Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свою позовну вимогу мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], якому на даний час виповнилося 18 років та який навчається в ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж» на ІІІ курсі денного відділення на бюджетній основі. Внаслідок навчання син потребує матеріальної допомоги. В свою чергу вона надає сину допомогу в добровільному порядку: надає допомогу в придбанні одягу, продуктів харчування та несе інші, пов'язанні з навчанням, витрати, зокрема, сплачує за проживання сина в гуртожитку щомісяця по 332,00 грн. Зазначає, що добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, проте має таку можливість бо працює на шахті «ім. Героїв Космосу» ШУ «Павлоградське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля», має постійний заробіток, а також отримує пенсію. З відповідача стягуються аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини його доходів. У зв'язку з чим, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на весь час його навчання, але не більше ніж до 23 років. Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує частково, а саме в розмірі аліментів 1/6 частини доходів відповідача, просить саме в такому розмірі позов задовольнити. Відповідач надав до суду письмову заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у розмірі 1/6 частини його доходів. Третя особа надав до суду письмову заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутності, та не заперечує проти стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на його утримання у розмірі 1/6 частини доходів відповідача. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області 04 серпня 1999 року, актовий запис № 217. Своє батьківство відповідач по справі не оспорює. [PERSON] навчається на 3 курсі ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж» денного відділення на бюджетній основі, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року, про що свідчить довідка ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж» від 19 липня 2017 року № 553-15-н/ч. Згідно довідки про доходи, наданої ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж» 19 липня 2017 року № 554-15-бух, студент [PERSON] отримав дохід за період з лютого 2017 року по липень 2017 року включно 5041,00 грн. Відповідно до довідки ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж» від 19 липня 217 року № 555-15-бух, [PERSON] сплачує щомісячно за гуртожиток 332,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. При визначені розміру аліментів, що мають бути стягнуті, судом приймається до уваги та обставина, що позивачем зменшено свої позовні вимоги щодо розміру аліментів, а відповідач визнав зменшені позовні вимоги та не заперечував, що з нього стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини його доходів, а тому у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], у зв'язку з продовженням ним навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 25 липня 2017 року і до моменту припинення позивачем навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з відповідача на користь позивача становить 33 % заробітної плати (1/6 + 1/6), що відповідає вимогам чинного законодавства щодо максимального розміру аліментів. Тому суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду. Статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено негайне виконання судового рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved