Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивачу одній матеріально важко утримувати дочку. Для дитини необхідно купувати продукти харчування, медичні препарати, предмети гігієни та одяг, канцелярське приладдя, розвиваючу літературу, іграшки тощо. Позивач не працює. Відповідач має нерегулярний дохід, часто змінює місце роботи, в основному працює неофіційно. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними досягнуто не було. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що їй одній важко утримувати дитину, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, проте має таку можливість, він неофіційно працює та має відповідний дохід, вважає що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі зазначеному у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що не може собі дозволити сплачувати аліменти вказані позивачем у позовні заяві в розмірі 1000 грн., може сплачувати аліменти у розмірі 500 грн., так як на даний час він не працює, доходів не отримує, в центрі зайнятості на обліку не перебуває. Суд вважає, що позов належить задовольнити частково враховуючи таке. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ст. 182 ч.1 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення. Згідно із ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. В судовому засідання встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №2169 (а.с.8). Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої записаний та є батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки виконкому Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 05.02.2016 року до складу сім'ї [PERSON] входять: мати [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] (а.с.10). Донька сторін [PERSON] відвідує дитячий садочок в Людавському навчально - виховному комплексі «Калинка» (а.с.11). Відповідач [PERSON] не перебуває на обліку в Жмеринському міськрайонному центрі зайнятості (а.с.29), доходів немає (а.с.30). Відповідно до довідки - характеристики виконкому Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 18.03.2016 року [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.31). Відповідно до довідок виконком Людавської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 18.03.2016 року [PERSON] ніде не працював, не працює, трудової книжки немає, ніде не навчається (зі слів [PERSON] ), проживає з батьком [PERSON] (а.с.32). При визначенні розміру аліментів судом враховано, що позивач не працює, наполягає на стягненні аліментів в твердій грошовій сумі. Стан здоров'я платника аліментів задовільний, інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх дітей у нього не має. Судом враховано те, що відповідач не має постійного місця роботи, тобто його дохід є нерегулярним та мінливим, є працездатною людиною, може працювати, він згоден надавати матеріальну допомогу на дитину. Суд часткового приймає заперечення відповідача в частині того, що він не може сплачувати аліменти вказані позивачем у позовній заяві, однак розмір який згоден платити відповідач, а саме 500 грн. є не достатнім для забезпечення необхідних умов життя дитини і буде суперечити її інтересам, виходячи із встановлених обставин справи. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено. Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов'язаний та може надавати на утримання дитини аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дана сума є обґрунтованою, достатньою, законною та такою, що відповідає потребам дитини на даний час. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, буде гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України). Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в інтересах дитини. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial