Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON], в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Богми, 29-а. Зазначений житловий будинок належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23 лютого 1999 року № 46/ФЗ зареєстрованого на Придніпровській товарній біржі (Синельниківська філія), також зареєстрованого в Синельниківському бюро технічної інвентаризації 15 березня 1999 року в реєстровій книзі № 46 за реєстром № 5945. У вказаному житловому будинку окрім [PERSON], зареєстровані двоє членів її сім'ї, а саме відповідачі по справі: [PERSON] та [PERSON]. Син позивача - [PERSON] зареєстрований в будинку з 02 березня 1999 року, а син [PERSON] з 19 вересня 2002 року, що підтверджується копією будинкової книги. Однак у квітні 2011 року обидва сини позивача виїхали з вказаного житла, з їх слів, до Російської Федерації, та не бажають повертаються вже протягом більш ніж чотири роки, що підтверджується довідкою від 29 жовтня 2015 року, виданою головою квартального комітету № 12. В будинку [PERSON] відсутні особисті речі її синів, так як вони вивезли усе належне їм майно, тобто добровільно змінили своє місце проживання, вибувши в інше житлове приміщення. На теперішній час [PERSON] не відома фактична адреса місця перебування синів. Згідно з ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Між [PERSON] та її синами відповідачами по справі, не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житлом на підставі їх відсутності більш ніж один рік у житловому будинку розташованому за адресою: м. Синельникове, вул. Богми, 29-а. У звязку з чим просить суд визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право на користування житлом, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Богми, 29-а. До початку відкритого судового засідання представник позивача надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила справу розглянути без її участі. У відкрите судове засідання відповідачі не зявилися з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. У відкрите судове засідання представник третьої особи не зявився, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі та згідно норм чинного законодавства прийняти законне рішення. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. В матеріалах справи є копія договору купівлі-продажу нерухомого майна №46/Ф3 від 23.02.1999 року, з якого вбачається, що власником житлового будинку №29-а по вул. Богми, м. Синельникове, Дніпропетровської області є [PERSON]. (а.с.4). В матеріалах справи є довідка видана квартальним комітетом №12 м. Синельникове від 29 жовтня 2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] проживає в [INFO], з нею в будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які не проживають за даною адресою з квітня 2011 року. (а.с.9). В матеріалах справи є копія свідоцтва про народження [PERSON] серія V-ТН №323976, з якого вбачається, що він народився [INFO] в графі мати зазначено [PERSON]. (а.с.5). В матеріалах справи є копія свідоцтва про народження [PERSON] серія ІІ-ЕР №268415, з якого вбачається, що він народився [INFO] в графі мати зазначено [PERSON]. (а.с.5). Факт родинних відносин між ними просліджується з наступних документів: копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.03.1978 р. серія ІІ-ЕР №412121; копією свідоцтва про укладення шлюбу серія І-ФС №385181 від 06.10.1984 р. у зв»язку з чим прізвище позивача «Сущевська». Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При цьому суд вважає необхідним зазначити, що оскільки право користування чи позбавлення права користування житлом повязано з правом відповідача на житло, наряду з вказаними нормами цивільного законодавства України, до виниклих правовідносин слід застосувати норми житлового законодавства України. Згідно ч.2,3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майнам на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Реєстрацією відповідачів в належному позивачу на праві власності будинку порушуються її законні права та інтереси. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання відповідачів втратившими право користування житловим приміщенням, оскільки відповідачі не проживають у вищевказаному житловому будинку більше одного року без поважної причини, отже вважається такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, житловим будинком №29а вул. Богми, м. Синельникове, Дніпропетровської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved