Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 75000 грн та проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 16845,21 грн. Також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 918,46 грн. Свою заяву мотивує тим, що 26 вересня 2019 року між нею, [PERSON] , та [PERSON] виникла домовленість про те, що позивач надає відповідачу завдаток у розмірі 75000 грн, а відповідач зобов`язується продати позивачу базу у с. Примпосад. Підтвердженням передачі грошей відповідачу є розписка від 26.09.2019, в якій зазначено, що відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] завдаток у розмірі 75000 грн. В розписці не вказана дата, до якої сторони мають укласти договір купівлі-продажу, тому, на думку позивача, жодного договору не було укладено сторонами, оскільки термін виконання зобов`язання - це суттєва умова договору. До теперішнього часу відповідач безпідставно отримані грошові кошти не повернула, в ході усних та телефонних розмов, письмового звернення з вимогою повернення 75000 грн, не виявляє бажання повертати грошові кошти, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім цього, на думку позивача, за весь час безпідставного користування відповідачем грошовими коштами в розмірі 75000 грн, на підставі ст. ст. 536, 1048 ЦК України, вона має сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами на рівні встановленої НБУ облікової ставки за період з 31.01.2020-16.11.2020 у розмірі 16845,21 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася. Від представника позивача - адвоката Бабкова Д.Ю. надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи оповіщений належним чином відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач надав позивачу розписку, згідно якої 26 вересня 2019 року вона отримала від неї завдаток за базу у с. Примпосад у розмірі 75000 грн /а.с.7/. Відповідачу 28.10.2020 була направлена вимога щодо повернення безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 75000 грн, яка була нею отримана 30.10.2020, але залишена [PERSON] без уваги /а.с.8-10/. Як вбачається з позовної заяви, боржник станом на 16.11.2020 не повернув зазначених коштів. Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Вказана правова позиція висловлена Верховним судом у Постанові КЦС ВС від 14.04.2020 по справі № 495/2442/16-ц. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, припинена або була відсутня взагалі. В ч. 2 ст. 1214 ЦК України зазначено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Так, відповідно до положень ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами на рівні встановленої НБУ облікової ставки за період з 31.01.2020 по день звернення з цим позовом до суду - 16.11.2020 у розмірі 16845,21 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів в сумі 75000 грн та процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 16845,21 грн підлягають задоволенню. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В ході судового розгляду документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 918,50 грн. Оскільки, позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved