Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що подружні відносини з відповідачем припинені, подружнє життя не склалось через різні погляди на життя та сім`ю, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між ними втрачено. Наразі сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують з 20.12.2017. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Шлюб має формальний характер, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 12.06.2019 справу відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, разом з позовною заявою надала клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач також в підготовче засідання не з`явився, надав до суду нотаріально завірену заяву про визнання позову в повному обсязі. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності сторін. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб було зареєстровано 07.10.2002 Гороховатською сільською радою Борівського району Харківської області, свідоцтво серії [NUMBER] , актовий запис №03. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.03.2019, в графі «Мати» вказана [PERSON] , в графі «батько» - [PERSON] . Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, з грудня 2017 року не проживають разом, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Згідно заяви, посвідченої 12.06.2019 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Никифоровою М.А., відповідач по справі [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі та просить шлюб з позивачем розірвати. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін необхідно розірвати У відповідності до ст. 113 СК України суд залишає теперішнє прізвище позивача - « [PERSON] ». Згідно положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Outcome: approved