Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради м. Кіровограда про позбавлення батьківських прав. Просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з початку 2001 року перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, зареєстрували шлюб 26 липня 2002 року. Від шлюбу [INFO] року народилася їхня донька. За час її присутності в пологовому будинку відповідач приходив лише один раз, навіть на виписку з пологового будинку не з'явився. Реєструвала дитину вона сама, оскільки на той час перебувала у шлюбі з відповідачем, то й дитина була записана на нього. У свідоцтві про народження відповідач вказаний як батько. Після припинення їхніх шлюбних стосунків, відповідач припинив надання будь якої допомоги на сім'ю та утримання дитини. Знаючи, що неповнолітня донька [PERSON] потребує постійної батьківської допомоги, значних матеріальних витрат на харчування, придбання речей та інше, відповідач повністю ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач не з'являвся до своєї родини та не виявляв бажання добровільно і в майбутньому надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, не виконував своїх батьківських обов'язків, передбачені законом та моральними засадами суспільства. Вихованням дитини займається лише вона за допомогою своєї матері, з якою проживає разом. За станом здоров'я дитина є дуже хворою, та потребує на лікування чималих грошей. Вона змушена була звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Згідно рішення суду з відповідача стягненні аліменти на утримання доньки. Загальна сума заборгованості по виплаті аліментів станом на 01.11.2013 р. становить 29396,90 грн. 18.06.2003 року вона розірвала шлюб з відповідачем. Протягом всіх цих років відповідач взагалі ніколи не приймав участі в житті дитини та в вихованні, не цікавився її станом здоров'я, не оплачував за харчування у ДНЗ, не приводив і не забирав доньку, не цікавився її навчанням, не відвідував навчальні заклади, не провідував її вдома. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та день слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради підтримала висновок органу опіки щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перебуває у дружніх стосунках з позивачем. Відповідача ніколи не бачила. Відповідач матеріально доньці не допомагає, її вихованням не займається. Позивач ніколи не перешкоджала у спілкуванні доньки з батьком. Суд, в межах наданих доказів, за участю органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, думку прокурора, яка вважає за доцільне задовольнити позовну заяву, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», які мають для суду характер правового звичаю і підлягають застосуванню через статтю 7 ЦК України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.16 зазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.2 ст.171 Сімейного кодексу України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року) суд надає дитині можливість висловити свою думку і приділяє цій думці належну увагу. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею № 11 цього ж Закону вказано, що «Сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». Згідно статті № 12 цього ж Закону вказано, що «Виховання в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті № 15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після укладання шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 18.06.2003 року (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] є батьком, [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З довідки № 01-13-50 від 08.11.2013 р. Дошкільного навчального закладу № 54 «Чебурашка» вбачається, що [PERSON] у вихованні доньки участі не приймав (не цікавився її станом здоров'я, не оплачував харчування у ДНЗ, не приводив і не забирав доньку) (а.с. 11). Згідно психолого-педагогічної характеристики загальноосвітньої школи I-III ступенів № 29 на ученицю 6-го класу [PERSON] школу ніколи не відвідував, класному керівнику не телефонував, навчанням [PERSON] не цікавився, батьківські збори не відвідував (а.с.12). Згідно заяви від 29.11.2013 р. на ім»я начальника служби у справах дітей [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 9815/49-05-24 від 11.12.2013 р. є доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] (а.с. 18). В судовому засіданні [PERSON] погодилася з позбавленням її батька, [PERSON], батьківських прав, оскільки він їх не виконує, не цікавиться її життям, не підтримує матеріально. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням своєї малолітньої доньки, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи. Крім цього, при вирішенні даної справи, суд враховує думку малолітньої [PERSON] щодо позбавлення батька батьківських прав. Все вищевикладене, є нічим іншим, як свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved