Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей на період їх навчання в розмірі 2500,00 грн., на утримання доньки [PERSON] та 2500,00 грн. на утримання сина [PERSON] до закінчення ними навчання, однак не більше ніж досягнення ними двадцяти трьох років. Свої вимоги мотивує тим, що сторони 23.10.1999 року зареєстрували шлюб, у якому у них народилася дочка: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] [INFO] . Шлюб між сторонами не розірвано, але зі слів відповідача позивачка була повідомлена про те, що відповідач звернувся до суду про розірвання шлюбу. Вказує, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, зазначає, що відповідач не бере участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Діти навчаються на денній формі навчання та потребують матеріальної допомоги. Донька [PERSON] , потребує санаторно-курортного лікування. Сторони проживають окремо, позивачка та діти проживають в будинку батьків відповідача, комунальні послуги оплачуються позивачкою разом з матір`ю відповідача.. Оскільки відповідач працездатного віку, не має на утриманні інших дітей,, хворих батьків та інші обставини які б перешкоджали йому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки прошу суд з метою забезпечення дітям належних соціально - побутових умов проживання, я вважаю за необхідне стягувати з відповідача на мою, користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень щомісячно - по 2500,00 грн. кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до суду і до закінчення навчання. Ухвалою від 03.07.2019 року відкрито провадження у справі. 14.08.2019 року на адресу суду надійшла заява від позивача про підтвердження позивних вимог та долучити до матеріалів справи копії квитанції з повідомлення про заборгованості та квитки про вартість проїзду. 04.09.2019 року суд ухвалив долучити документи до матеріалів справи. А також долучити подану відповідачем довідку про отримання соціальної допомоги по інвалідності. 04.09.2019 року справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просить суд позов задоволити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що позов не підлягає задоволенню. Суду пояснив, що неодноразово надавав кошти особисто дітям, допомагає одягом. Зазначив, що він є інвалідом ІІІ- групи та отримує соціальну допомогу, тимчасово не працює,отримає періодично тимчасовий дохід. Заслухавши пояснення сторін та пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 18.09.2003 року між сторонами зареєстровано шлюб, який на теперішній час є не розірваним. Судом встановлено, що у шлюбі в сторін народилось двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають з матір`ю в будинку батьків відповідача за адресою: [ADDRESS] стверджується копією довідки виконавчого комітету Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 1214 від 24.04.2019 року. Таким чином, судом встановлено, що діти проживає із матір`ю в будинку матері відповідача, [PERSON] навчається в Львівському музичному коледжі ім. С.П. Людкевича на денній формі 2-му курсі, [PERSON] навчається на другому курсі денної формі навчання Львівського автомобільного-дорожнього коледжу НУ «Львівська полетехніка». Згідно наданих позивачем пояснень в суді [PERSON] , отримує стипендію в розмірі 1200-1300 грн. [PERSON] працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини Солонківської СР», заробітна плата позивачки становить 8 080,69 грн. в місяць. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» на момент розгляду справи у суді, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1626 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років - 2027 гривень. Разом з тим позивачкою не доведено, те що відповідач не бере участі у спілкуванні з дітьми та не допомагає матеріально, оскільки зі слів свідка - сина сторін - батько допомагає матеріально та діти проживають в будинку батьків відповідача, які теж надають допомогу. Отже, судом встановлено, що будинок де проживає позивачка з дітьми, є будинок матері відповідача, яка здійснює оплату комунальних послуг та перебуває за кордоном звідки періодично надсилає фінансову допомогу. Виходячи із долучених до позовної заяви матеріалів позивачка отримує стабільний дохід в розмірі 8080,00 грн. в місяць, що підтверджується довідкою про доходи №4 від 31.05.2019 року. Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований, непідтверджений доказами. Суду не представлено доказів на підтвердження тверджень позивача про доходи відповідача та можливість сплачувати таким аліменти у розмірі, який просить позивач. Суд критично оцінює надані позивачкою квитанції про оплату проїзду з них не вбачається ким саме були витрачені гроші на проїзд та не можливо встановити хто користується громадським транспортом. Разом з тим, відповідач зазначає, заперечуючи позов що є безробітним, та інвалідом 3 групи, отримує допомогу з інвалідності та інколи має нерегулярний дохід, який є нестабільним, перебивається під заробітками. Разом з тим, відомостей про наявність у відповідача інших доходів на момент розгляду справи чи іншого майна суду позивачем не представлено. Таким чином, суду не доведено покликання позивача на значний розмір доходів відповідача. Окрім того допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що батько періодично надає фінансову допомогу та частково покриває витрати на потреби діітей, комунальні послуги оплачуються бабцею (матір`ю відповідача), яка проживає за кордоном та фінансово допомагає при можливості, батько надає матеріальну допомогу на сестру [PERSON] в розмірі 1000,00 грн., оскільки свідок зазначає, що він отримує стипендію, а матір [PERSON] купляє продукти та одяг дочці. Виходячи з наданих пояснень свідка, судом критично оцінюються надані позивачкою пояснення щодо того, що вона оплачує комунальні послуги за будинок власником якого є матір відповідача. Тому беручи до уваги всі обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки хоч діти проживають разом з позивачем, відповідач проживає окремо, проте матеріальну допомогу на утримання дітей надає добровільно у належному розмірі, не ухиляється від виконання обов`язку з утримання неповнолітніх дітей, що визнала у судовому засіданні позивачка та підтвердив син сторін, допитаний у якості свідка, враховуючи вік дітей, беручи до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у 2019 році та розмір доходу відповідача, який складається лише із соціальної допомоги інвалідам 3 групи, оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed