Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання за нею права власності у порядку спадкування на 8/100 часток житлового будинку №28 в м.Миколаєві, пров. Парниковий другий, після смерті [PERSON], померлого 30 серпня 2012 року. В обгрунтування позову позивач зазначила, що 30.08.2012 р. помер її рідний брат [PERSON], який постійно проживав в [INFO] та був зареєстрований в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на 8/100 часток житлового будинку №28 в м.Миколаєві, пров. Парниковий другий. Оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], 26.02.2016 р. звернулась до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено через пропуск встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, та відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно, яке належало йому за договором дарування від 08.10.2002 р. У судовому засіданні сторони не бул присутніми, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 08.10.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №9323, 8/100 часток житлового будинку №28, що знаходиться в м. Миколаєві, пров. 2 Парниковий, належить [PERSON] (а.с. 15). 30.08.2012 року помер [PERSON] (а.с.5), після смерті якого відкрилася спадщина на 8/100 часток житлового будинку за вказаною адресою. На час смерті [PERSON] у будинку без реєстрації проживала позивач [PERSON], яка є сестрою спадкодавця (а.с. 17). 26.02.2016 року до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] За життя [PERSON] заповіту не склав, інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. 26.02.2016 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] до нотаріальної контори на протязі шести місяців з дня смерті [PERSON], який помер 30.08.2012 р., не зверталася, дані про її реєстрацію разом з померлим на день смерті відсутні. Крім того, право власності спадкодавця на спадкове майно не зареєстровано належним чином, відповідно до вимог ст. 182 ЦК України (а. с. 19). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.1, ч. 3 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] на час смерті [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем, також після смерті спадкодавця користувалася його майном, зберігала це майно, оплачувала комунальні платежі, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому вважається такою, що прийняла спадщину в силу ч.3\~ст. 1268 ЦК України. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Судом встановлено, що право власності спадкодавця на спадкове майно підтверджується договором дарування від 08.10.2002 р., посвідченим нотаріально (а.с. 15). Проте реєстрація права власності відсутня. Таким чином померлий [PERSON] набув право власності на 8/100 часток вказаного будинку у відповідності до норм Закону України «Про власність», тобто на підставі угоди, не забороненої законом (ст. 12). Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV (із змінами) права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов*язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. На час укладення зазаначеного договору дарування виникнення права власності не пов`язувалося з обов`язковою державною реєстрацією таких прав. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування свідоцтво про право на спадщину на підставі статей 1296,1297 ЦК України, ст.34 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» видається нотаріусом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки відсутня державна реєстрація права власності на вказане майно, нотаріус позбавлений можливості оформити право на спадщину за законом. При таких обставинах, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на 8/100 часток житлового будинку №28 в м.Миколаєві, пров. Парниковий другий в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved