Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.07.2004 року отримала державний акт серії МК №056085 на право власності на земельну ділянку на території Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області площею 4,98 га кадастровий номер 4820685300:03:000:0122. 01.12.2011 року між сторонами було укладено договори оренди вказаної земельної ділянки строком на 7 років. За два місяці до закінчення вказаного договору позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому земельної ділянки, однак останнім було відмовлено позивачу у поверненні земельної ділянки та надано договір оренди вище вказаної земельної ділянки від 01.12.2013 року строком на 10 років, а також Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, яким підтверджується реєстрація 24.03.2014 року за відповідачем права оренди належної позивачу земельної ділянки. При цьому позивач зазначає, що не підписувала договір оренди належної йому земельної ділянки, у зв`язку з чим просила визнати договір від 01.12.2013 року оренди земельної ділянки площею 4,98 га кадастровий номер 4820685300:03:000:0122, укладений між [PERSON] та ПП «Злагода» недійсним та скасувати реєстраційний запис про реєстрацію прав та їх обтяжень на вказану земельну ділянку. Відповідач позов не визнав, надавши до суду відзив про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки між сторонами було укладено договір оренди спірної земельної ділянки від 01.12.2013 року, який був підписаний особисто позивачем. Також відповідач зазначив, що примірник договору оренди землі від 01.12.2013 року ним було надано позивачу одразу після його державної реєстрації, тому твердження позивача про отримання вказаного договору в листопаді 2018 року є неправдивими та нічим не доведеними. Крім того, відповідач сплачував позивачу орендну плату за користування вище вказаною земельною ділянкою, що вказує на обізнаність позивача про наявність між сторонами договірних правовідносин. Також просили відмовити в задоволенні вимоги про скасування реєстраційного запису про реєстрацію договору оренди землі, оскільки така реєстрація була проведена на підставі укладеного між сторонами договору оренди землі від 01.12.2013 року. Крім того, позивачем було пропущено строки позовної давності, що також вказує на необхідність відмови в задоволенні позову. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позов надійшов до суду 31.01.2019 року. 04.02.2019 року відкрите провадження у справі. 04.03.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 29.05.2019 року ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області за клопотанням представника позивача по справі призначена судово-почеркознавча експертиза та провадження по справі до закінчення проведення експертизи зупинене. 05.08.2019 року провадження у справі поновлене у зв`язку з надходженням до суду клопотання експерта. 05.09.2019 року від експерта надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи. 18.10.2019 року ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області за клопотанням представника позивача по справі призначена судово-почеркознавча експертиза та провадження по справі до закінчення проведення експертизи зупинене. 07.11.2019 року відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.10.2019 року та витребувані матеріали цивільної справи до Миколаївського апеляційного суду. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.12.2019 року апеляційну скаргу відповідача на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.10.2019 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи залишено без задоволення, а ухвалу суду - без змін. 05.03.2020 року провадження у справі поновлене у зв`язку з надходженням до суду висновку експерта. 09.07.2020 року підготовче провадження у справі закрите та призначений судовий розгляд по справі на 02.09.2020 року. В судове засідання по розгляду справи по суті представник позивача не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином (особисто під підпис), про причини неявки до суду не повідомив, будь-яких заяв не подавав. При цьому, за загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з вказаним та з врахуванням того, що судове провадження в даній справі здійснюється з січня 2019 року, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наданих сторонами та здобутих в ході підготовчого провадження доказів. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 056085 площею 4,98 га в межах території Привільненської сільської ради Баштанського району від 23.07.2004 року; копію договору оренди землі від 01.12.2013 року, укладеного між [PERSON] та ПП «Злагода», про оренду земельної ділянки загальною площею 4,98 га кадастровий номер 4820685300:03:000:0122; копію акту про передачу та прийом земельної ділянки площею 4,98 га кадастровий номер 4820685300:03:000:0122; копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 19486337 від 25.03.2014 року щодо земельної ділянки площею 4,98 га кадастровий номер 4820685300:03:000:0122; копію договору оренди землі від 01.12.2004 року; копію акту про передачу та прийом земельної ділянки від 01.12.2004 року; копію наказів ПП «Злагода» № 8 від 01.07.2002 року та № 18 від 31.08.2016 року про прийняття на роботу та звільнення [PERSON] ; висновок експерта № 369 від 21.02.2020 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №056085 позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,98 га кадастровий номер 4820685300:03:000:0122 в межах території Привільненської сільської ради Баштанського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01.12.2013 року між ПП «Злагода» та [PERSON] був укладений договір оренди належної останній земельної ділянки площею, право оренди якої ПП «Злагода» було зареєстроване 24.03.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з пунктом другим частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Статті 14, 15 Закону України «Про оренду землі» визначають, що договір оренди землі укладається в письмовій формі та істотними умовами вказаного договору є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Натомість при розгляді справи в суді позивачем всупереч вимогам ст. 81, 83 ЦПК України не надано суду жодних належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження викладених нею у позові відомостей щодо того, що вона не підписувала оспорюваний договір оренди землі, оскільки із висновку експерта № 369 від 21.02.2020 року слідує, що відповісти на запитання, чи виконаний підпис зліва від запису « [PERSON] » у договорі оренди землі від 01.12.2013 року про оренду земельної ділянки площею 4,98 га та в Акті про передачу та прийом земельної ділянки від 01.12.2013 року [PERSON] чи іншою особою, не виявилось можливим. При цьому із описової частини вказаного висновку експерта вбачається, що при дослідженні підписів зліва від запису « [PERSON] » встановлено як збіги, так і розбіжності зі зразками підписів [PERSON] , але експерту надана мала кількість вільних зразків підписів позивача. При цьому, для надання можливості стороні позивача представити відповідні вільні зразки судом двічі призначалась почеркознавча експертиза по справі та позивач не надав більшого об`єму графічного матеріалу (вільних зразків свого підпису), ніж то, який дослідив експерт. Отже, доводи позивача про те, що вона не підписувала оспорюваний нею договір оренди землі є припущеннями, які не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді, отже позивачем в супереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надано належних достатніх та допустимих доказів на спростування укладення між сторонами договору оренди землі, який є правомірним за презумпцією (ст. 204 ЦК України). За встановлених обставин, позов [PERSON] до Приватного підприємства «Злагода» про визнання договору оренди землі недійсним задоволенню не підлягає. Як наслідок цього, не підлягає задоволенню вимога позивача про скасування реєстраційного запису від 24.03.2014 року про реєстрацію у ПП «Злагода» права оренди належної [PERSON] земельної ділянки, оскільки реєстрація вказаного права здійснювалася на підставі укладеного між сторонами договору оренди землі від 01.12.2013 року, та в судовому засіданні не було встановлено підстав для визнання вказаного договору недійсним. Оскільки позов задоволенню не підлягає, тому на підставі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по справі, які пов`язані зі сплатою судового збору та вартості судово-почеркознавчої експертизи, покладаються на позивача й відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного, ст. 14, 15 Закону України «Про оренду землі», ст. 203, 215 ЦК України,

Outcome: dismissed