overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 07 листопада 1982 року між нею та відповідачем, від якого мають двох повнолітніх дітей. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, любові та поваги, розходження поглядів на сімейне життя, між сторонами виникають постійні сварки Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Тому позивач просить розірвати шлюб та стягнути сплачений судовий збір з відповідача. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо розгляду справи в заочному провадженні. Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 07 листопада 1982 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Яроповецької сільської ради Андрушівського району Житомирської області, актовий запис № 11, серія ІІ-ТП № 332513. Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Суд визнає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаємоповаги, довіри та любові, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 08.08.2008 року між нею та відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони впродовж тривалого не ведуть спільного господарства, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, взаємної поваги. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає, що подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Просила відновити її дошлюбне прізвище Залізко. Сторони в судове засідання 05.05.2016 року не зявились. Подали до суду заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримала, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував щодо розірвання шлюбу. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 08.08.2008 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1189, серія І-ТП № 047793 (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 2839, серія 1-ТП № 159050 (а.с. 4). Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 09 листопада 2002 року між нею та відповідачем, від якого мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, любові та поваги, розходження поглядів на сімейне життя, між сторонами виникають постійні сварки. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач подала до суду заяву, в якиій просив розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, не заперечував щодо розгляду справи в заочному провадженні. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 09 листопада 2002 року, який зареєстрований Міським Відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 1862, серія І-ТП № 088382. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Суд визнає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаємоповаги, довіри та любові, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 12 липня 1980 року між нею та відповідачем, зареєстрований Молотківською сільською радою Лановецького району, актовий запис № 9. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого між ними виникають сварки та бійки. Подружні відносини між ними припинені і подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві, наполягає на розлученні, вказуючи, що примирення з відповідачем неможливе, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згідний на розлучення, ствердивши при цьому, що в сім'ї існують неприязні відносини. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 12 липня 1980 року Молотківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 9, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД № 335074, виданим Молотківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області 12 липня 1980 року. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За змістом ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємоповаги, між ними існують неприязні відносини, подружні відносини припинені і протягом наданого судом строку для примирення не поновлені, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що шлюб існує формально, сім'я фактично розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому є законні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу позивач змінювала своє прізвище при реєстрації шлюбу і клопотань про відновлення дошлюбного прізвища не заявляла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 12 липня 2016 року між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що причиною розпаду їхньої сім'ї послужило те, що в них різні погляди на сімейне життя, вони не розуміють один одного, відповідач зловживає алкогольними напоями і у зв'язку з цим між ними часто виникають сварки, він неодноразово наносив їй тілесні ушкодження, постійно створював конфліктні ситуації, матеріально сім'ю не забезпечував, а гроші витрачав на власні потреби. В судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та зазначила, що від шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Доповнила, що строк, наданий судом для примирення себе не виправдав, просить шлюб розірвати. Відповідач позов визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу. Зазначив, що позивач не бажає примиритися з ним. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб, виданого Воля-Задеревацькою сільською радою Стрийського району Львівської області 12 липня 2016 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2016 року, актовий запис №8. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї. Сторони стали чужими один одному. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 14 лютого 2008 року між нею та відповідачем, зареєстрований Борсуківською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 2. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини припинені з лютого 2013 року, шлюб існує формально і подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу позивач просить відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача понесені неї судові витрати. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві, наполягає на розлученні, відносно примирення категорично заперечує, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згідний на розлучення, ствердивши при цьому пояснення позивачки, наміру зберігати подружні відносини не має. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення. Шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 14 лютого 2008 року Борсуківською сільською радою Лановецького району, актовий запис № 02, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Борсуківською сільською радою Лановецького району 14 лютого 2008 року. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO]. За змістом ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємоповаги, дійшли спільної згоди про розлучення, припинили подружні відносини, поновлювати їх не бажають і примирення між ними неможливе. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що шлюб існує формально, сім'я фактично розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому є законні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу позивач змінювала своє прізвище при реєстрації шлюбу і бажає відновити дошлюбне прізвище, а тому суд приходить до висновку, що її клопотання підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 14 травня 2011 року між нею та відповідачем, від якого малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, не ведуть спільного господарства, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, мають різні погляди на сімю, з квітня 2016 року проживають окремо. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає, що подальше збереження сімї є неможливим та недоцільним. Просить розірвати шлюб, доньку залишити на вихованні матері та просить відновити її дошлюбне прізвище Борковська. Позивача подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу за її відсутністі, позов підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував шодо задоволення позовної заяви. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 14 травня 2011 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 530, серія І-ТП № 078859 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 14 червня 2003 року між нею та відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства з серпня 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, любові та поваги, розходження поглядів на сімейне життя. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше збереження сім'ї неможливим та недоцільним. Тому позивач просить розірвати шлюб.. Позивач подала до суду заяву, в якиій просив розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо розгляду справи в заочному провадженні. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 15 липня 2014 року між нею та відповідачем, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 43. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сімейне життя не склалось, в сім'ї постійно виникали сварки, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин з лютого 2016 року, примирення неможливе, від шлюбу дітей немає і подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище «Семенчук». В судове засідання позивач не зявилася, однак направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує. В попередньому судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві, наполягає на розлученні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згідний на розлучення, ствердивши при цьому, що шлюбні відносини припинені і на його прохання позивач не бажає їх поновлювати. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, зясував наступні обставини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 15 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 43, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 107891, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції у Тернопільській області 15 липня 2014 року. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. За змістом ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємоповаги, дійшли спільної згоди про розлучення, припинили подружні відносини, поновлювати їх не бажають і примирення між ними неможливе. Судом приймались міри для збереження сім'ї, сторонам надавався строк для примирення, однак подружні відносини не поновлені. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що шлюб існує формально, сім'я фактично розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому є законні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про шлюб позивач змінювала своє прізвище при реєстрації шлюбу і бажає залишити це прізвище, а тому суд приходить до висновку, що її клопотання підлягає задоволенню.

Outcome: approved