Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 15 липня 2000 року у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №94. Від спільного подружнього життя з відповідачем у них народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки вони різні за харатером та життєвими позиціями люди. Між ними часто виникають сварки та конфлікти. Протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. На даний час вона зустрічається з іншим чоловіком. Просить розірвати шлюб, оскільки такий існує лише формально. Після розірвання шлюбу бажає залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала пояснення надала аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав, просить такий задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 15 липня 2000 року у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №94, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 15 липня 2000 року. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 28 липня 2000 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 05 лютого 2003 року. Як з'ясовано в судовому засіданні позивач через постійні конфлікти, сварки, приниження зі сторони відповідача, повністю втратила почуття любові і поваги до нього, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, та те, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач повністю втратила почуття любові до відповідача, а тому спільне подружнє життя з відповідачем є не можливе. З урахуванням наведеного, слід прийти до висновку, що шлюб носить формальний характер подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і його слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачу залишити «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved