Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою у якій просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання, як дружини відповідача, до досягнення їх донькою - [PERSON], [INFO] трирічного віку, тобто до 02 лютого 2017 року, у твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі, але спільне проживання між ними припинено 15 січня 2015 року. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною донькою [PERSON], [INFO], до досягнення останньою трирічного віку, відповідач добровільно допомоги на її утримання на вказаний період не надає, хоча інвалідом та особою з обмеженими здібностями не являється, працює не офіційно таксистом, дохід одержує у вигляді щоденної виручки, інших утриманців не має. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, у попередньому судовому засіданні з позовом не погодився та надав суду заперечення, у якому зазначив, що на даний час він не має матеріальної можливості надавати позивачці вказану допомогу, так як не працює, майно, яке може забезпечити йому постійний дохід, у нього відсутнє, він проживає разом батьками та знаходиться на їх повному утриманні, а тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини. Під час попереднього судового засідання та у телефонному режимі просив суд розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно сторони перебувають у шлюбі з 07 вересня 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Феодосіївського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 355 (а.с.5). Під час шлюбу позивач народила дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач (а.с. 6). За рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 19 лютого 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного місяця, починаючи стягнення з 26 січня 2015 року до досягнення дитиною віку повноліття (а.с.64). Згідно розпорядження управління соціального захисту населення Сумської міської ради в лютому 2014 року позивачу було призначено допомогу при народженні дитини з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року у розмірі 10320 грн., з 1.03.2014 року по 29.02.2016 р. по 860 грн. щомісяця. Також призначено допомогу по догляду за дитиною з 24.03.2014 року по 02.02.2017 року в розмірі 130 грн. (а.с.52-53, 56-57). Позивач у звязку з виниклими сімейними обставинами, переїхала проживати до своїх батьків в смт. Краснопілля вул. Перемоги,20/14 Сумської області, а відповідач проживає в [INFO] (а.с.7,38) і є власником земельної ділянки площею 1,8989 га ріллі, наданої для ведення особистого селянського господарства . Після припинення сімейного проживання, у звязку з скрутним матеріальним становищем позивач звернулася до суду на стягнення з відповідача аліментів на її користь у розмірі 1000 гривень щомісяця на утримання мотивуючи це тим, що вона купляє продукти харчування як для себе так і для дитини, що підтверджує наданими чеками на а.с.14-18. Але висновку спеціалістів для посиленого харчування або інших рекомендацій щодо харчування вона не має. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із слідуючого. Так, дійсно, згідно вимог ч.1,2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.77 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Як видно з матеріалів справи позивач дійсно в даний час не працює, так як здійснює догляд за дитиною, якій не виповнилося три роки. Відповідач у свою чергу проживає окремо від дружини і повинен матеріально допомагати їй до досягнення дитиною трирічного віку (ст. 84 ч.2 СК України). Допомога (аліменти) присуджуються одному з подружжя в частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі і розмір аліментів визначається з урахуванням можливості утримання, та інших обставин, які мають істотне значення.. При вирішенні даного спору суд приходить до висновку, що аліменти повинні бути стягнуті в твердій грошовій сумі, так як відповідач тимчасово не працює, але має у власності земельний пай вказаний вище та не позбавлений можливості працювати за станом здоровя. Розмір аліментів, який вимагає позивачка на її утримання, на думку суду, не відповідає спроможності відповідача сплачувати таку суму, так як він зобовязаний також сплачувати аліменти на утримання доньки за рішенням суду від 19.02.2015 року, та враховуючи, що позивач отримує державну допомогу на утримання дитини та себе особисто до досягнення дитиною трьох років, а також з урахуванням ст.7 ЗУ Про державний бюджет України на 2015 рік виходячи із прожиткового мінімуму на одну особу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial