Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельні ділянки площею 2,4450 га та 0,3536 га надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Левковицької сільської ради Чернігівського району та належали спадкодавцю [PERSON], на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН №018396. В обґрунтування позову зазначила, що вона є спадкоємцем [PERSON] за законом та успадкувала ці земельні ділянки, але у зв'язку з тим, що кадастровий номер було присвоєно лише ділянці площею 2,4450 га, а по меншій ділянці було відмовлено у внесенні її до Державного земельного кадастру, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на ці ділянки та зареєструвати право власності на них. Представник позивача в судовому засіданні зменшив позовні вимоги та просив визнати право власності на земельні ділянки площею 2,4450 га та 0,3307 га з тим же цільовим призначенням. Також пояснив, що згідно державного акту спадкодавиці [PERSON] належало право власності на земельну ділянку площею 2,80 га. Проте, при оформленні спадщини та внесенні цієї земельної ділянки до Державного земельного кадастру виявилося, що по ній проходить дорога, а тому документація була виготовлена з розбивкою ділянки на дві частини так щоб виключити з неї дорогу. При внесенні цих ділянок до Державного земельного кадастру більшій ділянці було надано кадастровий номер, а щодо меншої ділянки державний кадастровий реєстратор відмовив у її внесенні до кадастру, оскільки на ній знаходилася частина дорогу. Тому він вважає, що при розмірі 0,3307 га до меншої ділянки дорога входити не буде і на неї можливо визнати право власності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, від Левковицької сільської ради надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій відповідач не заперечував проти задоволення позову. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON] просила суд розглянути справу без її участі. Представник третьої особи Головного управління Державного земельного агентства у Чернігівській області та третя особа Державний кадастровий реєстратор управління Держземагентства в Чернігівському районі Панченко І.Ю. проти визнання права власності на більшу земельну ділянку не заеперечили, а щодо меншої земельної ділянки: вважають, що на неї не може бути визнано право власності, оскільки ця ділянка не внесена до Державного земельного кадастру, схеми ділянок, які надає представник позивача не можуть бути доказами по справі, оскільки вони не перевірялися, а та земельна ділянка розміром 0,3536 га, технічна документація щодо якої надходила кадастровому реєстратору, частково знаходиться на дорозі загального користування. Заслухавши учасників судового засідання та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧН №018396 [PERSON] за життя належала земельна ділянка площею 2,80 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Левковицької сільської ради. Як вбачається з копії спадкової справи (а.с.75-132) позивач є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], прийняла спадщину, інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Проте, відповідно до ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Представник позивача та представник Головного управління Держземагентства в Чернігівській області в судовому засіданні зазначили, що земельна ділянка зазначена в державному акті серії І-ЧН №018396 [PERSON] накладається на дорогу. Тобто, оскільки земля на якій розташована дорога, відповідно до ст.67 Земельного кодексу України, відноситься до земель транспорту, а тому не могла передаватися у власність при паюванні і на неї не поширювалося право власності [PERSON]. Також, відповідно до ст.791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру (а.с.38-43) земельна ділянка площею 2,4450 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Левковицької сільської ради Чернігівського району внесена до Державного земельного кадастру як ділянка, що належала [PERSON] з кадастровим номером 7425584600:06:000:4010. Таким чином, оскільки ця ділянка є сформованою, має кадастровий номер та внесена до Державного земельного кадастру, то вона є об'єктом цивільних прав і успадкована позивачем. Разом з цим, рішенням №РВ-7400018932013 від 10.07.2013 року (а.с.44-46) державний кадастровий реєстратор відмовила у внесенні відомостей про земельну ділянку розміром 0,3536 га (технічна документація а.с.25-37) до Державного земельного кадастру через знаходження в межах земельної ділянки асфальтної дороги. Також позивачем та його представником не надано доказів того, що земельна ділянка розміром 0,3307 га на яку представник позивача просив визнати право власності після зменшення позовних вимог, внесена до Державного земельного кадастру, сформована, їй присвоєно кадастровий номер і вона є об'єктом цивільних прав. Кадастровий план цієї земельної ділянки наданий представником позивача в судове засідання не розглядався державним кадастровим реєстратором у передбаченому законодавством порядку, а тому не може бути допустимим доказом по справі. У зв'язку з цим, у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на земельну ділянку розміром 0,3307 га, на даний час, необхідно відмовити через те, що вона не є об'єктом цивільних прав. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial