Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ будинку, який належить сторонам на праві спільної сумісної власності. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначила, що 28.09.1998 року сторони уклали шлюб. В період шлюбу 19.12.2001 року відповідач придбав житловий будинок по [ADDRESS] на Універсальній товарній біржі «РіКо-Альянс», який був зареєстрований за відповідачем БТІ. На підставі викладеного, позивач просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку, розташованого по [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про укладення шлюбу між сторонами; копію реєстраційного посвідчення від 05.01.2002 року; копію договору купівлі-продажу №І-249 від 19.12.2001 року; звіт про оцінку житлового будинку; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.06.2021 року), суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 28.09.1998 року між сторонами був укладений шлюб. В період шлюбу 19.12.2001 року відповідач [PERSON] , як покупець, у простій письмові формі уклав з [PERSON] , як продавцем, договір купівлі-продажу №І-249 про придбання покупцем житлового будинку по [ADDRESS] . Зазначена угода була укладена в письмовій формі на універсальній торговій біржі «РІКо-Альянс». 05.01.2002 року Баштанським РБТІ на підставі вказаного договору було складене реєстраційне посвідчення. Відповідно до статей 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, положення якого діяли на час виникнення спірних правовідносин (у відповідній редакції) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. При цьому, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. За такого, обов`язковою умовою для поділу між подружжям майна є наявність такого майна на час поділу, належність такого майна одному з подружжя на час його поділу. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Натомість, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.06.2021 року будинок по [ADDRESS] , про поділ якого просить позивача, не має зареєстрованого власника. Відомості БТІ та складене ним реєстраційне посвідчення на час розгляду справи не є тим доказом, який підтверджує реєстрацію права власності на нерухоме майно на теперішній час. Крім того, на час укладення відповідачем договору купівлі-продажу спірного будинку діяли положення ЦК УРСР. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно з положеннями ч.1 ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. За такого, укладення 19.12.2001 року відповідної угоди купівлі-продажу житлового будинку в простій письмовій формі без її нотаріального посвідчення вказує на недійсність даної угоди. Натомість суду не надані докази визнання такої угоди дійсною відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. За такого, укладений з порушенням обов`язкової нотаріальної форми договір купівлі-продажу, який відповідно до закону за вказаних обставин є недійсним, не створює юридичних наслідків, в тому числі не зумовив набуття права власності одним із подружжя на вказаний будинок і відповідне реєстраційне посвідчення БТІ за таких обставин не свідчить про набуття одним із подружжя у власність такого будинку. Як наслідок цього, відсутні і підстави для поділу між подружжям вказаного будинку. Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на недоведеність позовних вимог та необхідність відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed