Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» про відшкодування моральної шкоди в наслідок ушкодження здоров`я. В якому просить суд: стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я 99 183,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Криворіжгаз» правонаступником якого став ПАТ «Криворіжгаз», а в подальшому правонаступником є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз». 17 вересня о 13.00 годині з позивачем трапився нещасний випадок на виробництві. Відповідно до п.3 акту розслідування нещасного випадку та п.6 акту про нещасний випадок - нещасний випадок стався з позивачем за таких обставин: «17 вересня 2009 року о 08.00 старшим майстром газових мереж ВЕС-1 [PERSON] було видано завдання на фарбування газопроводу по вул. Пушкіна слюсарям з експлуатації та ремонту підземних газопроводів [PERSON] , [PERSON] .. О 13.00 [PERSON] приступила до фарбування газопроводу по [ADDRESS] . Роботи виконувались під контролем старшого майстра [PERSON] .. О 13 годині 10 хвилин під час виконання робіт по фарбуванню надземного газопроводу [PERSON] відчула себе недобре і впала з драбини до долу 1,5м, внаслідок чого отримала ушкодження. Бригадою швидкої допомоги була доставлена у другу міську лікарню». Шляхом проведення розслідування хронічного професійного захворювання, результати якого зафіксовані у акті розслідування нещасного випадку та акті про нещасний випадок у п.4 та п.10 відповідно встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, та встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці. Згідно з п.1 акту розслідування нещасного випадку п.9 акту про нещасний випадок відповідно - Позивач внаслідок нещасного випадку з вини Відповідача отримала сполучену травму: закриту травму грудної клітини. Забій м`яких тканин правого плеча, закритий перелом правої п`яти. У зв`язку з заподіяннями шкоду [PERSON] 12.01.2010 року вперше пройшла огляд МСЕК, де їй було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 20% безстроково. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратила своє здоров`я, останній завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач позбавлена можливості реалізувати свої звички та бажання, вона постійно відчуває біль у грудях, плечі та нозі, відчуває недостатність рухливості. Тривалий процес лікування позбавляв можливості Позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічних професійних захворювань, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. [PERSON] внаслідок отриманого трудового каліцтва, що супроводжується втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначилося та позначається на душевному та фізичному станах позивача, яка в тому числі не має можливості приділяти належну увагу своїй родині. Крім того, позивач невзмозі матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному для проживання людини в державі, що також завдає моральних страждань Позивачу. Позивач вважає, що протиправними діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 99 183,00грн., у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з позовом про її відшкодування. 17 лютого 2021 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадженні у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.23-24) 31 березня 2021 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснено перехід зі спрощеного провадження без повідомлення сторін в загальне провадження з повідомленням сторін за клопотанням представника відповідача. (а.с.39). 05 квітня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію наступним, так представник зазначає, що вимоги позивача вважають необґрунтованими та безпідставними та відповідно такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав: 27.03.1986 року [PERSON] прийнято монтером із захисту підземних газопроводів до служби захисту газових мереж від корозії. 21.09.2009 актом №1 про нещасний випадок , пов`язаний із виробництвом зафіксовано, що 17.09.2009 року [PERSON] отримала закриту травму грудної клітини, забій м`яких тканей правого плеча, закритий перелом правої п`яти, внаслідок невиконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкції з охорони праці. Травма відноситься до легкої. Інвалідність не встановлено. 21.09.2009 актом розслідування нещасного випадку, що стався 17.09.2009 року о 13.00, зафіксовано порушення абз. 8 п.п.3.3 інструкції з охорони праці для слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів, затвердженої 05.11.2007. Просить суд звернути увагу, що АТ «Криворіжгаз» забезпечило належні умови праці. Травма позивача не являється професійним захворюванням, внаслідок власної недбалості, порушення вимог посадової інструкції, позивачем отримано травму. Травма відноситься до категорії легкої, інвалідності не має. Жодних доказів на підтвердження страждань чи вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, внаслідок отриманої травми відсутні. [PERSON] звільнено за угодою сторін 10.03.2016. В період з 2009 по 2016 року жодних переведень на легшу роботу не відбувалось, професійної втрати працездатності не відбувалось. На підставі викладеного заявлений розмірі відшкодування моральної шкоди , який нею визначений не відповідає засадам розумності та справедливості, та не підтверджений доказами. (а.с.41-43). 20 квітня 2021 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області задоволено клопотання представника відповідача та відповідно до якої витребувано у [PERSON] оригінал довідки серії 410ААА 3 003011 від 12.01.2010 року для огляду у судовому засіданні. (а.с.67-68). 20 липня 2021 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області закрито підготовче провадження у цивільній справі №214/8383/20 та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.84). Позивач до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача будучи присутньою у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві до позовної заяви. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить такого. Так судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці виданої на ім`я [PERSON] , остання перебувала у трудових відносинах з ВАТ «Криворіжгаз» правонаступником якого став ПАТ «Криворіжгаз», а в подальшому правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (а.с.9-11) 17 вересня 2009 року о 13 годині 00 хвилин з позивачем трапився нещасний випадок на виробництві. Згідно п.3 акту розслідування нещасного випадку та п. 6 Акту форми Н-1 № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 21.09.2009 року: «17 вересня 2009 року о 08.00 старшим майстром газових мереж ВЕС-1 [PERSON] було видано завдання на фарбування газопроводу по вул. Пушкіна слюсарям з експлуатації та ремонту підземних газопроводів [PERSON] , [PERSON] .. О 13.00 [PERSON] приступила до фарбування газопроводу по [ADDRESS] . Роботи виконувались під контрлем старшого майстра [PERSON]. О 13 годині 10 хвилин під час виконання робіт по фарбуванню надземного газопроводу [PERSON] відчула себе недобре і впала з драбини до долу 1,5м, внаслідок чого отримала ушкодження. Бригадою швидкої допомоги була дославлена у другу міську лікарню»(а.с.12-14; 15-17) Пунктом 7 Акту форми Н-1 № 1 визначаються причини нещасного випадку - основна раптове погіршення стану здоров`я; супутні: невиконання посадових обов`язків, невиконання вимог інструкції з охорони праці. Пунктом 10 Акту форми Н-1 № 1 встановлено особу, що допустила порушення вимог законодавства про охорону праці - [PERSON] , старший майстер ВЕС-1, [PERSON] , слюсар з експлуатації та ремонту підземних газопроводів. Пунктом 9 Акту форми Н-1 № 1 підтверджується діагноз позивача згідно з листом непрацездатності - закрита травма грудної клітини. Забій м`яких тканей правого плеча. Закритий перелом правої п`яти. Травма відноситься до категорії легкої. У п.12 Акту форми Н-1 № 1 передбачені заходи щодо усунення причин настання нещасного випадку. У зв`язку з заподіянням шкоди позивач 12.01.2010 року вперше пройшла огляд медико-соціальною експертною комісією, за результатами якого позивачу вперше встановлено втрату професійної працездатності в ступені 20 %, безстроково що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні додаткових видах допомоги серії 10ААА № 003011 (а.с. 18). З виписного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що позивач [PERSON] зверталася за медичною допомогою для лікування в період з 17.09.2009 по 02.10.2009 року (а.с.20). Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, коженмає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. У відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачу під час виконання ним трудових обов`язків, спричиняє їй моральні й фізичні страждання, які полягають в обмеженні можливості вести звичний спосіб життя, повною мірою реалізовувати свої наміри в професійній сфері, призводять до відчуття болю та завдають незручностей позивачу у повсякденному житті, призводять до необхідності залучення додаткових зусиль для організації життя, отримання лікування. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодуванняморальної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Надаючи оцінку доводам сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна протиУкраїни, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Наведені вище докази свідчать, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачу під час виконання ним трудових обов`язків, спричиняє їй моральні й фізичні страждання, які полягають у перенесенні фізичного болю, в суттєвому порушенні функцій організму, обмеженні можливості вести звичний спосіб життя, повною мірою реалізовувати свої наміри в професійній сфері, постійному перенесенні страждань у повсякденному житті, призводять до необхідності залучення додатковихз усиль для організації життя, отримання лікування. Матеріали справи чітко доводять, що зазначені негативні явища мають місце в житті позивача у зв`язку із трудовим каліцтвом, яке призвело до безстрокової втрати позивачем професійної працездатності в ступені 20%, тому суд приходить до висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода. Суд відхиляє заперечення відповідача про недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено факт втрати позивачем працездатності внаслідок трудового каліцтва, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обґрунтовані правові підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що втратив працездатність внаслідок трудового каліцтва. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в її житті, ступінь втрати нею професійної працездатності, безстроковість даних негативних змін, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 35 000 (тридцять п`ять тис.) грн., що буде домірним спричиненій позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України з Відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 303,07 грн.

Outcome: partial