Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказує, що з відповідачем по справі знаходилася в шлюбі, який розірвано 13.01.2001 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], на утримання якої відповідач повинен сплачувати аліменти у розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку. Внаслідок несплати відповідачем аліментів заборгованість на даний час складає 14414,87 грн. В січні 2013 року відповідач по справі пропонував позивачці відмовитися від сплати аліментів в рахунок визнання за донькою права власності на його частку будинку. Як зауважує позивач, на даний час відповідач по справі намагається виїхати з України до Росії під видом біженця, а тому позивач з метою захисту прав та інтересів дитини змушена звертатися до суду та прохає визнати за [PERSON] право власності на 1 / 3 частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] та припинити право відповідача на аліменти, поклавши обов'язок по утриманню на позивача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що відповідач має велику заборгованість 14414,87 грн., пеня за прострочення аліментів складає 19542,25 грн., відповідач по справі має наміри покинути Україну, внаслідок чого буде порушено права та інтереси дитини. Тому прохає визнати право власності на 1 / 3 часину будинку за донькою, натомість відмовляється від стягнення аліментів до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання надав заяву, прохав справу розглянуту за його відсутності, позов визнав (а.с. 16-17). Суд, вислухавши пояснення позивача; повно, всебічно та обґрунтовано дослідивши матеріали, справи вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини в зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов'язується утримувати її. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано 19.01.2012 року (а.с. 6). Від шлюбу мають доньку [PERSON], яка народилася [INFO] (а.с. 7). Відповідач має обов'язок по утриманню доньки відповідно до рішення суду (а.с. 8), який не виконує, заборгованість складає 14414,87 грн.(а.с. 9-10). Відповідно до розрахунку пені за несвоєчасність сплати аліментів (а.с. 11) розмір санкцій складає 19542,25 грн. Сторони та їх донька [PERSON] мають у спільній частковій власності житловий будинок за адресою [ADDRESS], частки кожного рівні і складають 1 / 3. Зважаючи на вищевикладене, а саме наявність заборгованості у відповідача перед позивачем по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON]; наявність норми СК України, яка дозволяє припиняти право аліментів за рахунок відчуження права власності на нерухоме майно платника аліментів; згоду платника аліментів на передачу нерухомого майна в рахунок відмови від аліментів стягнувачем, суд приходить до висновку, що припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям нею права власності на нерухоме майно відповідає інтересам дитини, а тому позов підлягає повному задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved