Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на користь малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 квітня 2012р рішенням Харківського районного суду Харківської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. За рішенням суду сумісна дитина, [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою. На даний час відповідач добровільно не виконує свої обов'язки по утриманню дитини в повному обсязі. У зв'язку з викладеним позивач бажає на утримання дитини стягнути з відповідача аліменти, розмір яких має бути необхідним та достатнім для забезпечення розвитку дитини. Відповідач є працездатною особою у працездатному віці, а тому має можливість працювати та утримувати дитину, працевлаштований, аліменти нікому не платить, має на праві власності рухоме та нерухоме майно. Разом з тим, донька сторін у зв'язку з станом здоров'я навчається в Комунальному закладі «Харківська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів №9». Донька має особливості стану здоров'я та потребує додаткового догляду та лікування. Вказане свідчить про те, що дитина сторін потребує на своє утримання підвищеного фінансового забезпечення в розмірі, вищому, ніж мінімальний 50-відсотковий розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного та зважаючи на інтереси дитини, з урахуванням принципу добросовісності та справедливості, позивач вважає за необхідне визначити аліменти на дитину в розмірі 5000 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дня звернення до суду. Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, зазначивши, що їх спільна дитина повністю перебуває на утриманні позивача, при цьому відповідач не надає необхідної допомоги на утримання дитини, що і стало підставою для звернення до суду. Також представник позивача повідомила суду, що позивач працює в ГУНП, де отримує заробітну плату в середньому розмірі на місяць 10 000 грн., зауваживши, що хвороба дитини сторін є беззаперечною підставою для визначення аліментів у більшій частині, ніж мінімальний 50-відсотковий розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому просив суд стягнути аліменти з відповідача на утримання сина саме в твердій сумі 5000 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, проте не погоджується саме з розміром визначених позивачем аліментів, оскільки сума 5000 грн. є завищеною, а його заробітна плата, яка дорівнює на місяць близько 3200 грн., не дозволить виконувати рішення суду. Вважає, що позивачем необґрунтовано визначено суму аліментів саме 5000 грн., оскільки доводи позивача про необхідність додаткових витрат на лікування є необґрунтованими. Крім того, зауважив, що постійно надавав позивачу кошти на утримання дитини в сумі 890 грн. протягом останніх років, що складає 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того на його утриманні є старша донька [PERSON],[INFO]. Має можливість сплачувати аліменти в сумі 1/4 відсотків від заробітку на місяць. Просив позов задовольнити частково, зменшивши розмір аліментів. Що стосується майна в володінні відповідача, воно було здобуто в порядку спадкування. Представник відповідача підтримав пояснення відповідача, зазначивши, що визначена позивачем сума аліментів є необґрунтованою, при цьому, позивач має право звернутись до суду з іншим позовом про стягнення додаткових витрат на дитину. Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25 квітня 2012р. рішенням Харківського районного суду Харківської області шлюб між сторонами було розірвано. За рішенням суду сумісна дитина, [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем, крім того вказані обставини визнані сторонами та відповідно до ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України доказуванню не підлягають. З копії Допплер-єхокардиографії від 21.04.2017 року [PERSON] у віці 7,5 років рекомендовано обмеження інтенсивних фізичних навантажень. З довідки ДФС про доходи [PERSON] вбачається, що позивач працює в ГУНП та 1й квартал 2017 року отримувала заробітну плату в сумі 29878 грн., за 2й квартал 2017 року отримувала заробітну плату в сумі 27421 грн., за 3й квартал 2017 року отримувала заробітну плату в сумі 32822 грн. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України , батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем, незважаючи на наявну можливість не надано суду достовірних та достатніх доказів в обґрунтування доводів про той факт, що слід стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. на утримання неповнолітньої дитини, та інші істотні обставини, які б підтверджувались письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, і тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони не дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], враховуючи вік дитини та стан її здоровя, матеріальне становище сторін, той факт, що на утриманні у відповідача донька [PERSON], [INFO], що відповідач працездатний та отримує середню заробітну плату 2600 грн., аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має, та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає необхідним визначити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 вересня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та протоколом (журналом) судового засідання. Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з ч. 3 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Роз'яснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. Що стосується зауважень позивача, що дитина має хронічні захворювання та потребує постійного лікування, а відповідач не надає матеріальної допомоги на лікування, то суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що, відповідно до вимог ст. 185 СК України, вона має право звернутись до суду з позовом про стягнення з батька дитини додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При розгляді даної справи про стягнення аліментів суд, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз'яснив сторонам їх відповідальність за прострочення сплати аліментів. Суд, відповідно до положень п. 1 ч.1ст. 430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved