Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 25.01.2003 року по 08.11.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.12.2011 року у справі №2-339/11 з відповідача було стягнено аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 350 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На момент ухвалення вказаного рішення відповідач був безробітним. На сьогоднішній день [PERSON] працює, отримує заробітну плату, що свідчить про покращення його матеріального стану. На даний час розмір аліментів, стягнутих за судовим рішенням, на утримання сина в сумі 350 гривень щомісячно є незначним та не достатнім для утримання та забезпечення дитини. У звязку з цим позивач просила змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.12.2011 року №2-3390/11 на стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до повноліття дитини включно. Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, визнав позовні вимоги у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до актового запису про шлюб №27, складеного Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Херсона 25.01.2003 року, сторони перебували у шлюбі. Згідно з актовим записом про народження №264, складеним Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м. Херсона 07.06.2003 року, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до актового запису про розірвання шлюбу №447, складеного Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції 08.11.2005 року, шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище «Панасюк». Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.12.2011 року у справі №2-3390/11 стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], мешкаючого за адресою: м. Херсон, вул. 9 Східна, 21-А, аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 01.11.2011 року і до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Херсона 29.12.2011 року видано виконавчий лист. Згідно з довідкою №543, виданою ПП «Жилсервісс» [PERSON] 19.06.2017 року, станом на 19.06.2017 року в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки №СТС00000011 від 02.11.2017 року, виданою ТОВ «Спорт-Статус», [PERSON], ІПН [NUMBER], з 03.09.2012 року працює в ТОВ «Спорт-Статус» на посаді охоронця. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що розмір аліментів, присуджений за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.12.2011 року, на сьогоднішній день не є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв'язку із покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що матеріальне становище відповідача після винесення рішення про стягнення аліментів змінилося, відповідач на даний час працевлаштований та має регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає, за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з твердої грошової суми у розмірі 350 гривень на частку від заробітку в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на відповідача. Таким чином заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved