Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить розподілити між нею та відповідачем сумісно набуте майно, визнавши за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 23.03.2010 між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований у Староосотській сільській раді Олександрівського району Кіровоградської області. Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2020 шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . У період шлюбу, 21.03.2016 ними набуте майно, а саме - житловий будинок [ADDRESS] . Тому, він підлягає поділу між ними, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за нею право власності на 1/2 частину вказаного майна та змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на цей об?єкт на режим спільної часткової власності. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 74). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 75). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2020 розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, в якому вони перебували з 23.03.2010 (а.с. 15-16). Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про народження, довідкою та актом Олександрівської селищної ради (а.с. 7, 10-11). У період шлюбу, 21.03.2016 між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 12-13, 58-60). Позивачем зазначено, що спірний житловий будинок придбаний у період шлюбу, а тому він є об?єктом спільної сумісної власності подружжя. Дана обставина не заперечувалася і самим відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об?єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб?єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Відповідно до рекомендацій, викладених у п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з?ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім?я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Таким чином, враховуючи, що набутий сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства житловий будинок є об?єктом спільної сумісної власності подружжя, сам відповідач не заперечив проти розподілу спільного майна подружжя, тому суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного майна та змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на цей об?єкт на режим спільної часткової власності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесений нею судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved