Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з осені 2004 року він разом з відповідачкою проживали без реєстрації шлюбу, а 25 вересня 2010 року шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Наталівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області. За період спільного проживання вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим і спільне життя не склалося, між ними виникли непорозуміння у сімейному житті, тому вважає, що сім'я розпалася та зберегти її не можливо. Подружні стосунки між ними припинені з січня 2016 року, проживають окремо. Спору про місце проживання дітей, спільного майна між ними не має. Позивач [PERSON] у судове засідання 16 лютого 2017 року не з'явився, заявою прохав розглянути справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та прохав його задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.8). Відповідач [PERSON] у судове засідання 16 лютого 2016 року не з'явилася, згідно поданої заяви прохала розглянути справу за її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюб та прохала долучити до матеріалів справи свідоцтво про народження доньки [PERSON], [INFO] (а.с.24,25). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 вересня 2010 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Наталівської сільської ради Солонянського району дніпропетровської області (а.с.5), та мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6,25). Спільне подружнє життя не склалося, у зв'язку з чим сім'я розпалася та зберегти її не можливо, з січня 2016 року проживають окремо. Діти проживають з відповідачкою, а спір щодо поділу майна, утримання дітей відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved