Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 08 січня 2002 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки не склались через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та ведення господарства, зловживання відповідачем спиртними напоями, постійні суперечки. З 2010 року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Наміру зберігати сім'ю вона не має, а тому просила розірвати укладений шлюб. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, додатково зазначила, що після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач вдруге не з'явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 січня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 08 січня 2002 року виконкомом Біленської сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Від шлюбу мають малолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження : серії [NUMBER], виданим 16 жовтня 2002 року Біленською сільською радою Володимирецького району Рівненської області, серії [NUMBER], виданим 01 лютого 2006 року Біленською сільською радою Володимирецького району Рівненської області, Встановлено, що між подружжям фактично не існує сімейних стосунків. З 2010 року шлюбних відносин сторони не підтримують, проживають окремо. Сімейні відносини між подружжям розладились через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, зловживання відповідачем спиртними напоями, що призводило до постійних суперечок. Сторони не змогли створити в сім'ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім'я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Підстав, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України не має. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В поданій до суду заяві позивач вказала, що після реєстрації розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем «[PERSON]». У відповідності до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила 229 гривень 40 копійок судового збору, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями. Вказані понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved