Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 3,1751 га, що знаходиться на території Добринської сільської ради Хорошівського району Житомирської області. Спадкоємцем майна по заповіту є [PERSON] . Позивач зверталася до приватного нотаріуса Хорошівського районного нотаріального округу для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на що отримала відмову, оскільки пропущено шестимісячний строк встановлений ст.1270 ЦК України. Вона вважає, що пропустила вказаний строк з поважної причини, оскільки їй не було відомо про існування заповіту. Позивач просить суд визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці, з дня набрання рішенням законної сили, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, в своїй телефонограмі просить суд справу розглядати у її відсутність та задовольнити її позовні вимоги. Відповідач в судове засідання свого представника не направила, надіславши до суду заяву в якій просить справу розглядати без участі представника селищної ради, в задоволенні позову не заперечує, позовні вимоги підтримує повністю. Згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його - 2 - смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із частинами першою, третьою, п`ятою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджується те, що [PERSON] померла [INFO] . За змістом позовної заяви слідує, що позивач не знала про наявність заповіту, оскільки зареєстрована та проживає в смт.Іршанськ Хорошівського району Житомирської області, працює, а тому після смерті матері рідко приїздить в с.Ємилівка Хорошівського району до будинку, де проживала її мати і лише у липні 2018 року під час дрібного ремонту в шафі знайшла заповіт та державний акт на право власності на земельну ділянку. За життя мати нікому про існування заповіту не розповідала. Згідно заповіту від 18.02.2005 року посвідченого секретарем Добринської сільської ради [PERSON] заповіла все належне на момент смерті майно своїй дочці - [PERSON] . Із відповіді приватного нотаріуса Хорошівського нотаріального округу Толстіхіної Ніни Дмитрівни №861 від 11.12.2018 року на усне звернення [PERSON] слідує, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом не може бути видане, оскільки на протязі шести місяців з дня смерті [PERSON] до нотаріальної контори не було подано заяви про прийняття спадщини. На запит суду Черняхівською державною нотаріальною конторою надано відповідь за №487/01-16 від 18.06.2019 року про те, що згідно алфавітних книг спадкових справ за 2015-2019 роки на спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] відомості відсутні. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №56548328 від 18.06.2019 року в спадковому реєстрі відсутня інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] . Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 26 вересня 2012 року розглянув справу № 6-85цс12, предметом якої був спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. - 3 - Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців за даними Спадкового реєстру свідчить, що права, свободи та інтереси інших осіб не будуть порушені. Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались, позивач вчасно не звернулася до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не знала про існування заповіту, відповідач позов визнає, а тому пропущений строк для прийняття спадщини позивачем суд визнає поважним. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved