Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просить встановити юридичний факт, що вона та [PERSON], який помер [INFO] з 1997 року та по [INFO] проживали разом однією сім'єю та вели спільне господарство, встановити юридичний факт, що майно, набуте нею та [PERSON], який помер [INFO], а саме двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належала їм на праві спільною сумісної власності та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться по [ADDRESS] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON], з яким вони проживали разом однією сім'єю як чоловік та жінка та вели спільне господарство з 1997 року та до дня смерті [PERSON], але в шлюбі не перебували. На даний час отримати спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі вона не може, по тій причині, що мвони проживали в незареєстрованому шлюбі, а тому, для отримання спадщини їй необхідно встановити юридичний факт нашого спільного проживання та ведення господарства з [PERSON] Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просила їх задовольнити, з підстав зазначених у позові. Відповідачі по справі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Созонівська сільська рада Кіровоградського району і області просила розглядати справу без участі уповноваженого представника та не заперечувала проти заявлених вимог. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для такого законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей у Сазонівській сільській раді Кіровоградського району та області зроблено відповідний актовий запис за № 18 (а.с.7). За твердженнями позивачки, вона та [PERSON] проживали разом однією сім'єю як чоловік та жінка та вели спільне господарство з 1997 року та до дня смерті [PERSON], а саме до [INFO] і вважали себе дружиною та чоловіком, але в шлюбі не перебували. Відповідно до договору купівлі - продажу від 13 липня 1999 року вони придбали в [ADDRESS] за 6200 гривень, яку оформили на [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу АВА № 973562 від 13.07.1999 року (а.с. 9). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що позивачка та [PERSON] на протязі більш як 17 років проживали однією сім'ю як чоловік та дружина та вели спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. В частині 2 статі 74 СК України зазначено, що на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. А тому, відповідно до вказаної статті, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю і позивач має право на 1/2 частку квартири, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаної квартири та земельну ділянку площею 2.22 га. яка розташована в Одеській області та належала [PERSON] на праві приватної власності в порядку спадкування після його батьків. Спадкоємцями першої черги є діти померлого - відповідачі по справі, дочка [PERSON] та син, [PERSON]. На даний час отримати спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі позивач не може, по тій причині, що вона з померлим спадкодавцем проживали в незареєстрованому шлюбі, тому для отримання спадщини їй необхідно встановити юридичний факт спільного проживання та ведення господарства з [PERSON] Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщина, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту проживання однією сім'єю заявника і спадкодавця, має для заявника суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця, у відповідності до ст. 1264 ЦК України. В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявниця документально не може підтвердити факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем. Враховуючи, що юридичний факт спільного проживання позивачки із спадкодавцем доведений в судовому засіданні, за таких обставин, на підставі ст. ст. 234-235, 256 ЦПК України, заява про встановлення факту спільного проживання, підлягає задоволенню. Крім того, згідно ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання права власності на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках за позивачкою. На підставі викладеного та ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст. 355, 368 ЦК України,

Outcome: approved