Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі її колишня невістка та була зареєстрована в спірній квартирі 03.06.2008 року як член сім»ї. Проте життя її сина з відповідачем не склалося і вони розлучилися 01.07.2015 року. Відповідач в квартирі не проживала жодного дня, не цікавилася і не цікавиться квартирою, не сплачує квартплату та комунальні послуги, ніяких її речей в квартирі немає. Протягом всього часу не проживання відповідача у спірній квартирі вона та її син змушені за свій рахунок сплачувати комунальні послуги та нести витрати по утриманню квартири, що нараховуються на відповідача. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просила визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову в повному обсязі, просила суд про задоволення її позову. Відповідач в судове засідання не з»явилася, повідомлялася судом про день та час розгляду справи належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала також позивач в судовому засіданні. Третя особа по справі [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив суд про їх задоволення. Представник третьої особи Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з»явився, в своєму листі просив проводити розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності від 27.02.1998 року (а.с.7) вказана квартира належить на праві приватної власності позивачу та третій особі по справі в рівних долях. Третя особа [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON], в зв»язку з чим відповідач була зареєстрована у спірній квартирі 03.06.2008 року. Шлюб між третьою особою по справі [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано за рішенням суду 01.0-7.2015 року. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред'явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. В судовому засіданні, судом було встановлено, що відповідач з моменту реєстрації в спірному житловому приміщенні не проживає та не сплачує комунальні послуги, ніяких її речей в ній немає, що підтверджується актами ЖЕД 301 від 09.10.2015 року, 02.12.2015 року (а.с. 11-12). Судова повістка про виклик в судове засідання відповідачу вручена не була по причині її не проживання за місцем реєстрації, що підтверджується актом складеним комісією ЖЕД 301 від 11.05.2016 року та затверджена начальником ЖЕД 301. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] не проживає в [ADDRESS], ніколи там не проживала з моменту своєї реєстрації, в квартирі і на вулиці біля будинку він ніколи її не бачив, хоча буває там досить часто, оскільки підтримує дружні стосунки з сином позивача. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551.21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved