Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. Посилалася на те, що є власником нежитлового приміщення (хлібопекарні), яка знаходиться по [ADDRESS] Рішенням Чернівецької міської ради №480 від 27.12.2008 року їй було передано в оренду земельну ділянку по [ADDRESS], площею 0,2182 га з цільовим призначенням - для обслуговування нежитлової будівлі. З метою покращення стану приміщення хлібопекарні, починаючи з 2007 року по 2013 рік нею було здійснено перебудову (реконструкцію) приміщення, внаслідок якого загальна площа приміщення хлібопекарні змінилася з 589,20 кв.м. на 924,60 кв.м. Крім того, до приміщення хлібопекарні частково було проведено надбудову і після проведення таких робіт та остаточного завершення реконструкції, загальна площа нежитлової будівлі становить 1900, 70 кв.м. Всі роботи по проведеному будівництву в нежитловому приміщенні виконані в повному обсязі та відповідають вимогам державних стандартів, нормативних актів із пожежної безпеки, санітарному законодавству. Добудова є капітальною спорудою з нормативним терміном експлуатації 100 років. Також вказувала на те, що здійснене самочинне будівництво не порушує прав та законних інтересів інших осіб, оскільки будівля розташована у віддаленому від житлових будинків масиві. Просила визнати за нею право власності на самочинно проведену перебудову нежитлової будівлі (приміщення хлібопекарні, ресторану і готелю), розташованої по [ADDRESS], загальною площею 1900, 70 кв.м. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляду справи у їх відсутності, позов підтримали. Представник відповідача Виконавчого комітету Чернівецької міської ради у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив справу розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Питання правового режиму самочинного будівництва регулюється Законом України від 16.11.1992 року №2780-ХІІ «Про основи містобудування», Законом України від 20.05.1999 року №687-ХІV «Про архітектурну діяльність», Законом України від 17.02.2011 року №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» та ст. 376 ЦК України. Так, судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2004 року набула у власність нежитлову будівлю, що розташована в [ADDRESS] (а.с.5). В подальшому, 27.02.2008 року між Чернівецькою міською радою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендар прийняла у строкове платне користування земельну ділянку, площею 0,2182 га, що знаходиться в [ADDRESS]. Термін дії договору сторонами визначено до 01.09.2056 року. Цільове призначення земельної ділянки - землі промислового використання, а саме для обслуговування нежитлової будівлі (а.с.6-9). З метою покращення стану приміщення хлібопекарні, починаючи з 2007 року по 2013 рік позивачем було здійснено перебудову (реконструкцію) приміщення та частково було проведено надбудову і після проведення таких робіт та остаточного завершення реконструкції, загальна площа нежитлової будівлі становить 1900, 70 кв.м. У травні 2010 року Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації було внесено зміни до технічного паспорту будівлі та проведено експлікацію приміщень хлібопекарні, що по [ADDRESS], з яких видно, що на даний час площа приміщення хлібопекарні змінилася з 589,20 кв.м. на 924,60 кв.м. (а.с.35-48). Відповідно до ст.ст. 26, 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації та отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. Відповідно до ч.1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена до цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. Як було встановлено судом, будівництво було проведене позивачем без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, тобто є самочинним будівництвом. Механізм та умови прийняття, в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначено постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 461 «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів». Разом з тим, вказаним порядком, передбачено прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, які проводились на підставі відповідних дозвільних документів, тобто не є самочинними. Відповідно до ч.3 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. З наявних у матеріалах справи копій технічних висновків, складених за результатами обстеження будівель пекарні та добудови по [ADDRESS] (а.с.17-34, 50-96) вбачається, що самочинне будівництво відповідає будівельним нормам і правилам, протипожежним та санітарним нормам, правилам і стандартам в області будівництва, діючих на території України. Збудовані приміщення будівлі безпечні для експлуатації. Згідно ст.30 п. б, п.п.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема щодо обліку відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. З урахуванням наведеної норми Закону, суд вважає, що Виконавчий комітет Чернівецької міської ради є належним відповідачем по справі. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що проведення будівництва по [ADDRESS] не порушує прав інших осіб, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво - обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved