Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 26 березня 1980 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини не склались через зловживання відповідачем алкоголем, що негативно впливало на сімейні відносини, призводило до зясування стосунків та сварок. З травня 2016 року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, шлюб існує формально, тому просила розірвати його. Позивач до суду не зявилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити в її відсутності, від позову не відмовилася. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляду справи без його участі, в якій вказав, що заявлені вимоги визнає. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 березня 1980 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 204473, виданим повторно 15 грудня 2016 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Київській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. З травня 2016 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Їх сімя фактично розпалась, шлюб носить формальний характер. Сімейні відносини між подружжям припинились через зловживання відповідачем алкоголем, що постійно призводило до зясування стосунків та сварок. Рішення кожного з подружжя позивача про небажання збереження шлюбу є категоричним, викликано обґрунтованими причинами. Розлад в сімї не носить тимчасового характеру. Заходи щодо примирення подружжя суд вважає непотрібними. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу, відсутні. Вимог про відновлення дошлюбного прізвища позивач не заявляла. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову до суду позивачем було сплачено 551 грн. 20 коп. судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved