Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що на праві власності їй належить житловий будинок в [ADDRESS]. В даному будинку зареєстровані дочка, син та онуки, а також квартирант [PERSON] Відповідач вже тривалий час не проживає у вищезазначеному будинку, а проживає в іншому місці, тому позивач просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день та час слухання справи, у судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки та його поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. На підставі договору купівлі продажу та витягу про державну реєстрацію прав [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON]) належить будинок [ADDRESS] (а.с.9,10,11). Згідно довідки за підписом сільського голови Терешківської сільради № 88 від 27.01.2016 р., в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] зареєстровані: дочка [PERSON], син [PERSON], онука [PERSON], онук [PERSON], квартирант [PERSON] (а.с.8). Факт не проживання відповідача підтверджується актом обстеження за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України, передбачено, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.ст. 71 , 72 ЖК України в разі відсутності особи за місцем проживання (реєстрації) понад шість місяців без поважних причин вона може бути позбавлена права користування цим приміщенням в судовому порядку. За таких обставин суд вважає , що відповідач втратила право на користування вказаним жилим будинком, оскільки тривалий час не проживає у ньому тоді як її реєстрація за вказаною адресою чинить перешкоди [PERSON] вільно розпоряджатися своїм будинком, а тому позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved