Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що є власником житлового будинку за вищевказаною адресою. В будинку зареєстрований колишній чоловік її доньки. Протягом тривалого часу з вересня 2017 року відповідач не проживає у будинку, не сплачує за комунальні платежі, не бере участі в утриманні будинку, особистих речей не зберігає. Реєстрація відповідача у належному їй на праві власності будинку створює перешкоди, оскільки вона не може отримати субсидію на оплату комунальних послуг, оплачує такі у розмірі більшому, ніж фактично споживає. Ухвалою від 20.11.2018 року матеріали позовної заяви залишено без руху. Ухвалою від 20.12.2018 року відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 28.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 10.04.2019 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON]. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, однак останній подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, просив позовні вимоги задовольнити, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом поміщення оголошення на сайт суду. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання не надав, в силу положень п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. З письмової згоди позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням п.1 ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 09.09.2013 року за №9145984. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 02.11.2018 року №1094, складеного комісією Депутатів Щирецької селищної ради, в житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS], [PERSON], [INFO], який зареєстрований у такому, не проживає з вересня 2017 року. Згідно ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.03.2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24.02.2001 року Дмитрівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 2. Таким чином відповідач [PERSON] не є і не може бути членом сім'ї позивача. У відповідності до ч.1 ст. 383 ЦК власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як зазначила сторона позивача, остання є власником житлового будинку, відповідач не проживає без поважних причин у такому за адресою [ADDRESS] тривалий час, більше одного року станом на день звернення з позовом до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився та жодних доказів щодо спростування викладених позивачем фактів на адресу суду не надав. Враховуючи вищенаведене, те, що позивач є власником будинку та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпоряджання таким, непроживання тривалий час відповідача за місцем реєстрації, що підтверджується матеріалами справи, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704,80 грн. судових витрат у справі.

Outcome: approved