Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила здійснити поділ спільного майна подружжя автомобіль марки Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973, виділивши кожному з подружжя, а саме [PERSON] та [PERSON] по ? ідеальній частці даного автомобіля та визнати за нею право власності на автомобіль марки Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973 в цілому, стягнувши з неї на користь відповідача компенсацію вартості 1/2 ідеальної частки даного автомобіля. Позов мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2011р. та який був розірваний рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23.03.2016р. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] 10.08.2003р.н. та син [PERSON] 12.08.2011р.н., які на даний час проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. 14.02.2014р., за рахунок спільних коштів позивача та відповідача, як подружжя, ними було придбано автомобіль марки Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973, однак реєстрація була оформлена на відповідача та такий на даний час перебуває у його одноосібному користуванні. Позивач зазначає, що вона з відповідачем не можуть вирішити питання поділу майна між ними в добровільному порядку, оскільки він має конфліктний характер, негативно налаштований, всі розмови між ними переростають у сварку, зокрема й розмови щодо поділу майна. Відтак позивач вважає, що автомобіль слід залишити у її користуванні, у свою чергу вона готова сплатити половину вартості даного автомобіля відповідачу, оскільки такий варіант поділу спільного майна між нею та відповідачем вважає обґрунтованим та справедливим, з огляду на те, що вона з відповідачем від шлюбу мають двох спільних дітей, які є неповнолітніми. Після розірвання шлюбу, діти проживають разом з нею, що стверджується довідкою №17 від 16.03.2016р., виданою ЖБК №241. Після постановлення Шевченківським районним судом м.Львова судового рішення від 23.03.2016р. про розірвання шлюбу між ними, відповідач повністю припинив свою участь у вихованні дітей, як у фінансовому плані так і моральному. Позивач зазначає, що у їх старшого сина [PERSON], який навчається у сьомому класі загальноосвітній школі №97 м.Львова, виявлено та діагностовано захворювання пяткових кісток (хвороба Шинца), та з 22.02.2016р. він перебуває на диспансерному обліку у дитячого хірурга у 1-ій міській клінічній лікарні ім.. [PERSON] м.Львова. Крім цього, син тренується у секції боксу СК «Гетьман», що знаходиться по вул. Замарстинівській, 180 у м.Львові. Крім цього, молодший син [PERSON] відвідує дитячий дошкільний заклад. У звязку із тим, що він хворіє захворюванням стоп (плоскостопість), систематично проходить лікування у лікаря реабілітолога в «Медичному центрі Доктора Дробота», що знаходиться по вул. Щирецькій, 36 у м.Львові. Таким чином, оскільки позивачу постійно потрібно возити дітей у необхідні для них місця заклади (виховні, медичні, культурно-розвиваючі), які, по відношенню до місця їх проживання, є віддаленими та знаходяться у різних районах м.Львова, й послужило основним аргументом для поділу автомобіля, який життєвою необхідністю, в першу чергу для дітей сторін. Однак, позивач зазначає, що вона з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу між ними майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме автомобіля марки Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973, який згідно ст.. 183 ЦК України неподільною річчю, а відтак позивач змушена звернутись до суду з даним позовом за захистом її інтересів, інтересів її з відповідачем дітей. Також позивач зазначила, що на день подачі позову до суду нею на депозитний рахунок суду не внесено суми грошових коштів (компенсації) половини вартості спірного автомобіля який є предметом поділу, зважаючи на ту обставину, що в добровільному порядку нею з відповідачем не визначено суму вартості автомобіля марки Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973, який належить їм на праві спільної сумісної власності. На підставі викладеного, просить позов задоволити. В подальшому, позивач подала до суду в порядку ст. 31 ЦПК України заяву про уточнення позовних вимог, якою змінила підставу позову, а саме: просить поділити спільне майно подружжя автомобіль марки Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973, зареєстрований на імя [PERSON], наступним шляхом: -виділити у приватну власність [PERSON] автомобіль марки Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973, зареєстрований на імя [PERSON] -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок вартості належної їй ? частини автомобіля марки Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973, зареєстрований на імя [PERSON] грошову компенсацію у сумі 123390,00 грн. Заяву позивач мотивує тим, що відповідно до Висновку №795 судової авто товарознавчої експертизи по ухвалі Франківського районного суду м.Львова у цивільній справі №465/3204/16-ц від 05.04.2017р. вбачається, що середня ринкова ціна, на момент проведення оцінки автомобіля марки Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973, право власності на який зареєстроване на [PERSON], становить 246789,00 грн. Таким чином, враховуючи, що набутий нею та відповідачем в період шлюбу та ведення спільного господарства автомобіль марки Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973, є обєктом спільної сумісної власності подружжя, тому на думку позивача його слід поділити між ними, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності в розмірі ? частини вказаного майна та змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на цей обєкт на режим спільної часткової власності. Позивач зазначає, що при поділі майна слід виходити з того, якщо між нею та відповідачем не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з врахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обовязку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім то, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відтак, на підставі викладеного, позивач вважає, що її позовні вимоги до відповідача про поділ майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі, так як автомобіль марки Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973 є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, та був придбаний за час перебування у шлюбі. [PERSON] автомобілем відповідач користується постійно та на даний час спірний автомобіль перебуває у відповідача, домовитись про поділ чи компенсацію спільного майна сторони самостійно не можуть. Разом з тим. Позивач просить прийняти до уваги вартість автомобіля, яка зазначена у Висновку №795 судової авто товарознавчої експертизи від 05.04.2017р. та підтверджується матеріалами справи, що становить 246780,00 грн. Просить позов задоволити. У судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та у заяві про уточнення позову, просила позов задоволити. Крім цього, пояснила, що даний автомобіль був придбаний, коли вона проживала в шлюбі однією сімєю з відповідачем, а на купівлю даного автомобіля її батьками було надано 6000 дол. США. У судовому засіданні відповідач заперечив проти позову, просив відмовити в такому. Пояснив, що даний автомобіль було придбано коли він фактично не проживав із позивачем, однак зазначив, що готовий компенсувати 1000 дол. США. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав. Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст. 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач предявити зустрічний позов. Відтак, позивачем після початку розгляду справи по суті подано до суду заяву в порядку ст. 31 ЦПК України про уточнення позовних вимог, якою змінено підставу позову, а відтак, суд не приймає до уваги подані позивачем уточнення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно дост.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23 березня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 06.09.2011р. Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №468, розірвано. Від шлюбу у сторін народилось двоє синів [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №304239 від 20.08.2003р. та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №292867 від 06.09.2011р. Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки від 16.03.2016р. №17 , [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [INFO] Як вбачається з відповіді наданої Регіональним сервісним центром у Львівській області МВС України від 08.07.2016р. №31/13-1932, згідно даних Єдиного державного реєстру МВС, станом на 05.07.2016р., за громадянином [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [INFO], зареєстрований транспортний засіб Renault Trafic, з номерним знаком ВС9628ЕС, 2007 року випуску. Згідно Висновку судової авто товарознавчої експертизи №795 від 05.04.2017р., середня ринкова ціна, на момент проведення оцінки, автомобіля Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973, право власності на який зареєстроване на [PERSON], 14.08.1979р.н., що зареєстрований за адресою: [INFO], ІПН [NUMBER], становить 246\~780,00 грн. Згідно\~ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Як зазначено у\~ ст.61 СК України, об'єктом спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно о ст.. 66 СК України, подружжя має право домовитись між собою. Про порядок користування майном, що належить йому на праві спільної сумісної власності. Правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя регулюються ст. 69 СК України, відповідно до якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно\~ч.1\~ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Як зазначено у п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частини 4,5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав передбачених ст.. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст..11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відтак, з огляду на вищевикладене вбачається, що після розірвання шлюбу сторони не можуть домовитися між собою про порядок користування автомобілем Renault Trafic, білого кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер VF1FLAMA68V314973, який є неподільною річчю. Спірний автомобіль зареєстрований за відповідачем [PERSON]. Жодна із сторін подружжя не дає згоду на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Таким чином, оскільки жоден із колишнього подружжя не вчинив таких дій, а спірний автомобіль не може бути реально поділений між ними відповідно до їх часток, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні по ? без його реального поділу, а відтак залишити майно у спільній частковій власності.

Outcome: approved