Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району, треті особи - Державний нотаріус Восьмої Донецької державної нотаріальної контори, Міськрайонне управління у Полтавському районі та м.Полтаві Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON] про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Судіївською сільською радою Полтавського району. За даними довідки Мачухівської сільської ради від 27.06.2018 р. № 02-25/2043 [PERSON] на підставі державного [NUMBER] від 30.08.1995 р. володіла земельною ділянкою загальною площею 0,33 га. Після смерті [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.05.2000 р. [PERSON] прийняв житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,33 га в [ADDRESS] [INFO] року помер [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Позивач (син померлого) звернувся до державного нотаріуса восьмої Донецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після батька. За результатом розгляду поданих документів 17.11.2016 р. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] Щодо земельної ділянки, то 17.10.2017 року державним нотаріусом восьмої Донецької державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною для відмови стало те, що право позивач не надав державний акт на право приватної власності на землю з відміткою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, отриману [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом 10.05.2000 р. Відповідно фактичних промірів, що відображаються в схемах земельних ділянок 2018 року та плану земельної ділянки переданої у приватну власність [PERSON] ділянка загальною площею 0,33 га складається із двох земельних ділянок площею 0,1615 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 0,1700 га для ведення особистого селянського господарства кожна з яких знаходиться окремо одна від одної. В даному випадку [PERSON] на праві приватної власності володіла вище вказаними ділянками. Після її смерті [PERSON] оформив свідоцтво про право на спадщину за заповітом але державний акт із можливою відміткою про реєстрацію права власності на земельну ділянку не зберігся. випадку спадкодавець фактично володіла вищевказаною земельною ділянкою. Але, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку виданий після смерті власника вважається, що зареєстроване право власності спадкодавець не отримав. Отже, перешкодою для прийняття спадщини в нотаріальному порядку є відсутність правовстановлюючого документу. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, до суду надійшло клопотання від представника про розгляд справи без їх участі, позов підтримує та прохає задовольнити. Представник відповідача - Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду пояснення по суті справи. Від представників третіх осіб - Державного нотаріуса Восьмої Донецької державної нотаріальної контори, Міськрайонного управління у Полтавському районі та м.Полтаві Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечили проти задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Судіївською сільською радою Полтавського району. За даними довідки Мачухівської сільської ради від 27.06.2018 р. № 02-25/2043 [PERSON] на підставі державного [NUMBER] від 30.08.1995 р. володіла земельною ділянкою загальною площею 0,33 га. Після смерті [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.05.2000 р. [PERSON] прийняв житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,33 га в [ADDRESS] [INFO] року помер [PERSON], про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Позивач (син померлого [PERSON].) звернувся до державного нотаріуса восьмої Донецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після батька. За результатом розгляду поданих документів 17.11.2016 р. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] Щодо земельної ділянки, то 17.10.2017 року державним нотаріусом восьмої Донецької державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною для відмови стало те, що право позивач не надав державний акт на право приватної власності на землю з відміткою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, отриману [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом 10.05.2000 р. Неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися майном, яке фактично належить йому як єдиному спадкоємцю за законом. Відповідно фактичних промірів, що відображаються в схемах земельних ділянок 2018 року та плану земельної ділянки переданої у приватну власність [PERSON] ділянка загальною площею 0,33 га складається із двох земельних ділянок площею 0,1615 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та 0,1700 га для ведення особистого селянського господарства кожна з яких знаходиться окремо одна від одної. В даному випадку [PERSON] на праві приватної власності володіла вище вказаними ділянками. Після її смерті [PERSON] оформив свідоцтво про право на спадщину за заповітом але державний акт із можливою відміткою про реєстрацію права власності на земельну ділянку не зберігся. В даному випадку спадкодавець фактично володіла вищевказаною земельною ділянкою. Але, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку виданий після смерті власника вважається, що зареєстроване право власності спадкодавець не отримав. Отже, перешкодою для прийняття спадщини в нотаріальному порядку є відсутність правовстановлюючого документу, який міг би підтверджувати право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно , зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved