Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідач [PERSON] , приходиться батьком її повнолітньої дочки [PERSON] , яка після досягнення повноліття продовжує навчатись, є студентом II-го курсу Білоцерківського гуманітарно-педагогічного фахового коледжу та потребує матеріальної допомоги, а тому уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1 / 4 частини доходу відповідача, щомісячно, починаючи з 27.08.2020 р., до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд проводити розгляд справи без її участі. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, двічі був викликаний в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , яка навчається та є студентом 2 курсу КЗ КОР «Білоцерківського гуманітарно-педагогічного фахового коледжу» за спеціальністю «Початкова освіта», денної форми навчання, що підтверджується довідкою № 123 від 29.07.2020 р., виданою директором коледжу та копією паспорта [PERSON] (а.с.7,8, 9). Зі змісту позовної заяви вбачається, що з 2019 року дочка сторін продовжує навчання у вищому навчальному закладі і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною, здоровою людиною та має можливість сплачувати аліменти на повнолітню дитину, на період її навчання. Відповідач самоусунувся від утримання дочки. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Подаючи позовну заяву до суду, особа має довести наявність передбачених статтею 199 СК України факторів, які надають право стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання. Так, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. А згідно ч. 3 вказаної статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру стягуваних аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що відповідач не надає добровільно допомогу своїй дочці, яка потребує матеріальної підтримки, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини на період її навчання не заперечив, повнолітня дитина сторін здобуває професію і на даний час, навчання є основним видом її діяльності, вона не має змоги працювати та повністю себе утримувати. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved