Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що в період перебування із відповідачем в шлюбі у них народився син [PERSON] В подальшому шлюбні стосунки не склалися, у звязку із чим між ними шлюб було розірвано. Неповнолітній [PERSON] залишився проживати разом із позивачем. Відповідач [PERSON] з липня 2006 року ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до свого сина [PERSON], [INFO] В судове засідання позивач та її представник не зявилася, однак представник позивача надала суду заяву відповідно до якої позов підтримує повністю, просить його задовольнити та розглянути справу у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, зокрема через оголошення в газеті. Представник орган опіки та піклування в особі Ужгородської міської ради та представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Ужгородської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилися, однак надали суду заяви відповідно до яких проти задоволення позовних вимог не заперечують та просять суд розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Вивчивши та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що 19.03.2014 року зареєстровано актовий запис про шлюб, відповідно до якого 18 травня 2000 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції по Закарпатській області за номером 195 внесено відповідний актовий запис, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON]. З свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №253 від 27 липня 2006 року, після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Під час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON], 04.08.2001 р., що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 111256 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області 13.08.2001 р. З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 10 березня 2011 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 72. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини [PERSON]. Відповідно до довідки виданої державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві [PERSON] від 30.06.2016 р. за № 1312/5 вбачається, що на виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі 950 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, станом на 30.06.2016 року заборгованість складає 24\~822,58 грн. З довідки про склад сімї вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою з матірю [PERSON]. Відповідно до характеристики виданої Харьківською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №170 за № 175 від 17.02.2016 р. [PERSON] навчається у даному закладі з 2014-2015 навчального року, мати приділяє належну увагу вихованню сину. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків, участі у вихованні сина не приймає з 2006 року, здоровям дитини не цікавиться, аліменти не платить, іншої допомоги не надає, а тому прийшли до висновку про позбавлення останнього батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON]. Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харьківської міської ради, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON],[INFO]. З наданого висновку також вбачається, що вихованням [PERSON] займаються його мати [PERSON] та вітчим [PERSON], якого дитина вважає за батька. За час навчання дитини в школі [PERSON] до школи не зявлявся, навчанням сина не цікавився, у шкільних заходах та батьківських зборах участі не брав. Також [PERSON] не звертався до поліклініки, на обліку якої перебуває дитина, щодо стану здоровя останнього, всі рекомендації лікарів здійснює мати [PERSON] Крім того у висновку зазначається, під час розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], була зясована думка малолітнього [PERSON], де останній зазначив, що батько з ним не спілкується, не допомагає і він його не памятає. Згідно з ч.1 ст. 180 СК батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2, ст. 164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх обовязків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлен\-ня і про позбавлення та поновлення батьківських прав», коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, ме\-дичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розви\-ток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] участь в утриманні дитини та її вихованні не бере, не цікавиться станом здоровя, навчанням та фізичним розвитком, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, матеріально її не забезпечує. На підставі наведеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved