Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що належний їй на праві власності гаражний бокс [ADDRESS], гаражно-будівельний кооператив «Дніпро», загальною площею 17,3 кв.м. перебуває під арештом, на підставі постанов Відділу державної виконавчої служби у Печерському районі м. Києва, а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження, б/н від 19.06.2009, номер запису обтяження №8828671; постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 25.09.2009, номер запису про обтяження № 9094592; постанови про арешт майна боржника №1089/9 від 04.11.2011, номер запису про обтяження №11811220. Звернувшись до виконавчої служби з заявою про зняття арешту з рухомого майна позивач отримала відмову, яку вмотивовано тим, що виконавчі провадження вже завершено та сплинув трирічний строк їх зберігання. Оскільки, відповідачем арешт не скасовано, виконавчих проваджень, на підставі яких було вчинено арешт не виявлено, позивач просила суд звільнити майно з-під арешту. Ухвалою судді від 27.12.2017 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 27.12.2017, разом з копією позовної заяви з додатками були отримані представником відповідача 03.05.2018, що підтверджується копією витягу з розносної книги для місцевої кореспонденції суду. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2017 № 2059, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] належить гаражний бокс [ADDRESS], гаражно-будівельний кооператив «Дніпро», загальною площею 17,3 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.12.2017 № 106766810, на гаражний бокс [ADDRESS], гаражно-будівельний кооператив «Дніпро», загальною площею 17,3 кв.м. гаражний бокс № 372 було накладено арешт на підставі постанов Відділу державної виконавчої служби у Печерському районі м. Києва, а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження, б/н від 19.06.2009, номер запису обтяження №8828671; постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 25.09.2009, номер запису про обтяження № 9094592; постанови про арешт майна боржника №1089/9 від 04.11.2011, номер запису про обтяження №11811220 Як вбачається з листа Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (правонаступник Відділу виконавчої служби у Печерському районі м. Києва) №д/9 від 19.12.2017, на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 29635795 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2011 по справі №2-3666-1/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» суму в розмірі 10244,56 гри. В рамках виконавчого провадження накладено арешт на майно боржника 04.11.2011 за реєстраційним № 11811220. 27.06.2013 виконавче провадження завершено. Крім того, на виконанні у Віділі перебувало виконавче провадження № 13390731 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2009 по справі №2-928-1 про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 439226,61 грн. В рамках виконавчого провадження накладено арешт на майно боржника 19.06.2009 за реєстраційним № 8828671. 28.09.2009 виконавче провадження закінчено. Також перебувало на виконанні виконавче провадження № 14973401 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2009 по справі №2-1506-1 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 407547,00 грн. В рамках виконавчого провадження накладено арешт на майно боржника 25.09.2009 за реєстраційним № 9094592. 27.06.2013 виконавче провадження завершено. Разом з тим, зняти арешт Відділ не має можливості, у зв'язку з тим, що виконавчі провадження вже знищені за закінченням терміну зберігання, який становить три роки.Позивач у позовній заяві зазначає, що не може повноцінно користуватися та розпоряджатися своїм майном, у зв'язку з тим, що на нього накладено заборону. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до п.1 ч.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У такому випадку виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Положеннями ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. У ч.1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На час розгляду справи виконавчі провадження знищено відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, що унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Оскільки, у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна, враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність захисту їхніх прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved