Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом і просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02.06.1990 у Веселокутському сільському ЗАГСі Таращанського району Київської області, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. Причиною розірвання шлюбу є те, що кожен з них має протилежні погляди на сімейні відносини та обов`язки. Несумісність поглядів на життя, а також їх характерів створюють неможливість проживання їх однією сім`єю. Сторони з 01 вересня 2019 року остаточно припинили сімейно-щлюбні відносини. Їх шлюб носить лише формальний характер. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає. Вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим. Його існування суперечить її інтересам, моральним засадам суспільства та поняттям сім`ї. В судове засідання позивач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, подала заяву та просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в підготовче судове засідання та двічі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи, в силу ст.128 ЦПК України, повідомлений належним чином. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано 02.06.1990 у Веселокутському сільському ЗАГСі Таращанського району Київської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають протилежні погляди на сімейні відносини та обов`язки. Несумісність поглядів на життя, а також їх характерів створюють неможливість проживання їх однією сім`єю. Сторони з 01 вересня 2019 року остаточно припинили сімейно-щлюбні відносини. Сімейний бюджет не ведуть. Їх шлюб носить лише формальний характер. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає. Вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим та суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Понесені позивачем судові витрати, в сумі 768,40 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь останньої. Враховуючи наведене,

Outcome: approved