Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом та просить поставити рішення, яким поновити їй строк позовної давності для звернення до суду, визнати дійсним договір купівлі-продажу від 20 березня 2002 року, що був укладений між нею та відповідачем, та визнати за нею право власності на куплену частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, а саме на 11/100 частин житлового будинку [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що зазначений договір купівлі-продажу, зареєстрований на Бесарабській Товарній Біржі, не був нотаріально посвідчений, а тому виникла необхідність в судовому порядку визнати його дійсним та визнати право власності на куплену частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за позивачкою. Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до чинного законодавства (а.с.35, 36). Надала до суду заяву, в якій зазначила, що свої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу без її участі (а.с.38). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, повідомлена належним чином (а.с.37). Подала заяву про розгляд справи у її відсутність, та визнання позовних вимог (а.с.39, 40). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 20 березня 2002 року на Бесарабській Товарній Біржі між позивачем і відповідачем [PERSON], був укладений договір купівлі - продажу за реєстраційним № 60-02 на 11/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами за [ADDRESS]. При укладанні вищезазначеного договору були дотримані всі вимоги, пред'явлені до договору купівлі - продажу на 11/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами і сторони не оспорювали будь-які пункти цього договору, сторонами також була обумовлена продажна вартість частини житлового будинку. По всім пунктам договору сторонами була досягнута згода. На виконання умов договору позивачем була сплачена відповідачу обумовлена вартість частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Таким чином, при укладанні вищезазначеного договору купівлі - продажу частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами сторонами були дотримані всі вимоги пред'явлені до цього договору. Договір купівлі - продажу на 11/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами [ADDRESS] був зареєстрований в КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» 13 липня 2001 року в реєстраційній книзі за № 26 по реєстровому № 381 (а.с.9). Мешкаючи у вищезазначеному житловому будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами позивач не має можливості у повній мірі здійснювати свої повноваження по володінню, користуванню і розпорядженню житловим будинком, оскільки договір купівлі - продажу житлового будинку, укладений на Бесарабській Товарній Біржі, не є правовстановлюючим документом, який має юридичне значення, з приводу чого вона змушена звернутись до суду про визнання договору купівлі-продажу на 11/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами [ADDRESS] дійсним та про визнання за нею права власності на вищезазначену частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» договори, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ст.19 Закону України від 01.07.2004 р. №1952 -1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є крім інших договір купівлі - продажу нерухомого майна, договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі в установленому порядку. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню, а від так на даний час є нікчемним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу на 11/100 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON], був укладений і зареєстрований на біржі в установленому порядку, який пройшов державну реєстрацію в КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» (а.с.9). Але згідно чинного законодавства такий договір повинен бути нотаріально посвідченим. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо його право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту цивільних прав є звернення до суду за захистом свого майнового права та інтересу шляхом визнання права. В ході розгляду справи неправомірності володіння майном не встановлено. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з правових наслідків недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивача порушено, іншим шляхом поновити його неможливо. Згідно ст. 71 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Стаття 76 ЦК УРСР визначає, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу . Положеннями ст. 80 ЦК УРСР регламентовано, що закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, вважає можливим поновити позивачу строк позовної давності для звернення до відповідача з позовом про визнання угоди дійсною, та визнання права власності. Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку, що укладений 20 березня 2002 року договір купівлі-продажу на 11/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами , зареєстрований Бесарабською Товарною Біржею, може бути визнаним дійсним, оскільки перешкод для визнання права власності на нерухоме майно у вигляді 11/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: по [ADDRESS] за [PERSON] суд не вбачає, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved