Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 30.06.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яку позивач виховує самостійно. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, через непорозуміння один до одного, постійні сварки, різні погляди на життя. Відповідач не брав участі у веденні домашнього господарства, не надавав належної матеріальної допомоги сім'ї, не займався вихованням дитини, на тривалий час зникав , не пояснюючи причини своєї відсутності. З вини відповідача сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, а тому просить розірвати з відповідачем шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, але до його початку надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище : «[PERSON]». Крім того, зазначила, що строк на примирення, наданий судом, позитивних результатів не дав. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб, згідно якого 30.06.2009 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після реєстрації шлюбу «[PERSON]»; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], з якого вбачається, що її батьками є сторони по справі; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обгрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved