Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] . Зазначила, що відповідач є її онуком, який також зареєстрований у будинку, однак з жовтня 2018 в ньому не проживає, особистих його речей в будинку немає, комунальні платежі не сплачує, і взагалі будинком не цікавиться. Тому вона змушена нести додаткові витрати, пов`язані з надлишковою оплатою комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О. від 12.08.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами до суду не звертався. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.12.2013, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 13871028. Згідно з довідкою з місця проживання та про склад сім`ї від 10.05.2019 № 106, [PERSON] , 1955 р.н., зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані: [PERSON] , 1992 р.н., та [PERSON] , 2016 р.н. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до 391\~ЦК України,\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування та розпорядження своїм майном. Факт не проживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою підтверджується актом опитування сусідів № 105 від 10.05.2019, згідно з яким [PERSON] , 1992 р.н., та [PERSON] , 2016 р.н., не проживають за адресою [ADDRESS] з жовтня 2018 року. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач [PERSON] по [ADDRESS] не проживає близько 7 років, його особистих речей в будинку немає, місце перебування його їм не відоме. Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР,\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з\~ст. 72 Житлового Кодексу України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні з достеменно встановлено, що [PERSON] тривалий час не проживає у спірному будинку, не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує матеріальний стан позивачки, яка самостійно несе тягар утримання майна. Визнання відповідача таким, що\~втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації.

Outcome: approved