Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.11.2014року помер її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі з 1982року. Відповідач по справі є рідним братом померлого та співвласником житловогобудинку № 6 по вул. Ново-Оскольській в м. Ірпені. Заповіту чоловік не склав, а тому після його смерті повино бути спадкування по закону. Спадкоємцями першої черги за законом на майно [PERSON] є позивач, їхніх двоє дітей та мати спадкодавця [PERSON] Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу, де заведена спадкова справа № 14/2015. Діти та мати спадкодавця відмовилися від спадщини на її користь. За життя спадкодавцю належали на праві власності приватизована земельна ділянка площею 0,05га по вул. Ново-Оскольській, 6 в м.Ірпені, 68/100 частини житлового будинку за вказаною адресою. 11 червня 2015року приватним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON], а саме на частину спадкового майна, зокрема на приватизовану земельну ділянку по вул. Ново-Оскольській, 6 в м. Ірпені. Постановою приватного нотаріуса від 11.06.2015 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну [PERSON] частину будинку № 6 по вул. Ново-Оскольській в м. Ірпені, оскільки нотаріус не змогла визначити склад спадкового майна із-за відсутності правовстановлюючих документів із зазначенням розміру частки [PERSON] у праві власності на вищезгаданий житловий будинок з урахуванням усіх прибудов до житлового будинку. У звязку з цим, позивач звернулась до суду та зауважила, що за життя її чоловіка, йому належало на праві власності 68/100 частини будинку № 6 по вул. Ново-Оскольській в м. Ірпені, з яких 43/100 частини на підставі договору дарування від 30.10.1999року, а 1/4частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.10.1987року. Вказана частина будинку булла зареєстрована за [PERSON] на праві власності в Ірпінському БТІ, що підтверджується записом на договорі дарування та реєстраційним посвідченням, а також архівною довідкою з БТІ, яка є в спадковій справі. Інші 32/100 частини вказаного будинку належать на праві власності відповідачу. При отриманні свідоцтва про право на спадщину в 1987році частка чоловіка в натурі не виділялась. Будинок на той період мав житлову площу 38.3 кв.м., а загальна площа в свідоцтві про право на спадщину не вказана. Стара частина будинку складалась з приміщень, які по техпаспорту від 02.05.2015 року значаться під номерами 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-6, 1-7, 3-2. В 1999році мати чоловіка [PERSON] подарувала йому 43/100 частини будинку. Згідно договору дарування в користування обдарованого перейшли приміщення 1-3 пл. 8,6кв.м., 1-2пл. 3,7кв.м., 1-1 пл. 11,9кв.м., 1-7 пл. 8,6кв.м., фундамент розміром 10.52х6.4м, ганок, літня кухня «Б», сарай «б», фундамент «3», колодязь № 1, огорожа № 2-5, доріжка№1. Відповідачу [PERSON] [PERSON]. подарувала приміщення 1-5 пл.17.9 кв.м, та 1-6 пл. 10.4 кв.м. Приміщення 1-4 пл. 10.0 кв.м. за домовленістю співвласників залишилось в користуванні чоловіка, як його частка в спадщині за свідоцтвом про право на спадщину від 23.10.1987року. В подальшому чоловік та його рідний брат відповідач по справі провели добудови до своїх частин будинку. Згідно акту прийомки в експлуатацію від 02.12.2004 року, затвердженого рішенням виконкому Ірпінської міської ради від 22.12.2004 року № 291/2 добудова, що складалась із вищевказаних приміщень, булла прийнята в експлуатацію на імя чоловіка позивача [PERSON]. Здійснена добудова чоловіком внесена в техпаспорт від 26.04.2004 року та від 02.05.2015 року. В подальшому під час приватизації земельної ділянки чоловік та відповідач [PERSON] фактично розділили житловийбудинок, встановивши перегородку в приміщенні 1-5 і таким чином належне відповідачу приміщення 1-5 (на даний час 3-2) становить по площі 12.4 кв.м, а приміщення 1-4, яким користувався її чоловік становить 15.4 кв.м. В 2006 році чоловік приватизував 0,05га земельної ділянки. Згідно меж державного акту межа проходить по лінії розподілу основної частини будинку з урахуванням фактичного розподілу будинку між співвласниками. Таким чином, в користуванні її чоловіка на приватизованній ним земельній ділянці знаходилась частина будинку, що складаєтъся з приміщень 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-7, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 та приміщень на мансардному поверсі 2-8, 2-11 і самочинно побудованих приміщень 2-9, 2-10, 2-12. На вишевказані приміщення, крім самочинно побудованих приміщень 2-9, 2-10, 2-12, спадкодавець мав право власності, оскільки добудована здана в експлуатацію та зареєстрована в БТІ. Також чоловіку належали на праві власності господарські споруди погріб «З» та колодязь № 1. В техпаспорті станом на 02.05.2015 року вказано, що приміщення на мансарді 2-8, 2-11 самочинно переобладнані в нежитлові. Дійсно раніше на мансарді знаходилось приміщення 2-8 пл.22.6 кв.м. житлова кімната, яка разом з добудовою першого поверху булла прийнята в експлуатацію в 2004 році. В наступні роки чоловік самочинно добудував приміщення на мансарді 2-9, 2-10 та 2-12, а приміщення 2-8 він розділив на два приміщення та переобладнав їх в нежитлові. На данний час по техпаспорту 2015року це приміщення 2-8, 2-11. Оскільки приміщення 2-8 та 2-11 не є самочинно побудованими, а лише самочинно переобладнаними в нежитлові, то позивач вважає,що ці приміщення повинні входити до складу спадкового майна. В техпаспорті станом на 02.05.2015року вказано, що лише приміщення 2-9, 2-10 та 2-12 підлягають здачі в експлуатацію. Відповідач [PERSON] користується в будинку приміщеннями 1-6, 3-2, 3-1, 3-3, 3-4, 3-5, які належать йому на праві власності та знаходяться на приватизованій ним земельній ділянці. Згідно техпаспорту на будинок станом на 02.05.2015 року загальна площа будинку становить 267,5 кв.м. Площа самочинно побудованих приміщень становитъ 32,7 кв.м. /13.6+14.1+5=32.7/. Без врахування площі самочинно побудованих приміщень, на які не виникло права власності, загальна площа будинку становитиме 234,8 кв.м. / 267.5-32.7= 234.8/. Площа належних направі власності чоловіку приміщень 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-7, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-11 становить 160,5 кв.м., а площа приміщень 1-6, 3-2, 3-1, 3-3, 3-4, 3-5, які належать відповідачу [PERSON], становить 74,3 кв.м. У співвідношенні до загальної площі будинку частка спадкодавця становить 68/100 частини /160,5:234,8=68/100/, а частка відповідача становить 32/100 частини. Позивач вважає, що немає необхідності уточнювати частку спадкодавця в праві власності на будинок у звязку з проведеними добудовами, оскільки ця частка не змінилась. У звязку з викладеним просила суд визнати за нею право власності на 68/100 частин вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 05.11.2014року. Також просила визнати за нею право власності на будматеріали та конструкції, з яких побудовані приміщення 2-9, 2-10 та 2-12 в будинку. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена. До суду надійшла заява від позивача з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. До суду надійшла заява від представника Ірпінської міської ради з проханням слухати справу у їх відсутність, проти позовних вимог не заперечують, просили винести рішення за доказами наявними у матеріалах справи. Відповідач [PERSON] надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала у шлюбі із [PERSON], який було укладено 21.08.1982 року. (а.с.12) 05 листопада 2014року чоловік помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 325751 (а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, але заповіту чоловік не склав, а тому після його смерті спадкоємцями за законом першої черги стали позивач, діти та мати спадкодавця [PERSON] Діти та мати спадкодавця відмовилися від спадщини на користь позивача. Відповідно до свідоцтва про право власності від 11.06.2015року, зареєстрованого в реєстрі № 784, позивач прийняла спадщину на земельну ділянку кадастровий номер 3210900000:01:089:0065 площею 0,0500га по вул. Ново-Оскольській, 6 в м. Ірпені. (а.с.14) Постановою приватного нотаріуса від 11.06.2015року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну [PERSON] частину будинку № 6 по вул. Ново-Оскольська в м.Ірпені, оскільки не можливо визначити склад спадкового майна із-за відсутності правовстановлюючих документів із зазначенням розміру частки [PERSON] у праві власності на вищезгаданий житловий будинок з урахуванням усіх прибудов до житлового будинку. (а.с.41) Одночасно із цим, в суді знайшло своє підтвердження, що [PERSON] належало на праві власності 68/100 частин будинку № 6 по вул. Ново-Оскольській в м. Ірпені, з яких 43/100 частини на підставі договору дарування від 30.10.1999року (а.с. 17) та 1/4 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.10.1987року та реєстраційного посвідчення від 21.11.1987року. (а.с. 18-19) Згідно вищезазначеного договору дарування, в користування обдарованого перейшли приміщення 1-3 пл. 8,6кв.м., 1-2 пл. 3,7кв.м., 1-1 пл. 11,9кв.м., 1-7 пл. 8,6кв.м., фундамент розміром 10.52х6.4м, ганок, літня кухня «Б», сарай «б», фундамент «3», колодязь № 1, огорожа № 2-5, доріжка №1. В подальшому чоловік та його рідний брат відповідач по справі провели добудови до своїх частин будинку. Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 22.12.2004 року № 291/2 було затверджено акт державної технічної комісії від 02.12.2004року про прийняття в експлуатацію житлової добудови загальною площею 110,1кв.м., житловою площею 78,3 кв.м. на імя чоловіка позивача [PERSON]. (а.с. 37-39) Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 22.12.2004року № 291/4 було дозволено гр. [PERSON] оформити відповідну правову документацію на самочинне збільшення добудови. (а.с. 40) Здійснена добудова булла внесена в техпаспорт від 26.04.2004 року та від 02.05.2015 року. Згідно техпаспорту на будинок станом на 02.05.2015 року загальна площа будинку становить 267,5 кв.м. (а.с. 25-36) Без врахування площі самочинно побудованих приміщень (площею32.7), на які не виникло права власності, загальна площа будинку становитиме 234,8 кв.м. Площа належних на праві власності чоловіку позивача становить 68/100 частини будинку № 6 за адресою: м. Ірпінь, вул. Ново-Оскольська. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до норм ст. 1222 та ст.1261 Цивільного кодексу України позивач є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка. Крім того, як вказує ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За даних обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає, що із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі. На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1222, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved