Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою 16.01.2017, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 15.02.1997 Турївською сільською радою Старосамбірського району Львівської області, актовий запис № 3, від якого сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Також просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 640,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, відсутність взаємопорозуміння та різні погляди на шлюб та сімю. Майновий спір та спір щодо проживання дитини, доньки [PERSON], [INFO], між сторонами відсутній. Сторони проживають окремо, шлюбно-сімені стосунки не підтримують з 2015 року, спільного господарства не ведуть та єдиного бюджету не мають. Позивач переконана, що подальше сімейне життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити їх в повному обсязі та після розірвання шлюбу залишити прізвище «Вейна», вказувала, що з відповідачем разом не проживають з 2015 (а.с.13). Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.18). У зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.02.1997 Турївською сільською радою Старосамбірського району Львівської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 3 (а.с.4). Зі свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 015054 від 15.02.1997 вбачається, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище «Багряк» на «Вейна» (а.с.4). Під час перебування у шлюбі позивач 13.10.2001 народила доньку [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про народження серії І-КИ № 141252 від 29.10.2001 (а.с.6). Шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують з 2015 року, проживають окремо, єдиного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач не заперечував. Майновий спір та спір щодо проживання дитини між сторонами відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Суд, аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що шлюб між подружжям існує лише формально, сторони проживають окремо, шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено, зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 15.02.1997 Турївською сільською радою Старосамбірського району Львівської області, актовий запис № 3, від якого сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] розірвати, після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище «Вейна», яке вона змінила під час реєстрації шлюбу. Крім того, згідно вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. (а.с.1).

Outcome: approved