Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ Позивач\~звернулася до\~суду з\~позовом в\~якому просила\~суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . У обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що згідно договору купівлі-продажу від 27 серпня 2002 року їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] . У 2008 році, ще до розірвання шлюбу, [PERSON] виїхав з квартири, забравши усі власні речі. 09 грудня 2011 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Місце знаходження відповідача їй невідоме, стосунки вони не підтримують. На даний час вона має незначний прибуток тому має труднощі при оплаті комунальних послуг. Також, через те, що за її адресою зареєстрований відповідач вона не має можливості оформити субсидію. Крім того, вона має намір реалізувати зазначену квартиру, однак цього зробити не може, що порушує її права. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст.\~223, ч. 2 ст.\~247, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27 серпня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Русановою О.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 5388 (а.с. 7). Відповідно до довідки № 11242 від 07 грудня 2020 р., виданої КП МІРАЦ, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 10) Згідно акту складеного головою ОСББ «Ленінградська 22» Натолокою Л.В. та підписаного сусідами: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] , але не мешкає в квартирі з січня 2008 року, а також зареєстровані та проживають - [PERSON] та її донька [PERSON] . (а.с. 11) Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. На підставі ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає, інтересу до житла не виявляє, витрати по утриманню житла не несе, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved