Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом визнати заповіт [PERSON] від 09 лютого 2010 року, складений та посвідчений Молочанською міською радою Токмацького району за реєстровим №98 щодо спадкування [PERSON] всього майна, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що належатиме [PERSON] на день його смерті, та те, на що він матиме право за законом - недійсним. Позов обґрунтовує наступним. [INFO] помер батько позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть - у додатку № 1, свідоцтво про народження - в додатку № 2). Після смерті батька позивачу стало відомо, що існує заповіт від 09 лютого 2010 року згідно якого [PERSON] на користь відповідача начебто заповів все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що йому належатиме на день його смерті, та те, на що він матиме право за законом, що був посвідчений Молочанською міською радою Токмацького району, реєстровий номер 98 (далі - Заповіт). Вважає, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей Заповіт не відповідає волі спадкодавця та складений з порушенням норм чинного законодавства, що є достатньою підставою для визнання цього Заповіту недійсним. Позивач вважає, що оспорюваний заповіт суттєво впливає на законні права та інтереси позивача як спадкоємця першої черги за спадкодавцем [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, надали заперечення наступного змісту. 12.01.2017 року помер чоловік [PERSON] - [PERSON]. Шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Молочанської міської ради Токмацького району Запорізької області 23.08.2008 року, актовий запис № 13. Як стало відомо з позовної заяви [PERSON] - доньки померлого [PERSON] від першого шлюбу, існує заповіт [PERSON] відповідно до якого [PERSON] все своє майно начебто заповідав [PERSON] Заповіт від 09.02.2010 року посвідчений Молочанською міською радою Токмацького району, реєстровий № 98. Як зазначає у позовній заяві позивач, заповіт не відповідає чинному законодавству, не відповідає волі спадкодавця та складений з порушенням норм чинного законодавства. Може зазначити, що всі порушення норм, які зазначила позивач грунтруються лише на її власних припущеннях, адже не бачачи заповіту, не можна судити чи був він складений з порушеннями норм та чи відповідають його форма та зміст вимогам норм чинного законодавства. Також, спростовуючи доводи позивача про те, що заповіт не відповідає волі спадкодавця, [PERSON] зазначає, що на час складання заповіту в 2010 року вона з померлим спадкодавцем проживала разом однією сім'єю, і запевняє, що на той час він знаходився в тверезому розумі, не страждав ні на які психічні захворювання та на захворювання, які б могли вплинути на стан свідомості. Відповідно до ч. 1 ст. 1241. ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Позивач як повнолітня працездатна особа, не підпадає під жодну категоріє осіб зазначених в ч.1 ст. 1241, а тому не має права на частку спадщини та її законних інтересів не порушено. Виходячи з норм ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а ніяк не ущемлення прав та свобод будь-якої особи, як зазначає позивач. Тому він ніяким чином не впливає на законні права та інтереси позивача, як спадкоємця, та жодним чином не порушує її «законом охоронюваний інтерес», на який позивач посилається, при обґрунтуванні вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що жодних доказів щодо недійсності заповіту складеного [PERSON] позивачем надано не було, заявлені позовні вимоги [PERSON] вважає безпідставними та необгрунтованими. В ч. 1 ст. 225 ЦК України зазначено, що підставою для визнання правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними. Оскільки позивачкою не надано доказів того, що на момент складання заповіту заповідач не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними, підстав для визнання заповіту недійсним немає. Крім того, прохальну частину позовної заяви позивач виклала,

Outcome: dismissed