Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10.02.1995, перебуваючи у шлюбі з [PERSON], вони придбали 1/2 частину житлового будинку по вул. Куйбишева (на теперішній час Балтазарівська), 137. У 1996 році [PERSON] було засуджено та накладено арешт на будинок. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 18.12.1998 з акту опису та арешту майна від 18.02.1998 виключено 1/2 частини майна подружжя, що належить позивачу, та визнано за нею право власності на 1/4 житлового будинку №137 по вул. Куйбишева в м. Скадовську. У 2005 році, маючи намір викупити у чоловіка належну йому частку будинку, позивач взяла на себе погашення боргу останнього перед потерпілою [PERSON] у сумі 6 057,50 грн. У звязку з цим в рамках виконавчого провадженняпо примусовому виконанню рішення суду постановою державного виконавця від 18.08.2005 було накладено арешт на 1/4 частину квартири за адресою м. Скадовськ, вул. Куйбишева, 137/2. Після погашення боргу на підставі наданих до ВДВС документів, позивачу було видано копію листа, спрямованого до Скадовського БТІ про зняття арешту з будинку по вул. Куйбишева, 137, в м.Скадовську. У звязку з оформленням спадщини на 1/4 частину даного будинку позивачці стало відомо, що арешт з будинку на теперішній час не знято, що перешкоджає видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У ВДВС повідомили про відсутність виконавчого провадження про стягнення з позивачки боргу. Зазначає, що підстави для арешту будинку на теперішній час відсутні, у звязку з чим позивач вимушена звернутися до суду. Просить зняти арешт зжитлового будинку №137 по вул. Балтазарівській в м. Скадовську Херсонської області, накладений відповідно до постанови державного виконавця серії АА №671346від 18.08.2005; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 13.10.2005 №2492616 про арешт житлового будинку (ціле) за адресою: Херсонська обл., м. Скадовськ, вул. Куйбишева, 137. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлену вимогу, посилаючись на обставини, викладені в позові, наполягав на задоволенні позову. Скадовський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у судове засідання представника не направив, заперечень на позов не надав. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок по вул. Куйбишева, 137, в м.Скадовську Херсонської області перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.5, 7). [PERSON] помер 01.04.2012; єдиним спадкоємцем за законом спадкового майна, яка прийняла спадщину у встановлений законодавством строк, є дружина спадкодавця [PERSON]\~ (а.с.10, 11). З Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та постанови державного виконавця АА №671346 вбачається, що державним виконавцем ВДВС Скадовського РУЮ 18.08.2005 винесена постанова АА №117878 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а саме житлового будинку №137 по вул. Куйбишева в м.Скадовську Херсонської області; підстава рішення Скадовського районного суду №2-1529 від 18.12.1998 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 6057,50 грн. (а.с.5 зв., 6). Як вбачається з повідомлення ВДВС Скадовського РУЮ від 18.02.2009 відділ зняв арешт з домобудови, належної [PERSON], 1959 р. н., за адресою м. Скадовськ, вул. Куйбишева, 137/2, у звязку з закінченням виконавчого провадження (а.с.8). Відповідно доповідомлення Скадовського РВ ДВС від 12.10.2018, на виконанні відділу відсутній виконавчий документ №2-1529, виданий 18.12.1998 Скадовським районним судом про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON], а також виконавчі провадження з його виконання. Автоматична система виконавчих проваджень (АСВП) також не містить відомостей про виконавчі провадження з виконання вказаного виконавчого документа, та відомостей про зняття арешту з [ADDRESS] (а.с.9). За змістом ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення закріплені в ст.316-321 ЦК України. Так, відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Крім того, згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, який був чинний на час накладання державним виконавцем арешту, передбачено, що у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст.55 вказаного Закону, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підляга єнаступній передачі стягувачеві або реалізації; длявиконання рішення про конфіскацію майна боржника; при\~ виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року, який чинний на час розгляду справи, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Статтею 59 цього Закону визначено підстави для зняття арешту з майна боржника, а також зазначається, що вусіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що постановапро арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження була винесена понад 10 років тому, на даний час виконавче провадження відсутнє, що унеможливлює зняття арешту державним виконавцем в межах даного виконавчого провадження, у звязку з чим з метою захисту прав та інтересів позивача суд вважає необхідним звільнити майно з-під арешту. Вимога про виключення є Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про арешт будинку є похідною від вимоги про зняття арешту з майна, тому також підлягає задоволенню. Крім того, суд звертає увагу, що державним виконавцем накладено арешт на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS], а в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна вказано про арешт будинку (ціле) по вул. Куйбишева, 137, в м. Скадовську Херсонської області. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved