Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений 14.08.2013року в відділі ДРАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, та стягнути з відповідача аліменти на утримання двох синів [PERSON] [INFO],[PERSON] [INFO] в розмірі 2000грн., а також кошти в розмірі 500грн., як додаткові кошти на весь час проживання з дитиною-інвалідом. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, та просила суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 2000грн. щомісячно на утримання дітей [PERSON], та [PERSON] Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 14.08.2013року перебувають в зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві шлюбі, від якого сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], який являється дитиною-інвалідом. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. Встановлено, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, сторони проживають за різними адресами, не ведуть спільного господарства, мають різні бюджети. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання дітей та заперечує відновлення сімейних стосунків з дружиною. Встановлено, що діти проживають разом з матір'ю і знаходяться на її утриманні, про що свідчить акт КПБМР ЖЕК № 6 від 04.05.2016 за № 11/158. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Заперечень по суті позову відповідач суду не надав. Судові витрати позивача за подачу позовних вимог про розірвання шлюбу становлять 551,20грн., підлягають до стягнення з відповідача. Згідно зі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільняється від його сплати за подачу позовних вимог про стягнення аліментів. Судовий збір підлягає до стягнення з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 114, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved