Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа : Центральний відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про поділ спільного майна подружжя, вказуючи, що 24.08.1991 року вона уклала шлюб з відповідачем. Під час перебування у шлюбі спільно придбано автомобіль ЗАЗ, модель 11055842, тип - фургон малотоннажний - В, номер шасі [NUMBER], колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Даний автомобіль було придбано 09.11.2010 року в кредит, який в подальшому вони спільно виплачували. Позивач дізналась, що державним виконавцем було накладено арешт на даний автомобіль та передано на зберігання до ДП «Сетам» і вже виставлено для продажу на інтернет аукціоні. Арешт було накладено по виконавчому провадженню, де боржником є відповідач. Згідно з висновком ПП «Ажіо» ЗАЗ, модель 11055842, тип - фургон малотоннажний - В, номер шасі [NUMBER], колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] ринкова вартість складає 32200 грн. Оскільки дане майно було придбано за час шлюбу, вважає, що це спільне майно подружжя і вона має право на ? частину даного автомобіля. Просить визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль та визнати за нею та відповідачем по ? частини автомобіля ЗАЗ, модель 11055842, тип - фургон малотоннажний - В, номер шасі [NUMBER], колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідач має велику заборгованість а тому даний автомобіль є єдиним майном яке передано на реалізацію. Просила в позові відмовити. Заслухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.08.1991 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] В період шлюбу сторонами було придбано майно, а саме : автомобіль ЗАЗ, модель 11055842, тип - фургон малотоннажний - В, номер шасі [NUMBER], колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] видане Черкаським ВРЕР при УДАІ України в Черкаській області. Даний автомобіль було придбано 09.11.2010 року в кредит, який в подальшому вони спільно виплачували. Позивач дізналась, що державним виконавцем було накладено арешт на даний автомобіль та передано на зберігання до ДП «Сетам» і вже виставлено для продажу на інтернет аукціоні. Арешт було накладено по виконавчому провадженню, де боржником є відповідач. Згідно з висновком ПП «Ажіо» ЗАЗ, модель 11055842, тип - фургон малотоннажний - В, номер шасі [NUMBER], колір - білий, державний реєстраційний номер [NUMBER] ринкова вартість складає 32200 грн. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ст. 60 ч. 1 CK України, майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Передбачено ст.69 ч.1 СК України, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Стаття 70 СК України, встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України, передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власністю подружжя ділиться між ними в натурі. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст. 368 ч. 3 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 372 ч. 2 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, так як судом встановлено, що майно, а саме автомобіль ЗАЗ, 2010 року виготовлення дійсно був придбаний сторонами в період шлюбу, за спільні кошти. Даний факт також підтверджується відміткою зробленою в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу в якому зазначено право користування даним автомобілем саме [PERSON], що в свою чергу підтверджує факт набуття майна в період перебування сторін в шлюбі. На підставі викладеного та

Outcome: approved