Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Червоноярської сільської ради Кіровоградського району і області та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS], за набувальною давністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2009 року вона проживала без реєстрації по [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю [PERSON] до дня її смерті, а саме [INFO] і тепер продовжує там проживати. Весь час вона доглядає за будинком, здійснює поточний ремонт, оплачує комунальні послуги, обробляє город, та тому вважає, що вона набула права власності на вказане домоволодіння за набувальною давністю. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовну заяву підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі. Червоноярська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області в особі сільського голови Сосновського О.М. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій не заперечував проти задоволення позовної заяви, просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25 листопада 1990 року виконавчим комітетом Червоноярської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, належав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] що підтверджується архівною довідкою ОКП «КООЮТІ» № 25197 від 20.07.2016 року. [PERSON], проживала у цивільному шлюбі з [PERSON] з 1965 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 29 вересня 1991 року Червоноярською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 14. Після смерті [PERSON] [PERSON], як господиня, продовжувала проживати та користуватися вище зазначеним будинком. В 2011 році [PERSON] звернулася до суду з метою встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON]. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2011 року встановлено факт їхнього проживання однією сім'єю з 1965 року і по день смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 18 листопада 2015 року виконавчим комітетом Червоноярської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 10. Після смерті [PERSON] спадкоємицею всіх її прав та обов'язків є її дочка (позивач по справі) [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON], підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 квітня 1958 року, виданим Красноярською сільською радою), відповідно до ст. 1261 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на час смерті. З 2009 року позивачка проживала без реєстрації по [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю [PERSON] до дня її смерті, а саме [INFO] і тепер продовжує там проживати. Довідкою Червоноярської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 174 від 28 березня 2016 року підтверджується, що померла [PERSON], [INFO] до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], з 1977 року. На день смерті [PERSON] в вищезазначеному будинку проживала без реєстрації з липня 2009 року її дочка [PERSON], яка продовжує проживати в будинку по теперішній час. Весь час [PERSON] доглядає за будинком, здійснює поточний ремонт, оплачує комунальні послуги, обробляє город. Факт відкритого та безперервного володіння нерухомим майном підтверджується відповідною довідкою Червоноярської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області та рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24.02.2011 року. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Частиною 1 ст. 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно п. 13 зазначеної Постанови Пленуму можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини 4 статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем.

Outcome: approved