Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з даним\~позовом в\~якому просить\~визнати житловий\~будинок,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~ спільним майном подружжя та визнати за нею право власності на його Ѕ частину. Позов мотивує тим, що 19 лютого 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них народилися двоє дітей, які на даний час повнолітні. Під час перебування у шлюбі вони побудували спірний житловий будинок, який є спільною сумісною власністю подружжя. Однак, відповідач не визнає за нею права власності на її частку у спільному майні, тому вона змушена звернутися до суду. В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник адвокат Лесюк А.В. подав заяву, в якій просить розгляд справи продовжити в його та позивачки відсутності, та розділити спірний житловий будинок згідно варіанту поділу № 1 вказаному у висновку експерта, та визнати за позивачкою право власності на другий поверх житлового будинку, позначений на схемі синім кольором. Відповідач в судове засідання також не з`явився, та подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності, та розділити майно між ним та позивачкою відповідно до варіанту № 1, вказаному у висновку експерта, шляхом визнання за ним права власності на перший поверх спірного житлового будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у пунктах 23, 24 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частинами 1, 3 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 19 лютого 2000 року у виконкомі Нижньовербізької сільської ради Коломийського району, актовий запис № 2 (а.с. 5). В шлюбі у них народилися двоє дітей, які на даний час є повнолітні (а.с. 6). Під час\~спільного проживання\~подружжя спільно\~побудувало житловий\~будинок,\~загальною площею\~187,7\~кв.м,\~житловою площею\~66,6\~кв.м,\~ що\~знаходиться за\~адресою:\~ [ADDRESS] . Право власності на вказане нерухоме майно визнано за відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 березня 2010 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 7, 8). Згідно висновку про вартість майна від 15 жовтня 2020 року, вартість спірного нерухомого майна становить 226,012 грн. (а.с. 13). Згідно висновку експерта № 113 від 15 липня 2021 року визначено варіанти поділу спірного житлового будинку між сторонами в рівних частках (а.с. 61-118). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з того, що сторони обрали варіант поділу № 1 зазначений у вказаному висновку експерта, згідно із яким визнати за відповідачем перший поверх спірного житлового будинку, а за позивачкою - другий поверх, то позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за сторонами права власності на відповідні частки будинковолодіння. На підставі наведеного та ст.ст. 63, 69, 70 СК України, ст.ст. 15, 16, 328, 392 ЦК України, та

Outcome: approved