Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 30 жовтня 2015 року помер її батько [PERSON] і після його серті відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Покровська,109, та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0330 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Покровська,109. За життя 28 березня 2014 року батько позивача залишив заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. Мати позивача померла 21 січня 2014 року. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 14 травня 1992 року, на підставі якого батько позивача став власником вищезазначеного майна, мається багато розбіжностей в частині господарських будівель і споруд, на які не надавалися дозвільні документи на переобладнання. Також у спостанові нотаріуса зазначено, що у разі набуття права власності на житловий будинок кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі, споруди. Позивач вважає, що за нею може бути визнано право власності, оскільки зазначені нотаріусом переобладнання сараю Б-1 цегляного під літню кухню Б-1 цегляну без зміни матеріалу стін та фундаменту відбулися у звязку з газифікацією та не відносяться до самочинного будівництва. Право власності на вищезазначену земельну ділянку позивач вважає, що має право набути, оскільки вона єдиний спадкоємець за заповітом, батькові належала вказана земельна ділянка на підставі рішення виконкому Синельниківської мівської ради Дніпропетровської області від 17 вересня 1997 року. Просить суд визнати за нею право власності на вищезазначене майно в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Представник відповідача Синельниківської міської ради - до початку судового розгляду справи по суті надав суду письмову заяву, якою просив розглянути справу без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не зявився, однак раніше проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що він також повинен отримати обовязкову частку у спадщині, оскільки є пенсіонером за вислугою років. Пенсіонером за віком та інвалідом він не є. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копії свідоцтв про смерть, копія свідоцтва про народження, копія [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копія заповіту, копія свідоцтва про право на спадщину, копія технічного паспорту на житловий будинок, копія спадкової справи, інші докази. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги до [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги до Синельниківської міської ради не підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт належності ? частини вищезазначеного житлового будинку батькові позивача [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 14 травня 1992 року. Факт належності вищезазначеної земельної ділянки [PERSON] доводиться копією державного акту на право власності на земельну ділянку від 14 грудня 2009 року. Копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] та подальше укладення нею шлюбу та зміна прізвища з [PERSON] на [PERSON] підтверджується факт того, що позивач є донькою [PERSON] Згідно копії заповіту від 28 березня 2014 року [PERSON] заповів все своє майно позивачу [PERSON] 30 жовтня 2015 року батько позивача помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Мати позивача [PERSON] померла 21 січня 2014 року, що вбачається з копії свідоцтва про смерть. У березні 2016 року позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст.1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування мають спадкоємці за законом. Отже, позивач є спадкоємицею за заповітом, своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Зазначені нотаріусом переобладнання сараю Б-1 цегляного під літню кухню Б-1 цегляну без зміни матеріалу стін та фундаменту відбулися у звязку з газифікацією та не відносяться до самочинного будівництва, про що зазначено в Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року «127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за №582/5773. У звязку з вищевикладеним, за позивачем повинно бути визнано право власності на ? частини вищезазначеного житлового будинку. Що стосується земельної ділянки, то позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Так, згідно довідки Синельниківського МБТІ, ? частини вищезазначеного житлового будинку належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 травня 1992 року, а ? частина будинку належить [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Отже, оскільки [PERSON] придбала право власності на ? частину вказаного житлового будинку, то відповідно вона отримала і право власності на ? частину земельної ділянки, у звязку з чим за позивачем повинно бути визнано право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька на ? частини даної земельної ділянки. Посилання відповідача [PERSON] на наявність у нього обовязкової частки у спадщині є необґрунтованими. Так, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Непрацездатною вважається особа, яка досягла пенсійного віку або є інвалідом першої, другої чи третьої групи. Відповідач [PERSON] не є інвалідом та не досяг передбаченого законом пенсійного віку, тому не вважається особою, яка має право на обовязкову частку у спадщині. Факт виходу відповідача на пенсію за вислугою років не є підставою для визнання його непрацездатним. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області не підлягають задоволенню, оскільки у даній справі крім позивача є другий спадкоємець, який претендує на спадщину, тому належним відповідачем по справі є саме він, а не органи місцевого самоврядування. На підставі викладеного,

Outcome: partial