Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просив змінити розмір аліментів з відповідача на утримання їх малолітнього сина та збільшити їх розмір до 930 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що їх спільна дитина проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні. На підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, яке згодом було частково змінено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області, на користь позивача стягуються аліменти з відповідача у розмірі 300 грн. щомісячно. Однак, позивачу відомо, що відповідач постійно працює, хоча не офіційно, та отримує дохід. Крім того, аліменти у сумі 300 грн. є меншими за гарантований державною мінімальний розмір. Матеріальний стан позивача змінився, а також на його утриманні знаходиться 78-річна матір-пенсіонерка. Відповідач в інший спосіб, крім сплати аліментів участь у матеріальному утриманні сина не приймає, хоча він знаходиться на диспансерному обліку у нефролога та під наглядом лікаря отоларинголога із хронічним захворюванням. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Позивач додатково зазначив, що він пенсіонер, однак йому доводиться працювати в ТОВ «Данхаус» черговим готелю для того, щоб належно утримувати дитину. Вказав, що на утриманні у нього знаходиться хвора матір-пенсіонер, а дитині потрібно робити операцію, необхідні також значні кошти на ліки. Крім того, у школі значно зросли ціни на обіди, також зросли ціна одяг та взуття. Відповідач вже два роки не працює, але має неофіційні доходи, оскільки не бажає офіційно працевлаштовуватися. Разом з цим відповідач участі в утриманні дитини не приймає. З 2016 року позивачу добавили пенсію, але надбавки на дитину йому припинили виплачувати через його вимушене працевлаштування. Також з 2006 року позивач вказав, що він має проблеми зі здоровям та потребує періодичних операцій. Відповідач та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просили закрити провадження у справі, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, посилаючись на рішення у цивільній справі №204/7798/17. Разом з цим, відповідач та представник відповідача [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач не працює з 05 травня 2016 року, однак утримує дитину в міру своєї можливості, сплачені аліменти визначені судовим рішення, постійно купує для дитини за необхідності. Крім того, відповідач запрошувала сина на відпочинок, але він відмовився. Також відповідач вказала, що вона завжди дарує дитині дарунки на його день народження, постійно запитує, що йому потрібно та купує все необхідне. Враховуючи викладене, відповідач та представник відповідача [PERSON] вважають, що обставини, викладені у позові, є безпідставними та надуманими. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача та її представника [PERSON] про закриття провадження у справі. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони з 19 серпня 1995 року перебували у шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2012 року розірвано (а.с.8,11). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Також судом встановлено, що сторони живуть окремо, дитина проживає з позивачем (а.с.10). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено та стягнуто із [PERSON], 16.08.1975р.н., і/н [NUMBER], на користь [PERSON], 10 квітня 1970р.н., і/н [NUMBER], аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], 20 лютого 2004р.н. у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 22 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-17). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року в частині розміру аліментів змінено та стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи із 22 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.18). За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Син [PERSON], [INFO], самостійного доходу не має; згідно виписки із медичної карти хворого №1840, яка надана КЗ «Дніпропетровська ДМКЛ №2» ДОР, дитина [PERSON] має клінічний діагноз хронічний гломерулонефріт гематурічної форми та з 2008 року спостерігається лікарями (а.с.20) та відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, виданої 01 березня 2018 року КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги», вбачається, що дитина [PERSON] була оглянута лікарем 30 листопада 2016 року та має викривлення носової перегородки (а.с.21). Відповідач не працює та перебуває на обліку у лікаря хірурга з діагнозом «Варикозна хвороба обох нижніх кінцівок. Хронічна венозна недостатність нижніх кінцівок ІІА ступеню (другий)» у звязку з чим їй 2009 року було зроблено операцію (а.с.51); інших дітей та утриманців, а також стягнень за виконавчими документами відповідач не має. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у приписах ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до приписів ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, які впливають на збільшення розміру аліментів з підстав, передбачених ст.192 СК України, позивачем подано до суду не було. Обставини, передбачені ст. 182 СК України, існували на час розгляду справи про стягнення аліментів та були встановлені рішеннями Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року та апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року і до цього часу не змінилися. Що стосується доводів позивача про те, що дитина знаходиться на диспансерному обліку у нефролога і під наглядом лікаря отоларинголога із хронічним захворюванням та потребує операції і лікування, то вони можуть бути підставою не для збільшення розміру аліментів на дитину, а для стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Участь у таких витратах зобов'язаний брати той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана. При цьому додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2 ст.185 СК України). За таких обставин, позивач не позбавлений можливості стягнути ці витрати з відповідача, але не як аліменти, а саме як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, звернувшись до суду з відповідним позовом згідно ст. 185 СК України. Доводи позивача стосовно того, що ціни на шкільні обіди, одяг та взуття значно зросли та аліментів у щомісячному розмірі 300 грн. для утримання дитини є недостатніми судом також не приймаються до уваги з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», зокрема, передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Враховуючи викладене, підвищення цін на товари та послуги не є підставою для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням суду, в порядку ч.1 ст. 192 СК України. Крім того, внесення змін до Сімейного кодексу України в частині визначення мінімального розміру аліментів також не є підставою для зміни розміру аліментів в судовому порядку в розумінні ст.192 СК України, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В таких випадках питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. З огляду на наведене, позовні вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed