував аліменти на корись позивача на утримання сина. Відповідно до довідки про склад сім`ї Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 336 від 27.09.2019 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] з матір`ю [PERSON] позивачем у справі. Згідно з довідкою № 43 від 01.04.2019 року [PERSON] , 2000 року народження навчається у ДНЗ «Львівське вище професійне училище дизайну та будівництва» з 03.09.2018 року по 22.09.2019 року. Таким чином, судом встановлено, що на момент звернення до суду із позовом [PERSON] , 2000 року народження, після досягнення повноліття продовжує навчатися на денній формі навчання до 22.09.2019 року. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення віку 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р. обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засідання встановлено, що на момент розгляду справи [PERSON] закінчив навчання у ДНЗ «Львівське вище професійне училище дизайну та будівництва». Відповідно до довідки Чигиринської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості відповідач [PERSON] з листопада 2018 року зареєстрований як безробітний, та з березня по серпень 2019 року його дохід становить 3660,01 грн. допомоги по безробіттю. З наданої суду довідки № 1232 від 13.09.2019 року відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів у січні та лютому 2019 року за [PERSON] значаться отримані соціальні виплати у розмірі 1408,25 грн. та 2077,95 грн. відповідно. Частинами 1, 2 статті 12\~ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до положень ч.1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. На підставі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач покликається на те, що відповідач має мінливий дохід та надає послуги з ремонту холодильного обладнання, а тому має дохід, однак жодних доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо можливості відповідачем надавати матеріальну допомогу та сплачувати аліменти, позивачем суду не представлено. Натомість відповідачем обґрунтовано доведено його матеріальну неспроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що доказів того, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина, позивачем суду надано не було, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у представлених суду доказах, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed