Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 21.11.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 645, та стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх доходів відповідача щомісячно, з дня предявлення позову до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що з серпня 2018 року, після чергової сварки, відповідач став проживати окремо від сімї та з того часу не цікавиться ні позивачем, ні дітьми. Основною причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння та довіря. Від шлюбу вони мають двох дітей, які проживають разом з нею. Подальше примирення та збереження шлюбу неможливе. Крім того, відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.11.2018 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. В судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надали письмові заяві в яких просили справу розглянути за їх відсутності та розірвати шлюб. Згідно наданої заяви відповідач визнав вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дітей у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із позовної заяви встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені та подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Крім того, сторони наполягають на розірванні шлюбу, що підтверджується їхніми заявами. Шлюб між сторонами зареєстрований 21.11.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 645, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 078628. Від спільного шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини 3 статті 105\~ СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~статті 110 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (статті 110 СК України). Відповідно до частини 2\~статті 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги відсутність ведення сторонами спільного господарства та фактичне припинення між ними сімейних відносин, а також те, що подальше спільне життя сторін, як подружжя, та збереження шлюбу між ними буде суперечити їхнім інтересам, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Діти сторін - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю, перебувають на її утриманні та потребують належного матеріального утримання, яке позивач, як слідує з позову, не може самостійно забезпечити. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2\~ ст. 51 Конституції України закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічний обовязок батьків відносно дитини, передбачено\~ст. 180 СК України. За положеннями ст.ст. 183, 184 СК України \~ розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, або за заявою одержувача в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За змістом ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку утримувати дітей у випадках, передбачених ст.188 СК України. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що сторони, як батьки, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У звязку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду з позовом в частині розірвання шлюбу. Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору, від сплати якого позивач звільнена в частині вимог про стягнення аліментів.

Outcome: approved