Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги (а.с. 58 - 61) мотивує тим, що 18.10.1995 р. відповідно до ордеру №603862 серія Х-МА, вона отримала жилу площу в гуртожитку АО «Центроліт», що розташований за адресою м. Суми, вул. Курська, 125. З моменту отримання ордеру і по теперішній час проживає та зареєстрована за вказаною адресою у кімнаті № 45, заборгованості по комунальним послугам не має. Рішенням Сумської міської ради № 76-МР від 22.12.2010 р. вищезазначений гуртожиток був прийнятий до комунальної власності територіальної громади м. Суми. З метою підготовки документації, щодо приватизації жилого приміщення у гуртожитку вона отримала довідку від КП «Сумижилкомсервіс» Сумської міської ради №762 від 23.12.2015 р. відповідно до якої в кімнаті №45, гуртожитку по вул. Курська, 125 в м. Суми зареєстровані [PERSON], [PERSON] та зазначено, що за цією адресою була зареєстрована [PERSON], яка була знята з реєстрації в звязку зі смертю. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.04.2016 р. [PERSON] визнано такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а вона стала єдиним наймачем зазначеної кімнати в гуртожитку, у звязку з чим звернулася з письмовою заявою до Сумської міської ради в особі управління обліку, розподілу та приватизації житла з проханням визнати її наймачем кімнати № 45 в гуртожитку, але відповідачем було відмовлено. Просить визнати за нею право користування житловою кімнатою № 45 гуртожитку по вулиці Курська, 125 в місті Суми шляхом визнання її наймачем кімнати № 45 гуртожитку по вулиці Курська, 125 в місті Суми. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримала, просила задовольнити. Суду пояснила, що позивач отримала ордер на житлову площу у гуртожитку АО «Центроліт» за адресою м. Суми, вул. Курська, 125. З 18.10.1995 р. і по теперішній час проживає у кімнаті № 45 вказаного гуртожитку. Окрім неї, у кімнаті було зареєстровано ще двоє осіб, одна з яких була знята з реєстрації у звязку зі смертю, а інша тривалий час не проживала і у 2016 році за рішенням суду була визнана такою, що втратила право на користування кімнатою. Вона проживає у кімнаті сама, сплачує повністю всі послуги. З метою приватизації кімнати зверталась до Сумської міської ради, проте їй відмовили та повідомили, що дане питання слід вирішувати в суді. Зазначає, що позивачка 20.12.2016 р. звернулася із заявою про взяття її на облік осіб, потребуючих поліпшення житлових умов. У судовому засіданні представник відповідача - Виконавчого комітету Сумської міської ради та третьої особи - Сумської міської ради в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла [PERSON] позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити. Зазначила, що позивач з 1995 р. проживає у гуртожитку по вул. Курська, 125 в м. Суми, займає ліжко місце. Гуртожиток передано до територіальної громади і він не є соціальним житлом. Інші особи, які були зареєстровані у гуртожитку і мешкали у кімнаті позивача були зняті з реєстрації. Оскільки діючим законодавством не передбачено заселення у кімнати гуртожитку, зокрема на ліжко-місце і окрім позивача у кімнаті проживати ніхто не може. Рішення про визнання наймачем приймає Виконавчий комітет Сумської міської ради за рекомендацією житлової комісії. Отже у разі задоволення позову виконавчий комітет шляхом відкритого голосування визнає позивача наймачем житла. Подана позивачем заява про взяття на облік потребуючих поліпшення житлових умов буде розглянута позитивно, [PERSON] поставлять на чергу, оскільки вона іншого житла не має. Згідно наданого листа - третя особа Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» просить розглянути справу без участі їх представника. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. 18.10.1995 р. АО «Центроліт» видало [PERSON] ордер № 100 від 18.10.1995 р. на житлову площу в гуртожитку № 1 по вул. Курська, 125 в. м. Суми (а.с. 10). Гуртожиток по вул. Курській, 125 в м. Суми прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Суми, що підтверджується рішенням Сумської міської ради №76-МР від 22.12.2011 р. З фотокопії довідки КП «Сумижилкомсервіс» СМР № 4054 від 15.12.2016 р. вбачається, що [PERSON] постійно проживає у [INFO] гурт, є наймачем ліжко-місця, з 10.01.1996 р. займає кімнату 45. Окрім позивача у кімнаті були зареєстровані: з 05.05.1993 р. [PERSON], яка вибула 14.12.2012 р. та з 06.10.2005 р. [PERSON], яка вибула за рішенням суду (а.с. 102). Позивач сплачує за кімнату за виділеним їй особовим рахунком і заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг не має. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.04.2016 р. (справа № 592/1189/1-ц, провадження № 2/592/817/16), яке набрало законної сили, задоволено позов Сумської міської ради, визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням кімнатою № 45, будинку № 125 по просп. Курський в м. Суми у звязку з не проживанням без поважних причин за місцем реєстрації (а.с. 23 - 24). На звернення позивача про визнання її наймачем кімнати № 45 у гуртожитку по просп. Курському, 125 Управління обліку, розподілу та приватизації житла листом від 18.07.2016 р. № 170/11.04.-11 повідомило, що вона є наймачем ліжко-місця у кімнаті, а діюче законодавство не передбачає визнання права користування кімнат за наймачами ліжко-місць у гуртожитках (а.с. 25). [PERSON] звернулася до Міського голови із заявою про взяття її на облік потребуючих поліпшення житлових умов у звязку із проживанням у гуртожитку та за відсутністю у власності житла в м. Суми (а.с. 100). Представник відповідача [PERSON] суду зазначила, що вказана заява буде задоволена у звязку з тим, що позивач проживає у гуртожитку і іншого житла не має. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до вимог ст. ст. 61, 63 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер. За змістом ст.ст. 128, 129 ЖК України підставою для вселення на жилу площу у гуртожиток є спеціальний ордер, що видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі спільного рішення адміністрації та відповідного профспілкового комітету. Згідно зі ст.ст. 130, 131 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається Примірним положенням про гуртожитки. Відповідно до Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 р. № 84, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2015 р. , яким встановлено порядок надання жилої площі в гуртожитках, вселення на надану жилу площу, користування цією жилою площею та виселення з гуртожитків , жила площа в гуртожитках надається відповідно до статті 128 Житлового кодексу Української РСР незалежно від черговості, наявності пільг тощо в розмірі не менше 6 квадратних метрів на одну особу (пункт 8, 9 Розділу І). При цьому, вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, виданого відповідно до статті 129 Житлового кодексу Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку (пункт 1 Розділу ІІ). Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у звязку з проживанням у гуртожитку (пункт 7 Розділу ІІІ). Аналогічні положення містилися у пунктах 9, 10, 12, 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів України № 208 від 03.06.1986 р., яке діяло на момент заселення позивача до гуртожитку та втратило чинність з 19.08.2015 р. відповідно до постанови КМУ від 12.08.2015 р. № 582. Відповідно до положень ст. 1, ч. 1 ст. 4, п. 5 ст. 5, ч. 2 і ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера цього закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше 5-ти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають в них. Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади, місцева рада приймає в межах своєї компетенції рішення щодо подальшого його використання: залишити цілісний майновий комплекс у статусі «гуртожитку» та дозволити приватизацію житлових і не житлових приміщень; надати цілісному майновому комплексу статус «соціального житла» та не дозволити приватизацію його жилих приміщень. Виконавчий орган відповідної місцевої ради на підставі рішення ради про надання соціального житла мешканцям гуртожитку, на яких поширюється дія цього Закону, видає згідно з чинним законодавством ордер, який є підставою для вселення до соціального житла. Перед вселенням у надане соціальне житло укладається договір про найм такого житла і який укладається між органом місцевого самоврядування або уповноваженим ним органом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 10.01.1996 року постійно проживає і зареєстрована у гуртожитку по вул. Курській, 125, в м. Суми, тобто більше пятнадцяти років на законних підставах займає кімнату № 45. Гуртожиток по вул. Курській, 125 в м. Суми має статус гуртожитку та не має статусу соціального житла, що у судовому засіданні підтвердила представник відповідача, тобто житлові приміщення гуртожитку відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» можуть бути приватизовані відповідно до закону, зокрема і позивачем. Право позивача користування кімнатою № 45 у гуртожитку по вулиці Курській, 125 в місті Суми не визнається відповідачем. Зважаючи на наведені норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача, яке не визнається відповідачем та визнання за нею права користування кімнатою № 45 у гуртожитку по вулиці Курській, 125 в місті Суми. Разом з тим вимога [PERSON] про визнання її наймачем кімнати № 45 гуртожитку по вул. Курській, 125 у м. Суми задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, будинок по вул. Курській, 125 у м. Суми прийнятий у комунальну власність територіальної громади м. Суми, однак орган місцевого самоврядування не змінив його статусу як цілісного майнового комплексу на будинок для проживання малих сімей, чи на житло державного чи громадського житлового фонду, і на даний час нерухоме майно є гуртожитком. Укладання з особами, які проживають у кімнатах гуртожитку, окремих договорів найму житловим законодавством України не передбачено, крім випадку, коли статус гуртожитку\~змінений на статус соціального житла\~та користування яким передбачає укладання такого договору найму, згідно вимог ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків». Визнання особи наймачем кімнати у судовому порядку законом не передбачено. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Outcome: partial