Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в якому вказала, що квартира № 29 по вул. героїв Дніпра будинок 26 в м. Києві на праві спільної власності належить позивачу, згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.09.2004 року. В квартирі позивача зареєстрований [PERSON] з 19.06.2007року. Відповідач не являється власником чи співвласником квартири, відповідач не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат на утримання квартири.На підставі викладеного позивач просив суд постановити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO] народження таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної власності належить позивачу, згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.09.2004 року( а.с. 18). У спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с. 19). Позивач посилається на те, що в зв'язку з не проживанням відповідача в квартирі з 2003 року, відповідач втратив право користування спірною квартирою, оскільки відповідач не являється власником чи співвласником квартири. Суд вважає, що такі доводи позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надав суду копію свідоцтва про право власності на житло від 23.09.2004 року виданої КП « Управлінням житлового господарства Оболонського району м. Києва ( а.с. 18). Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки відповідач в силу закону втратив право користування житлом. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. Відповідач [PERSON] втратив право власності та право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, відповідач підлягає визнанню такими, що втратив право користування жилим приміщення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved