Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.04.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний запис №787. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. В травні 2019 року через негативну поведінку відповідача в побуті, сторони припинили подружні відносини і спільне проживання. Відповідач пішов з сім`ї та проживає окремо. Питання щодо утримання дитини, наразі вирішується в судовому порядку. Відповідач є фізично здоровою, працездатною людиною, має постійну роботу, житлом забезпечений, інших утриманців не має. Оскільки [PERSON] може надавати утримання до досягнення дитиною 3-х років і зобов`язаний це робити, тому позивачем звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до досягнення 3-х річного віку їх неповнолітньою дитиною - сином [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив справу розглянути у його відсутність. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справ та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 24.04.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний запис №787 (а.с. 3). Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Слід відзначити, що позивач є інвалідом з дитинства, третя група інвалідності (а.с. 5). З довідки №1008 від 07.11.2019 року, виданої квартальним комітетом «Привокзальний» вбачається, що позивач по даній справі та її син [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Також разом з позивачем ще проживає її син від першого шлюбу [PERSON] , 2012 року народження. Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З аналізу вказаної вище норми закону вбачається, що основною умовою для утримання чоловіком дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Під час визначення розміру аліментів, судом враховано визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, розмір заявлених вимог. Враховуючи вказане вище, суд вважає, що відповідач має можливості утримувати позивача - матір дитини до досягнення дитиною трьох років, оскільки він є особою працездатного віку, інших утриманців немає. Також, слід зазначити, що [PERSON] має право на утримання аліментів з відповідача, оскільки вона проживає з дитиною та здійснює догляд за однорічною дитиною, в зв`язку з чим не має змоги працювати і утримувати себе. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання обґрунтована, тому суд вважає, що аліменти слід стягнути у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 08.11.2019 року, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 768,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 500,00 грн., що підтверджені документально (а.с. 7). У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved