Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, вказавши, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 травня 2003 року їй належить 2-х кімнатна квартира [ADDRESS]. На сьогоднішній день у вказаній квартирі з 04 вересня 2003 року зареєстрований її син [PERSON], [INFO] Однак на даний час в квартирі проживає лише вона, в 2003 році син познайомився із жінкою, зібрав свої речі та перейшов до неї спів мешкати. Його фактичне місце проживання їй, позивачці, невідоме, оскільки син до неї не з'являється, лише інколи телефонує. За комунальні послуги відповідач зовсім не сплачує, що змушує її нести додаткові витрати по утриманню житла, тому позивач вважає, що реєстрація відповідача чинить їй перешкоди у користуванні власністю та порушує її права як власника житла, тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала , посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся через засоби масової інформації ( газета « Вісті Придніпров»я « № 74 від 25 09 2014 року ). Представник третьої особи - Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися про день слухання справи повідомлялися. Вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу АЕЕ № 181648 від 20 травня 2003 р., квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (л.с.4 - копія договору, л.с. 5 - копія витягу, л.с. 6 - копія техпаспорту). У вказаному житловому помешканні зареєстровані позивачка [PERSON] та її син, відповідач по справі [PERSON] (л.с. 7- копія довідки). Згідно акту сусідів від 15 липня 2014 року, завіреного майстром дільниці [PERSON] та затвердженого начальником дільниці «Житлосервіс-КР» [PERSON], відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі з жовтня 2003 року по теперішній час (л.с. 8 - акт). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила не проживання відповідача в квартирі позивача приблизно 10 років. Зазначила , що в квартирі позивача відсутні особисті речі [PERSON] Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наявність реєстрації [PERSON] у вказаній квартирі позбавляє можливості позивача здійснювати права власності у повному обсязі. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Разом з тим суд вважає позовні вимоги [PERSON] про зняття відповідача з реєстраційного обліку за зазначеною адресою є зайвими, оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-1У з послідуючими змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином рішення суду про усунення перешкод у здійсненні позивачем, права користування та розпорядження житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з реєстрації. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial