Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою доТериторіальної громади в особі Підгородненської міської ради, територіальна громада в особі Синельниківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 29 жовтня 1988 року, посвідченого в Синельниківській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області, та зареєстрованому в Синельниківському бюро технічної інвентаризації 01.11.1988 року в книзі ДЗ, стор.223 за № 191, їй належить 3/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вона придбала частину зазначеного житлового будинку в період знаходження в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб зареєстровано 22.11.1985 року в Дм.Беновській сільській раді Казанківського району Миколаївської області, актовий запис № 68. Однією сім`єю з [PERSON] вони фактично не проживали. Він мешкав і був зареєстрований в м. Підгороднє Дніпровського району Дніпропетровської області. В 2021 році вона вирішила розпорядитися своїм майном - продати належні їй 3/5 частини житлового будинку і звернулася до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Нотаріус роз`яснив їй, що так як нерухоме майно придбано в період шлюбу, там є частка другого з подружжя і необхідна його згода. Але [PERSON] помер [INFO] . 15.04.2021 року вона отримала в виконкомі Підгородненської міської ради повторне свідоцтво про смерть і звернулася до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом. 23.04.2021 року вона отримала постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з причини, як вказано в постанові : «Спадкоємка не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, а також фактично не прийняла спадщину, так як не проживала та не була зареєстрована разом з померлим за однією адресою на день його смерті.» Позивач вважає, що у неї була поважна причина, з якої вона не встигла звернутися в установлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вона є людиною похилого віку, в 2017 році їй вже виповнилося 60 років. Вона має ряд хронічних захворювань і в фазі їх загострення почуває себе зле, з підвищенням температури, нудотою та блюванням. З 2016 року вона перебуває на диспансерному обліку у сімейного лікаря. Вона не встигла подати заяву про прийняття спадщини, так як в період з 13.07.2017 року по 22.07.2017 року знаходилась на лікуванні з поганим самопочуттям. Крім неї у померлого немає інших спадкоємців першої черги в порядку спадкування за законом, тому відповідачем є територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування.») У зв`язку з цим, позивач просить визначити їй - [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача - територіальна громада в особі Синельниківської міської ради до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , 22.11.1985 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON] . Прізвище дружини після укладення шлюбу : « [PERSON] ». 29.10.1988 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила 3/5 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Договір посвідчений державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори Лівінським О.С. та зареєстрований в реєстрі за №2010. Згідно копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. від 23.04.2021 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки нею пропущений строк на прийняття спадщини після його смерті. Відповідно виписки з амбулаторної картки [PERSON] , яка надана КНП «Синельниківський центр первинної медико-санітарної допомоги Синельниківської імської ради», остання перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря з 2016 року. У 2017 році : з 13.03.2017 року по 22.07.2017 року знаходилася на амбулаторному лікуванні з діагнозом : ГЕРХ з явищами езофагіту, загострення з H.pylori. У 2018 році - з 13.03.2018 року по 25.03.2018 року знаходилась на амбулаторному лікуванні з діагнозом : ГЕРХ, загострення хронічного гастродуоденіту. У 2019 році - з 01.09.2019 року по 17.10.2019 року знаходилася на амбулаторному лікуванні з Діагнозом : загострення хронічного гастродуоденіту. У 2020 році - з 03.03.2020 року по 17.03.2020 року - знаходилася на амбулаторному лікуванні з діагнозом : загострення хронічного гастродуоденіту. В матеріалах спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] міститься заява [PERSON] про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно частини першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву, про прийняття спадщини. За положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, п.24 абз.7 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. За змістом ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судому постанові від 20травня 2021року у справі №128/881/19, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом, про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку, та доведення поважності причин пропуску строку. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] , остання дійсно пропустила строк, встановлений ст.1270 ЦК України, з поважної причини, пов`язаної з тривалою хворобою, оскільки з 2016 року вона перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря, в період з 13.07.2017 року по 22.07.2017 року вона знаходилася на лікуванні з поганим самопочуттям, що підтверджується довідкою від сімейного лікаря. Крім того, протягом 2018-2020 років тривалий час перебувала на амбулаторних лікуваннях. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі як законно обґрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст. ст. 1216, 1217, ч.1 ст. 1220, ч.1 ст. 1221, ст.1261, ч.5 ст. 1268, ч.3 ст.1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved