Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно; визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 29 по вул..Макарова, 36 в м.Рівне, та зняти її з реєстраційного обліку. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Крім того, пояснила, що в травні 2013 року дочка, відповідач у справі, зникла, залишивши на її утриманні своїх дітей - дочку [PERSON], опікуном якої вона являється, та сина [PERSON]. З цього часу вихованням, утриманням та розвитком внука займається вона. Зверталася до органів МВС для розшуку доньки, в результаті чого було встановлено її місце проживання. Від сина відповідач відмовилася ще в пологовому будинку, однак, надалі забрала його. До 2-річного віку дитиною відповідач займалася обмежений час, додому приходила лише переночувати. З моменту зникнення та після встановлення місця проживання до сина дочка не телефонувала, коштів чи подарунків не передавала, з днем народження не вітала, не цікавилася його життям та здоровям. До дітей донька повертатися не бажає. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи позов підтримала та просить задовольнити. Пояснила, що відповідач забрала сина з пологового будинку завдяки умовлянням працівників органу опіки та піклування. Надалі з нею проводилася профілактична робота з забезпечення належного догляду за дитиною, але позитивного результату вона не дала. [PERSON] проживає з бабусею, позивачем, та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач повідомила по телефону, що їй байдужа доля сина, вона проживає з іншим чоловіком і просить, щоб її не проблемами дітей не турбували. Свідок [PERSON] показала, що проживає у сусідньому будинку з позивачем. Дочка позивача вже давно з матірю не проживає, дітей залишила на її вихованні. Останніх два літа вона відповідача не бачила, з дітьми в поліклініці, в магазині чи на дитячому майданчику постійно бачить лише бабусю. Діти про матір не розповідають і не згадують. Останній раз бачила відповідача за місцем проживання весною 2013 року. Свідок [PERSON] показала, що як сусідка позивача часто зустрічається з нею у дворі на дитячому майданчику. З дітьми постійно займається лише їх бабуся. Зі слів позивача знає, що матір [PERSON] та [PERSON] близько двох років проживає в іншій області. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, показання свідків, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими. Судом встановлено, що відповідач є матірю малолітнього [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про його народження. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Після народження сина відповідач в пологовому будинку відмовилася забрати дитину, що вбачається із заяви від 28 лютого 2011 року про відмову забрати дитину з пологового відділення та акту від 28 лютого 2011 року про дитину, покинуту в пологовому будинку, яку відмовилися забирати батьки. З березня 2011 року до травня 2013 року відповідач з малолітніми донькою [PERSON] та сином [PERSON] проживали в помешканні своєї матері - позивача у справі. 19 жовтня 2011 року відповідач написала заяву про відмову від батьківських прав щодо сина [PERSON] на користь його бабусі [PERSON], яка нотаріально засвідчена. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2008 року відповідач позбавлена батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач розпорядженням міського голови міста Рівне призначена опікуном неповнолітньої [PERSON]. В травні 2013 року відповідач зникла та була оголошена у розшук. Згідно повідомлення Івано-Франківського міського відділу міліції від 10 липня 2015 року встановлене місце проживання зниклої [PERSON] З показань свідків, пояснень позивача та третьої особи встановлено, що відповідач будь-якої участі у вихованні сина з 2013 року не приймала, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, не телефонувала, не цікавилася його життям, хоча мала таку можливість. Відповідно до ст.150 та ст.180 СК України батьки зобовязані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків. За таких обставин, враховуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] підлягає до задоволення. Відповідно до ст.166 СК України суд одночасно вирішує питання про стягнення аліментів на дитину та, враховуючи відсутність відомостей про наявність у відповідача постійного місця роботи, встановлює аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності щодо свого майна, навіть якщо ці перешкоди не поєднані з фактичним позбавленням володіння. З досліджених доказів встановлено, що позивач має на праві спільної сумісної власності житлову квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24 листопада 1999 року, договором дарування від 18 лютого 2011 року та витягом про державну реєстрацію прав. Відповідач зареєстрована в квартирі за вказаною адресою, про що свідчить довідка адресного бюро, однак не проживає в ній з травня 2013 року, що встановлено з показань свідків, пояснень позивача та матеріалів справи. Відтак, наявні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування належним позивачу житлом, та зняття її з реєстрації у вказаному помешканні. За таких обставин визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved