Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на її користь витрати понесені нею за надання юридичної допомоги. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що з 30 липня 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, хоча є працездатним та не має стягнень за виконавчими листами, тому позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) щомісяця, і вважає, що 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця буде достатньою для забезпечення достатнього розвитку дитини. В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини своїх неявок суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про шлюб сторони з 30 липня 2014 року перебувають у шлюбі зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 296 /а.с.3/. Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] /а.с.4/, яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні /а.с.4/. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, відповідач на даний час не надає матеріальної допомоги, необхідної на утримання та виховання дитини, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позов [PERSON] предявлений 19 серпня 2016 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на юридичну допомогу, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності договору з фахівцем у галузі права, акту виконаних робіт, інших документів на підтвердження факту виду та обсягу наданих послуг. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривня 20 коп.

Outcome: partial