Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,0 гривен на місяць. В позовній заяві посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено, сторони мешкають окремо. Суперечок про поділ майна\~\~та місце проживання спільної дитини позивач та відповідач не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім'ї неможливі.\~ Позивач в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи є клопотання позивача від 09.07.2018 року про розгляд позовної заяви без її участі, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, поштова кореспонденція направлялась на останню відому адресу відповідача, проте була повернута до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення. Оголошення про виклик відповідача до судового засідання розміщені на офіційному сайті суду. Згідно довідки наданої Відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 13.09.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON] по м. Одесі та Одеській області не значиться. Станом на 15 січня\~2018 року від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд,\~\~дослідивши\~\~та\~\~проаналізувавши матеріали справи вважає, що\~\~позов\~\~підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст. ст.\~110,\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 28.08.2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1330. Свідоцтво про\~\~шлюб І-ЖД № 213819. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Однією сім'єю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені. Дитина після розірвання шлюбу залишається на вихованні у матері. На\~\~час\~\~ розгляду\~\~ справи\~\~ майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.\~\~ Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу у повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів, то в цій частині суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3\~ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просила суд стягнути аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,0 гривен на місяць. Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд\~за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є громадянином [PERSON] Федерації, що підтверджується свідоцтовом про шлюб. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.\~263,\~265 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно\~ст. 264 ЦПК України\~суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що від позивача надійшло клопотання від 09.07.2018 року про розгляд справи без її участі. На неодноразові виклики до суду позивач не зявилася. Суд розглянувши матеріали справи встановив, що в позовній заяві позивачем не надано жодного доказу правомірності стягування з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме не зазначено стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи що суд не має повноважень на самостійний збір доказів по справі взагалі не виявлене чи має відповідач постійний чи непостійний дохід. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач виїхав за кордон у 2015 році та його місце проживання позивачу не відоме. Відповідно до ч. 4, ст. 181 СК України якщо\~місце проживання\~чи перебування\~батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати\~дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога\~з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.\~ Таким чином, суд доходить до висновку, що у позові у частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,0 гривен на місяць належить відмовити у звязку з недоведеністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial