Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання договору оренди недійсним. В позовній заяві вказувала, що вона є власником земельної ділянки площею 3,4409 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті свого батька [PERSON], який помер 28.03.2012 року. Підставою виникнення права власності на земельну ділянку з кадастровим № 7120655700:03:002:0066 є свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.09.2014 року та реєстрація права власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Від свого батька їй було відомо, що до червня 2013 року (отже й до кінця 2013 року) земельна ділянка на підставі договору оренди, який укладався у 2008 році, перебуває у строковому платному користуванні відповідача. Після смерті батька у березні 2012 року вона не виявила у домоволодінні батька жодного документа, що стосувався укладення ним договору оренди землі. Вона багато разів зверталася до адміністрації відповідача та просила надати їй копії відповідних документів, проте їй щоразу відповідали, що такий договір є, але його копію надали лише у серпні 2015 року. Зі змісту копії договору оренди їй стало зрозуміло, що відповідачем було підроблено підпис її батька на договорі, який він не укладав та не мав наміру на його укладання. Договір оренди датовано 01.03.2012 року в той час, коли батько фізично не міг підписувати ніяких документів, бо після інсульту, який стався наприкінці літа 2011 року, майже не володів рукою і з осені на його прохання всі підписи від імені батька ставила вона. З початку січня 2012 року і до смерті батька за ним постійно доглядала вона, з будинку він не виходив, а коли їй потрібно було на деякий час відлучитися, вона закривала на ключ двері будинку і хвіртку огорожі домоволодіння. Таким чином, будь-хто потрапити до будинку батька без її відома не міг. Від сусідки вона дізналася, що у 2012 році в конторі ТОВ «Лани Драбівщини» працювала жінка на імя Жанна, яка, за потреби, спритно копіювала підписи, а також те, що остання хизувалася своїм умінням в бухгалтерії товариства, при цьому заявила, що підробила підпис [PERSON] на договорі оренди землі від 01.03.2012 року. З наведених обставин та у відповідності до законодавства України договір оренди землі є недійсним. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні, пояснив суду, що позивач не довила ті обставини на які вона посилається належними доказами. Дослідився матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов до наступного. Позивач [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.09.2014 року на спадкове майно, а саме, земельну ділянку площею 3,4409 га (кадастровий № 7120655700:03:002:0066), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в адміністративних межах Шрамківської селищної ради Драбівського району Черкаської області, що підтверджується його копією. Право власності зареєстровано в установленому законом порядку, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.09.2014 року. 01.03.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Лани Драбівщини» було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки, яку успадкувала позивач. Строк дії договору становить по 31 грудня 2023 року. Договір підписано [PERSON] та директором ТОВ «Лани Драбівщина» [PERSON] Позивач стверджує, що даний договір підписаний не [PERSON], а іншою особою. Проте, жодного належного доказу, на підтвердження даного факту суду надано не було. Під час розгляду справи за клопотанням представника позивача з метою зясування питання справжності підпису [PERSON] в договорі було проведено комплексну судово-технічну та судово-почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта від 09.11.2016 року № 317/847/16-23 відповідь на питання поставлені в ухвалі суду зробити не виявилося можливим. Згідно ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивач не надана належних доказів, які б свідчили про недійсність договору оренди землі, а тому підстав для задоволення позову не має. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed