Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуваючи в шлюбі з [PERSON] з 24.07.1993 року по 22.09.2014 р., придбали в 1997 році №187 в будинку №9 по вул.. Декабристів в м. Біла Церква, яку було оформлено на відповідача. На даний час шлюб між сторонами розірвано, відповідач залишив житло, має іншу сім»ю, а позивач з дітьми залишилася проживати в зазначеній квартирі. Відповідач не визнає право позивача на частину квартири, а тому позивач просить суд визнати квартиру [ADDRESS] спільним майном подружжя та поділити квартиру, виділивши у власність позивача 1\\2 частину цієї квартири та залишити у власності відповідача 1\\2 частину спірної квартири. В судовому засіданні позивач підтримала позов. Відповідач позов не визнав, заперечив поділ спірної квартири. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.07.1993 року по 22.09.2014 року. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи та підтверджено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 22.09.2014 року по справі № 357\\8629\\14-ц. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу сторін, 05.12.1997 року, було придбано квартиру [ADDRESS]. Однак, покупцем в договорі купівлі-продажу зазначеної квартири значиться, лише, [PERSON]. Дане підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 05.12.1997 року, зареєстрованого під № 11161 від 08.121997р. Згідно Звіту про оцінку житлової однокімнатної квартири [ADDRESS] , ринкова вартість квартири становить 491 990 грн. Встановлено, що на даний час позивач з дітьми проживає за місцем своєї реєстрації, тобто в спірній квартирі, а відповідач близько двох років проживає [INFO] з іншою сімєю. Зазначене підтверджено поясненнями сторін. Відповідач заперечуючи позов, вказав, що спірна квартира була придбана спільними коштами сторін та за матеріальною допомогою їхніх батьків, але відповідач заперечує спільну з позивачем власність на дану квартиру, оскільки спільне користування цією однокімнатною квартирою неможливе. А тому відповідач запропонував в судовому засіданні компенсувати йому частину вартості житла. Позивач погодилася на пропозицію відповідача та просила визнати за нею право власності на всю квартиру, передавши [PERSON] компенсацію 1\\2 частини даної квартири в сумі 245 995 грн. що, також, не заперечив відповідач. При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, в судовому засіданні встановлено, що майно квартира [ADDRESS], є спільною власністю сторін, придбана їх спільним коштом , в період проживання однією сімєю. Сторони в судовому засіданні погодили здійснити поділ спірної квартири , яка є обєктом права спільної сумісної власності, відповідно до положень ч.ч.4,5 ст. 71 СК України, а також, сторони погодили вартість даної квартири. Так, у разі наявності в майні, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, неподільних речей, то в силу частини другої статті 71 СК України такі речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, з присудженням одному з подружжя грошової компенсації, замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, і за змістом частин четвертої, пятої статті 71 СК України присудження такої грошової компенсації можливе лише за згодою того з подружжя, якому вона присуджується, та внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що можливо визнати за [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS], стягнувши з неї на користь відповідача компенсацію вартості 1\\2 частини цієї квартири в сумі 245 995 грн. Позивач не ставила питання про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, а тому судові витрати слід залишити за позивачем. Враховуючи наведене та

Outcome: approved