Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживав з позивачем і знаходиться на її утриманні. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 05.05.2004 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку [PERSON] , але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 12.11.2003 року і до повноліття дитини. Позивач зазначає, що на даний час, їх син навчається в Національному педагогічному університеті ім. Драгоманова, навчання платне, позивачем було понесено витрати за оплату І семестру, що складає 9300 грн та витрати за проживання у гуртожитку 5200 грн. та слід буде заплатити за ІІ семестр навчання 9300 грн., - всього додаткові витрати становлять 23800 грн. В добровільному порядку відповідач додаткову матеріальну допомогу не надає, а тому позивач, просила суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витраті на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 23800 грн. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, уточнивши, що вже оплатила за ІІ семестр навчання дитини на суму 9300 грн., тобто, передбачуваних витрат вже не має, а є, фактично понесені витрати. Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини від 07.11.2002р., актовий запис №1513 /а.с.14/. Встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживав разом з матір`ю, позивачем у справі, а з вересня 2019 року дитина сторін проживає в гуртожитку. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2004 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку [PERSON] , але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 12.11.2003 року і до повноліття дитини. Встановлено, що дитина сторін навчається в Національному педагогічному університеті ім. Драгоманова, що підтверджується договором № 007 про надання освітніх послуг від 31.08.2019 року. Даним договором визначено розмір плати за надання освітніх послуг за перший рік навчання в розмірі 18600 грн. Позивачем внесено плату за І та ІІ семестри в загальному розмірі 18600 грн./а.с. 20-21/ Також, встановлено, що позивачем було сплачено 5200 грн. за 1 рік проживання сина [PERSON] у гуртожитку. На день подачі позову фактичні витрати понесені позивачем складають 23800 грн. В підтвердження позовних вимог позивачем надано чеки від 05.08.2019. та 27.08.2019 р. та довідку № 313/19 від 13.09.2019 року /а.с.22-24/. В судовому засіданні встановлено, що за грудень 2019 року позивачу нараховані аліменти на утримання дитини в сумі 3400 грн. В судовому засіданні позивач підтвердила, що отримувала аліменти на сина не менше 2000 грн., тобто, в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за грудень 2019 року, отримала аліменти в сумі 3400 грн. Позивач в судовому засіданні пояснила, що вона знаходиться у декретній відпустці, не працює, не має доходів, перебуває у скрутному матеріальному становищі та не має можливості самостійно сплачувати кошти за навчання і проживання сина у гуртожитку. А тому позивач просить стягнути з відповідача кошти за оплату навчання і проживання дитини в гуртожитку, як додаткові витрати на утримання сина, в розмірі 23800 грн. Відповідач в судовому засіданні, заперечуючи позов, суду пояснив, що має скрутне матеріальне становище, незадовільний стан здоров`я, щороку перебуває в лікарні, хворіє на цукровий діабет 2 типу, що потребує систематичного лікування, переніс операцію на очах, постійно сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , має заборгованість по аліментах, лише, в 2000 грн. за період коли не мав роботи. Також, відповідач зазначив, що має нову родин та його дружина і малолітній син [PERSON] , [INFO] знаходяться на його утриманні. Також відповідач зазначив, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, тому вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09). Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів, обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. При вирішенні даної справи, суд виходить з того, що навчання дитини у вищому навчальному закладі і проживання в гуртожитку не є особливими обставинами, що зумовлюють стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в розумінні ст.185 СК України. Крім того, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а, в даному випадку, позивач необґрунтовано просить покласти обов`язок по оплаті навчання і проживання дитини в гуртожитку, лише, на батька, відповідача по справі.

Outcome: dismissed