Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 20.11.2017 є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Відповідач з 2014 року зареєстрована за вказаною адресою, але з цього часу у зазначеній квартирі не проживає, обов'язків по утриманню житла не виконує, засоби зв'язку з нею невідомі. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації і вказані дії останньої перешкоджають їй, як власнику квартири, вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому вона вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою Знам'янського міськрайонного суду від 09.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п'ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала, клопотання про розгляд справи з її участю суду не надала. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Оскільки у встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подала, тому справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу серії НМЕ №405972 від 20.11.2017, посвідченого приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №497, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №104550534 від 21.11.2017, позивач являється власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідками КП «Знам'янський комбінат комунальних послуг» №164 від 14.06.2018 та секретаря будинкового комітету виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області, позивач є власником вказаної вище квартири з 20.11.2017. Відповідач з 2014 року зареєстрована у даній квартирі за адресою: [ADDRESS], але з 2014 року за вказаною адресою не проживає, місце її перебування не відоме. Актами комісії будинкового комітету виконавчого комітету Знам'янської міської ради Кіровоградської області від 22.11.2017 та 16.06.2018 підтверджується, що відповідач за вказаною вище адресою не проживає. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено, відповідних угод між сторонами не укладалося. Враховуючи те, що позивач є власником квартири, відповідач понад шість місяців без поважних причин відсутня за місцем своєї реєстрації, домовленостей між власником та відповідачем щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності відповідача досягнуто не було, а тому пред'явлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved