Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що з 02.11.1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають дитину - доньку, [PERSON], [INFO], яка на час звернення до суду проживає з позивачем. Спільне життя не склалось, сторони разом не проживають,шлюбні стосунки не підтримують з 1997 року, шлюб існує формально, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Причиною розпаду сім'ї стали різні характери сторін, різні погляди на життя, які в свою чергу призводили до конфліктів та непорозумінь, та як наслідок-неможливості сумісного проживання. Твердо переконана, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Примирення не можливе. Спір про поділ майна та місце проживання дитини відсутній. У зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб укладений, між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, слухати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглядати без його участі. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 02.11.1996 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, яке видане Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, актовий запис №438. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане Суворовським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, актовий запис №262. Судом встановлено, що відносини між сторонами припинені з 1997 року. Позивач прийшла до стійкого переконання про неможливість подальшого сумісного проживання та збереження сім'ї, оскільки шлюб існує формально, що суперечить її інтересам. З обставин викладених у позові вбачається, що подружжя фактично не підтримують стосунки Проживають окремо та спільного господарства не ведуть з 1997 року. Причиною розпаду подружніх стосунків є різні характери сторін, різні погляди на життя, які в свою чергу призводили до конфліктів та непорозумінь. Позивач та відповідач вважають, що примирення між ними не можливе, збереження шлюбу шкодить їх інтересам, що вбачається із заяв поданих до суду про підтримання позовних вимог та визнання позову. Дитина проживає з позивачем. Спору про місце проживання дитини та з приводу розподілу майна, спільно набутого під час перебування у шлюбі, між сторонами не має. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи що однією із основних засад шлюбу є його добровільність, а метою його укладання є створення сім'ї та беручи до уваги припинення шлюбних стосунків з 1997 року, а також наявність стійкого переконання у позивача про необхідність розірвати подружні стосунки, а також враховуючи формальність існування подружніх стосунків довгий час, що суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку що позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню. Крім того, в силу вимог ст. 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає за необхідне залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved