Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що\~09.11.2018 року близько 13-30 год. у м. Суми по вул. Харківській поблизу буд. № 127, водій [PERSON] , який керував та є власником автомобіля «Geelu MK» дпустив зіткнення з автомобілем\~«Citroen C-Elysee»\~д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить на праві власності позивачу [PERSON] . Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди (європротокол) від 09.11.2018 року визнано винним [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, згідно висновку експерта Сумського відділення ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С.Бокаріуса вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки «Citroen C-Elysee»\~д.н.з [NUMBER] внаслідок пошкоджень після дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 09.11.2018 року станом на дату дослідження складає 34800,87 гривень, яку позивач і просила\~суд стягнути на її користь з відповідачів в солідарному порядку, оскільки транспортний засіб відповідача був застрахований в товаристві з додатковою відповідальністю «Домінанта». Також просила стягнути понесені нею судові витрати.. В судовому засіданні позивач та її представник\~підтримали позов в повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Сивенко В.М. проти задоволення позову щодо стягнення з [PERSON] категорично заперечували, зазначивши, що він є необґрунтованим, вважають, що відповідачем у справі має бути ТДВ «Домінанта». Представник третьої особи товариства з додатковою відповідальністю «Домінанта» до суду повторно не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що\~209.11.2018 року близько 13-30 год. у м. Суми по вул. Харківській поблизу буд. № 127, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Geelu MK», під керуванням власника [PERSON] , та автомобілем\~«Citroen C-Elysee»\~д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить на праві власності [PERSON] . На місці пригоди було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди (європротокол) від 09.11.2018 року, відповідно до якого визнано винним [PERSON] (а.с. 17). Згідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 1958, проведеним експертом Сумського відділення ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С.Бокаріуса по визначенню розміру матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Citroen C-Elysee»\~д.н.з [NUMBER] внаслідок пошкоджень після дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 09.11.2018 року станом на 10.12.2018 року складає 34800,87 гривень (а.с. 33-46). 14 січня 2019 року на адресу відповідачу позивачем було надіслано претензію (а.с. 47-49). Відповідно до попередньої відповіді на претензію було повідомлено, що відповідно до звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу від 21.11.2018 року № 328/11/18, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] розмір збитку, завданого ДТП автомобілю «Citroen C-Elysee»\~д.н.з [NUMBER] складає 24283,80 гривень. Остаточна відповідь буде надана після ознайомлення з висновком експерта Сумського відділення ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С.Бокаріуса (а.с. 50). В подальшому відповідач [PERSON] відмовився відшкодовувати заподіяну шкоду, посилаючись на те, що він свою відповідальність застрахував. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] 16.03.2018 року уклад з ТДВ «СТ «Домінанта» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 3553354, строк дії з 17.03.2018 року до 16.03.2019 року (а.с. 59). 13.11.2018 року ним на адресу ТДВ «СК «Домінанта» було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 60-61). При цьому, як вбачається з руху рекомендованого листа, останній був повернутий відправнику (а.с. 74-75). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень чч.1 та 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу. За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 закону №1961-IV). Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом закону №1961-IV (стст.9, 2231, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено ст. 1194 ЦК, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК). Відповідно до ст. 511 ЦК зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із ч. 1 та ч. 4 ст. 636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (стст.36, 37 закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст. 1194 ЦК, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Дана правова позиція узгоджується з правовим висновком Верховного суду, яка викладена в постанові 14 лютого 2018 року №754/1114/15-ц. При цьому, суд звертає увагу, що розрахунок завданих збитків, наданий ФОП [PERSON] в розмірі 24283, 80 грн. не може бути взятий до уваги, оскільки згідно висновку Сумського відділення\~ХНДІСЕ ім.\~засл.\~Проф.\~М.С.Бокаріуса саме в розмірі 34800 гривень 87 копійок заподіяна шкода позивачу і це узгоджується з положеннями ст. 76 - 79 ЦПК України щодо належності, допустимості та достатності доказів. З урахуванням установлених обставин справи суд дійшов висновку, що в спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,\~ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в дольовому порядку судовий збір, по 384,20 гривень, з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved