Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі №389/2371/17 від 31.10.2017 з відповідача на її користь, на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повнолітня, на стягнення у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, розпочавши стягнення у зміненому розмірі та у зміненимй спосіб з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що 31.10.2017 Знам`янським міськрайонним судом у справі №389/2371/17 (провадження 2/389/896/17) ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] , розпочавши стягнення з 02.10.2017. Дане рішення суду виконувалося через виконавчу службу, затримок у виплатах не було, тому за заявою позивача виконавче провадження було закрито, а [PERSON] здійснював виплати на утримання дитини самостійно по липень 2019 року включно. На сьогодні призначена до виплат тверда грошова сума в розмірі 1000 грн. має дуже низьку покупну спроможність і утримувати позивачу самотужки дитину дуже важко. [PERSON] дорослішає, збільшуються потреби, в тому числі на його харчування, одяг, розвиток, оздоровлення, до того ж власного житла позивач не має. Відповідач вважає, що призначених аліментів у сумі 1000 грн. достатньо на утримання дитини, то ж добровільно більшу суму надавати відмовляється, інших утриманців не має, матеріальний стан його значно покращився, зі слів знайомих він начеб то купив квартиру, працевлаштувався і має змогу надавати більшу матеріальну допомогу на утримання свого малолітнього сина. Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Позивач як і її представник у судове засідання не з`явилися, але подали суду заяви, в яких підтримали заявлені вимоги в повному обсязі та просять суд розглядати справу за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглянути за його відсутності. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Сторони з 29.09.2012 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.11.2018 (а.с.7). Від спільного життя останні мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.10.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] на утриання сина [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1000 грн., щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, розпочавши стягнення з 02.10.2017. На виконання вказаного рішення про стягнення на [PERSON] аліментів, судом 19.12.2017 року було видано виконавчий лист, який 20.04.2018 року повернуто сягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено, що заборгованість відсутня (а.с. 9). Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно з положенням ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, яка його утримує, з батька рішенням суду на утримання дитини стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, до його повноліття. Позивач стверджує про істотну зміну матеріального стану відповідача, який після ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів, працевлаштувався, придбав нерухомість, тобто його майновий стан покращився. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує щодо їх задоволення. Суд приймає до уваги те, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів відбулись зміни в житті одержувача аліментів, оскільки з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, що є загальнозрозумілим та не викликає сумнівів у суду. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не заперечує щодо змінти розміру та способу аліментів що присуджені до стягнення з нього судом, а також рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини та вимоги ст.ст.182,192 СК України, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] за судовим рішенням, шляхом зміни способу стягнення аліментів, і стягнути їх в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (прибутків) відповідача на місяць. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 768 гривень 40 копійок судового збору в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved