Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, про визнання права власності в порядку спадкування. Вказала, що19.10.1974 року уклала шлюб з гр. [PERSON] Перебуваючи у шлюбі їм, як членами колгоспу «Шлях до комунізму», виділено для проживання та ведення колгоспного двору житловий будинок з господасько-побутовими будівлями №6, по провулку Новому в селі Петрове Знам'янського району Кіровоградської області. В подальшому, шляхом укладення договору купівлі-продажу придбали даний будинок з оформленням на ім»я [PERSON] 07.09.2015 року її чоловік - [PERSON] помер. Після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить і будинок. Крім того, вказала, що звернувшись до нотаріальної контори отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову нотаріус обґрунтував тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Як наслідок вимушена звернутися з даним позовом до суду. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок «А» з господарсько-побутовими будівлями погребом «Пд», прибудовою «а», сараєм «Б», гаражем «В», вбиральнею «Г», сараєм «Д», сараєм «Е», огорожею «N», ганком «а1» та водогоном «в» за № 6 по провулку Новому в селі Петрове Знамянського району Кіровоградської області, вартістю 132983 грн., в порядку спадкування, після смерті [PERSON], померлого 07.09.2015 року Позивач як і її представник у судове засідання не зявилися, при цьому представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, надіслав заяву, відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та просить розглядати справу без присутності їх представника. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи №07-1/290, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 19.10.1974 року уклала шлюб з [PERSON], який помер 07.09.2015 року. За час перебування у шлюбі останні, як члени колгоспу «Шлях до комунізму» отримали для проживання та ведення колгоспного двору житловий будинок з господасько-побутовими будівлями №6, по провулку Новому в селі Петрове Знам'янського району Кіровоградської області. В подальшому, шляхом укладення договору купівлі-продажу №253 від 18.04.1989 року придбали даний будинок та оформили на ім»я чоловіка позивача - [PERSON]Крім того, з довідки, виданої [PERSON] сільською радою від 09.01.2018 року №02-19/19 вбачається те, що записи за період з 1987 року по 1990 рік відносно домоволодіння №6 по провулку Новому в с. Петрове в погосподарських книгах відсутні (а.с.18). Однак, з завірених копій погосподарських книг обліку [PERSON] сільської ради на домоволодіння №6 по пров. Новий за період з 1991-1995 роки; 1996-2000 роки; 2001-2005 роки; 2006-2010 роки; 2011-2015 роки; 2016-2020 роки, вбачається що в будинку №6 по вул. Новій в с. Петрове Знамянського району проживали позивач та її чоловік [PERSON], та їхні діти -[PERSON], [PERSON] та онук [PERSON]В.(а.с.19). Після смерті чоловіка позивача відкрилася спадщина, тому остання звернулася до нотаріальної контори з вимогою отримати свідоцтво про право на спадщину. Проте, в задоволенні вимоги позивача в частині видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок було відмовлено, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається з постанови, підставою для відмови є відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Згідно з розясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З правової позиції Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~ викладеній у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 вбачається, що суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Із цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи викладене, те, що будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства (будинок не є самовільним будівництвом те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач, яка у встановленому порядку звернулась до нотаріуса про прийняття спадщини, позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим, тому за позивачем можливо визнати право власності на зазначений будинок у порядку спадкування, після смерті чоловіка [PERSON], померлого 07.09.2015 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved