Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості із сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення їх сплати, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Тульчинського районного суду від 20.03.2013 у справі №148/743/13-ц відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 08.02.2013 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі даного рішення був виданий виконавчий лист, який був нею поданий до відділу ДВС Новоселицького районного управління юстиції. Від 27.07.2016 на її користь жодних платежів не надходило. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів у сумі 7000 грн. Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За розрахунками за період з липня 20016 року по серпень 2017 року сума неустойки, яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь складає: 2610 грн. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із сплати аліментів у розмірі 7000 грн. та (неустойку) пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 2610 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Просить стягнути з відповідача витрати за оголошення в газеті в розмірі 630 грн. та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 20.03.2013 у справі №148/743/13-ц з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 08.02.2013 і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією даного рішення (а.с.10). На підставі рішення був виданий виконавчий лист, який позивачем було передано для виконання до Новоселицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області. Як вбачається з копії довідки - розрахунку в/п №37675538 про розмір нарахованих та сплачених аліментів по виконавчому листі №148/743/13-ц від 20.03.2013, виданої Новоселицьким районним відділом ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області 06.09.2017 №11756 (а.с.6), заборгованість по сплаті аліментів відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] за період з липня 2016 року по 06.09.2017 становить 7000 грн. Оскільки дана заборгованість утворилася в процесі виконання рішення суду, тому додаткового стягнення не потребує, і позов в частині стягнення з відповідача заборгованості із сплати аліментів задоволенню не підлягає. Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки ( пені ) за прострочення сплати аліментів, суд вважає, що ця вимога підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Позивачем надано розрахунки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за липень 2016 року - серпень 2017 року (а.с. 7, 8, 9), згідно яких розмір неустойки становить 2610 грн. Відповідно до ст. 196 ч. 1 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Так як заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача, як особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Постановою Верховного Суду України від 11.09.2013 у цивільній справі № 6-81 цс 13 визначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, враховується розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановлюється строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислюється розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначається їх загальна сума. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками відповідач суду не надав, а тому суд дійшов до висновку про необхідність стягнення неустойки за період з липня 2016 року по серпень 2017 року. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється, виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-94цс15. З урахуванням наведеного, враховуючи, що права позивача були порушені, суд дійшов висновку, що вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, виходячи з наступного розрахунку: Заборгованість по неустойці = Нарахована сума аліментів х Кількість днів прострочення х 1% 2016 рік: Місяць, рікНарахована сума аліментівСплаченоКількість днів простроченняРозмір відсотків неустойкиЗаборгованість по неустойці Липень 2016 року5000311%155 Серпень 2016 року 5000311%155 Вересень 2016 року 5000301%150 Жовтень 2016 року5000311%155 Листопад 2016 року5000301%150 Грудень 2016 року5000311%155 920 2017 рік: Місяць, рікНарахована сума аліментівСплаченоКількість днів простроченняРозмір відсотків неустойкиЗаборгованість по неустойці Січень 2017року5000311%155 Лютий 2017року5000281%140 Березень 2017року 5000311%155 Квітень 2017року5000301%150 Травень 2017року5000311%155 Червень 2017року5000301%150 Липень 2017року5000301%150 Серпень 2017року 5000311%155 1210 Таким чином загальна сума неустойки (пені) з липня 2016 року по серпень 2017 року включно складає: 920+1210=2130 грн., а не 2610 грн., як зазначено позивачем у її розрахунку (а.с.7, 8, 9). Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що надані позивачем розрахунки є невірними, а тому стягненню підлягає встановлена судом сума неустойки в розмірі 2130 грн. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 4 ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ч. 1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення, а саме, стягненні з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 2130 грн. Щодо розподілу судових витрат, судом враховане наступне. Згідно п. 3 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею витрати за публікацію в газеті «Урядовий кур'єр» оголошення про виклик відповідача в розмірі 630 грн. (а.с. 37), а також на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору щодо вимоги про стягнення заборгованості по аліментах і в цій чатині позову їй відмовлено, тому судові витрати в цій частині слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial