Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2005 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося, стосунки поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із них має різні погляди на шлюб та сім'ю, чоловік не розуміє і не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх сім'ї, не здатен підтримати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Між ними виникають постійні непорозуміння, свідком яких нерідко стає їх донька, що негативно впливає на її моральний та психічний стан. Шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї так і у відповідача, на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Тому вона просила їх шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. /а.с.27/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у його відсутність, що відповідає положенням ст.169 ЦПК України. /а.с.25/. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 16 травня 2005 року Федосіївською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №01 /а.с. 30,32/. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с.11/. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Будь-яких заперечень проти позову відповідач не надав. Судом встановлено, що протягом тривалого часу сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, між ними припинено ведення спільного господарства. На думку позивача, примирення та збереження сім'ї неможливе. Тому суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї суперечить інтересам позивача та згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Outcome: approved