Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.08.2006 року до 18.05.2010 року, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З дня народження дитини та до часу звернення з даним позовом, відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні. Відповідач не цікавиться ні розвитком дитини ні станом здоров`я, жодного разу у лікуванні дитини не приймав участі. На будь-який зв`язок та контакти не виходить, ніколи не поздоровляв із днями народження. Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з нею та знаходилась на її утриманні. За рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.10.2007 року, відповідач зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів, щомісячно до повноліття дитини. Станом на 29.02.2020 року відповідач має заборгованість по аліментам в сумі 144297,33 грн. Вважає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своєї дитини та взагалі повністю ігнорує існування сина. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, просив позбавити його батьківських прав. Відзиву на позов, інших заяв чи клопотань від останнього не надходило. Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, Дніпровського районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без участі їх представників, заперечень проти позову не мають. Враховуючи згоду сторін, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі даних та доказів. Крім того, враховуючи малолітній вік дитини, рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що позивач і відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2006 року по 18 травня 2010 року, що підтверджується свідоцтвами про шлюб та розірвання шлюбу (а.с. 8, 12). Відповідач і позивач є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, актовий запис № 100 від 09 лютого 2007 року (а.с. 9). Судом встановлено, що малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, і знаходиться на її вихованні та утриманні, у той час як відповідач участі у вихованні та утриманні сина не бере, про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя не піклується, добровільно не надає матеріальної допомоги на дитину, у зв`язку з чим з має значну заборгованість по аліментам, що підтверджується довідкою Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа №44» Кам`янської міської ради від 19.05.2015 року №86/1 (а.с. 13), довідкою Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа №44» Кам`янсько міської ради від 14.12.2016 №294 (а.с.14), довідкою Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №34 «Незабудка» Кам`янської міської ради від 01.06.2017 року №87 (а.с. 15), листом КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) - Центр розвитку дитини № 30 «Мальва» Кам`янської міської ради від 02.06.2017 року №0089 (а.с.16), довідкою Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа №30» Кам`янсько міської ради від 30.05.2017 року №128 (а.с. 17), довідкою Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа №30» Кам`янської міської ради від 27.05.2019 року №175 (а.с. 18), довідкою Комунального закладу «Середня загальноосвітня школа №30» Как`янської міської ради від 24.02.2020 року №45 (а.с. 19), виконавчим листом та довідкою Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 05.03.2020 року №11902 про заборгованість по аліментам у сумі 144297,33 грн. (а.с. 10, 11). Судом не встановлено, вчинення позивачем будь-яких перешкод відповідачу у виконанні ним своїх батьківських обов`язків та наявність його звернень до Служби у справах дітей з цього приводу. Згідно наданого до суду висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 8 вих.-20/770 від 28.10.2020 року, Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач у поданій до суду заяві позовні вимоги та їх обґрунтування визнав повністю, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, тим самим визнає обставини зазначені в обґрунтування позовних вимог. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206, ч. 6 ст. 263 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини… Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про ухилення відповідача як батька від виконання своїх обов`язків щодо малолітнього сина, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання і виховання, підготовку до самостійного життя, та не забезпечує дитині матеріальної підтримки, медичного догляду і лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання. Доказів щодо спростування таких обставин, матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи встановлені обставини, що визнані сторонами у справі, з урахуванням вимог чинного національного та європейського законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач по справі внаслідок винної поведінки та свідомого нехтування покладених на нього, як батька, обов`язків, ухилявся і продовжує ухилятися від їх виконання, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved