Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. В позові зазначила, що вона є власником будинку № 63, який розташований в с. Юльївка, по вул. Шевченко Запорізького району Запорізької області, на підставі договору купівлі-продажу будинку. При купівлі будинку, продавець [PERSON] завірив її, що в будинку ніхто не зареєстрований. Однак після того, як грудні 2016 року позивачка звернулась до Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області зясувалось, що в зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], які з 10.09.2011 року не мешкають там. Реєстрація відповідачів в будинку чинить перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні її майном. Відповідачі у добровільному порядку не бажають знятися з реєстрації, у звязку з чим позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення про дату та час судового засідання в газеті «Запорізька правда». Представник третьої особи Виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Належність позивачу спірного житлового будинку підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 13.09.2016 року, зареєстрованого в реєстрі №623 та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON]. Відповідно до даного договору [PERSON] передав у власність [PERSON] житловий будинок, що розташований за адресою: с. Юльївка, вул. Шевченко буд. 63 Запорізького району Запорізької області. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 69770876 від 05.10.2016 року, право власності на житловий будинок, що розташований за адресою : с. Юльївка, вул. Шевченко, буд. 63 Запорізького району Запорізької області зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Таким чином, встановлено, що позивач є власником житлового будинку № 63 по вул. Шевченка в с. Юльївка Запорізького району Запорізької області. Відповідно до довідки № 265 виданої 10.04.2017 р. виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але з 10.09.2011 року по даний час за даною адресою не проживають. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт не проживання [PERSON], [PERSON] за адресою: с. Юльївка, вул. Шевченко буд. 63 Запорізького району Запорізької області. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною першою статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі не надали суду доказів наявності будь-яких договорів з приводу користування спірним житловим будинком, відсутності об'єктивної можливості користуватися вказаним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, суд враховує, що відповідачі не є членами сім'ї позивача по справі, що також свідчить обґрунтованість позовних вимог. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи та наданими документами. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved