Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 04 лютого 1995 року у відділі ЗАГС виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 166, в якому мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що подружнє життя не складалось. Між ними систематично виникали конфлікти та непорозуміння, що остаточно і призвело до розпаду сім'ї. З лютого 2015 року вони ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Неодноразові спроби помиритись позитивних наслідків не дали. Примирення категорично заперечує. Стверджує, що сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, ствердила, що категорично заперечує можливість примирення, так як мала достатньо часу для прийняття такого рішення, втратила до відповідача почуття любові та взаєморозуміння, а тому вживати заходи для збереження сім'ї не буде. Зазначила, що строк, наданий судом для примирення позитивних результатів не дав. Настоює на розірванні шлюбу. В судовому засіданні від 23 грудня 2015 року відповідач позов заперечив та суду пояснив, що дійсно між ними виникали непорозуміння. На даний момент вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Проте вважає, що шлюб ще можна зберегти. Тому на клопотання відповідача судом надавався строк для примирення. В судове засідання, призначене на 23 лютого 2016 року відповідач не з'явився, хоча належним чином (під розписку) був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності за наявності у справі достатніх доказів. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи і причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів: сторони, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 04.02.95., міцної сім'ї не утворили. Між ними систематично виникали конфлікти та непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. З лютого 2015 року сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Як вбачається з тверджень позивача, вони намагалися зберегти сім'ю, проте такі спроби позитивних наслідків не дали - їх взаємовідносини не змінились. Строк, наданий судом для примирення позитивних результатів не дав. Позивач категорично ствердила суду, що втратила до відповідача почуття любові та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконана, що не буде більше вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про можливість збереження сім'ї, оскільки такі не відповідають дійсним обставинам справи. Наведені обставини приводять суд до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved