Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 2014 року по 2019 рік фактично перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем, без реєстрації шлюбу вони мешкали однією сім`єю. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] Проте спільне життя у сторін не склалося, на даний час вони проживають окремо, а спільна донька проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач надає допомогу дитині, але несистематично та в малих розмірах, тож оскільки [PERSON] , як працездатний чоловік зобов`язаний утримувати свою малолітню дитину, належним чином приймати участь в її вихованні та допомагати дитині матеріально, [PERSON] змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках. [INFO] в м. Запоріжжі народилася - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 14.02.2017 року Хортицьким районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 130, батьками якої є сторони у справі. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обов`язки щодо утримання дитини відповідач належним чином не виконує. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Вказані обставини під час розгляду справи не спростовані відповідачем. Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Пологовий будинок № 9» Запорізької міської ради від 16.07.2019 року № 598/01-10, вбачається, що відповідач у справі [PERSON] , працює в установі на посаді лікаря акушера-гінеколога починаючи з 02.09.2013 року і по теперішній час. Згідно з частиною другою статті 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено вимогами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач офіційно працює, отримує заробітну плату, про що свідчить відповідна довідка, суд погоджуючись зі способом визначення аліментів у частці. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим розгляд справи проводився заочно, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки, яка знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, до її повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved