Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (дати народження). На \~обґрунтування вимог в заяві зазначила, що 20.06.1958 року мати заявниці [PERSON] народила двійню: сина [PERSON], [PERSON]. В свідоцтвах про її та братове народження дата народження була вказана вірно. Але в подальшому, і в її свідоцтві про шлюб з [PERSON] дата її народження була вказана невірно 20 липня 1958 року. Після зміни прізвища вона звернулася до паспортного відділення Баштанського РВ УМВС для отримання нового паспорта, в якому було вказано дату її народження 20.07.1958р. Працівниками паспортного відділення було розяснено, що паспорт заповнюється на підставі даних ВРАГС. Вона звернулася до ВРАГСу, але їй було відмовлено у наданні довідки про її народження. Які дані записані у книзі реєстрації народжень їй невідомо. Зараз вона має намір оформити пенсію і тому їй необхідно встановити свою дату народженню. \~\~\~\~\~\~\~Заявниця в судове засідання зявилася, обставини, які викладені у заяві повністю підтримала, та просила їх задовольнити у повній мірі. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби управління юстиції в Баштанському районі до суду з»явився, вважає викладені вимоги в заяві заявниці [PERSON], не підлягають задоволенню, так як вони суперечать нормам сімейного, цивільного законодавства, оскільки відділом ДРАЦС РС Баштанського РУЮ вже складено актовий запис про її народження та заявниці видано свідоцтво про народження. Дослідивши наявні у справі письмові докази (копію паспорта [PERSON] серії ЕО №548071; копії свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІІ-ФП №381576; копію будинкової книги, відповідь реєстраційної служби від 09.02.2015р. №Ш-51/4/08.1.-08, від 10.04.2015р. №24-03.05, заяву на імя керівника ДРАЦС, довідку Баштанської [PERSON] ступенів №1 №38/11 від 15.05.2015р., копію книги обліку учнів, лікарське свідоцтво про смерть №141, відповідь Баштанської ЦРЛ від 18.05.2015р., довідку від 28.05.2015р. ДРАЦС, копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ФП №068084, про укладення шлюбу серії І-ФП №262598, копії актового запису про народження №-76 від 08.08.1958 року, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №-00015966463), допитавши свідка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. \~ Відповідно до паспорту громадянки України заявник [PERSON] народилася [INFO] в м.Баштанка Миколаївської області. Згідно копії актового запису про народження №-76 від 08.08.1958 року [PERSON] ([PERSON],) народилася [INFO]. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження серії КТ №227873-227874 від 03.11.2015 року [PERSON] народилася [INFO]. Із ст. 11 ч.1 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При ухваленні рішення суд оцінює докази відповідно до вимог статей 58-59 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Посилання позивача на свідчення [PERSON], копію свідоцтва про народження позивачки (заявника) [PERSON], ксерокопію будинкової книги та довідку від 15.05.2015 року за №-38/11, відповідно до яких просить встановити вказаний факт, на думку суду не є належними доказами, та є такими, що на знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При таких обставинах, з урахуванням того, що позивачем (заявником) не надано належних та достовірних доказів встановлення факту що має юридичне значення, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, що є підставою для відмови заявнику у задоволенні заяви. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed