Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 26.08.2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, різне ставлення до сімейних обов»язків, між ними почали виникали непорозуміння, які призвели до того, що вони втратили один до одного почуття довіри та взаєморозуміння, з липня 2013 року припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказала на те, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за письмовою згодою позивача. Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 26.08.2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сімейно-шлюбних відносин вони не підтримують, проживають окремо, наміру зберігати сім'ю позивач не має, на що вона вказала у позовній заяві. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В поданій до суду письмовій заяві позивач, яка змінювала своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, просить залишити прізвище -[PERSON]. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір в сумі 243 грн.60 коп., в письмовій заяві вона просить суд відшкодувати ці витрати за рахунок відповідача. На підставі ст.88 ЦПК України, ст..4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь позивачки вказану вище суму судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved