Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], яка одночасно діє як законний представник [PERSON], про визнання житлового будинку по вул. Бідащука, 16 в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області особистою приватною власністю позивача та визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житлом і зняття її та її малолітньої дитини з реєстрації за вказаною адресою. На обґрунтування вимог позивач в заяві та в судовому засіданні зазначив, що з 10.06.2000 року по 03.05.2005 року перебував в шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу сторони мають спільного сина, який проживає разом з позивачем. В 1997 році позивач в рахунок заробітної плати отримав в КСП «Баштанське» двох телиць, яких відгодував та одну з них в 2000 році продав та за виручені кошти придбав житловий будинок по вул. Бідащука, 16 в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, до якого вселився з відповідачем (тодішньою дружиною позивача) та їх спільним сином. 28.12.2002 року в будинку сталась пожежа, внаслідок чого сім’я позивача перейшла проживати в інше житло, в подальшому сторони шлюб розірвали та позивач самостійно за власний кошт відновив пошкоджене житло по вул. Бідащука, 16 в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області та відповідач жодних прав на дане житло не пред’являла, проте після народження дитини у відповідача – [PERSON], [INFO], дитина відповідача без відома та згоди позивача була записана до будинкової книги за місцем реєстрації матері. На даний час відповідач з дочкою проживає за іншою адресою, але з реєстрації за вказаною адресою не знятий. Визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком позивача необхідний останньому у зв’язку з тим, що дії відповідача обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому нерухомістю. Посилаючись на те, що житловий будинок був придбаний в період шлюбу за кошти, належні позивачу до укладення шлюбу та відповідач більше одного року без поважних причин не проживає в будинку, що належить позивачу - позивач просив визнати вказаний будинок його особистою приватною власністю та визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. Бідащука, 16 с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, і зняти її та її дочку з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачі до суду не з’явились, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов’язки сторін, та відповідачі належним чином повідомлені, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, свідчення [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про розірвання шлюбу від 25.10.2007 року; копію свідоцтва про народження позивача; копію довідки Лоцкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 21.10.2013 року №913; копію довідки архівного сектору Баштанської райдержадміністрації від 18.11.2013 року №В-382-04/6; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 02.03.2005 року №2-143/05; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 21.11.2007 року №2-706/07; договір купівлі-продажу №1-126 від 21.07.2000 року та реєстраційне посвідчення до нього; довідку Баштанського РС УДМС України в Миколаївській області від 11.12.2013 року №1005; довідку Баштанського РС УДМС України в Миколаївській області від 11.12.2013 року №1006; технічний паспорт на будинок та будинкову книгу), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 10.06.2000 року по 03.05.2005 року перебував в шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу сторони мають спільного сина, який проживає разом з позивачем. В 1997 році позивач в рахунок заробітної плати отримав в КСП «Баштанське» двох телиць. 21.07.2000 року позивач придбав у [PERSON] за одну тисячу гривень житловий будинок по вул. Бідащука, 16 в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, до якого вселився з відповідачем та їх спільним сином. 28.12.2002 року в будинку сталась пожежа, внаслідок чого сім’я позивача перейшла проживати в інше житло, в подальшому сторони шлюб розірвали та позивач самостійно за власний кошт відновив пошкоджене житло по вул. Бідащука, 16 в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області. Після народження дитини у відповідача – [PERSON], [INFO], вона без відома та згоди позивача була записана до будинкової книги за місцем реєстрації матері. Відповідач з 2000 року зареєстрована у вказаному будинку, але з 2002 року в ньому не проживає, проживає за іншою адресою, але з реєстрації за даною адресою не знявся. Малолітня [PERSON], [INFO], не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, проте записана до будинкової книги за місцем реєстрації матері – в будинку по вул. Бідащука, 16 в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області. Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 24 Кодексу про шлюб та сім’ю України, норми якої діяли на час придбання позивачем будинку, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сім’ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім’ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім’ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] домовився з [PERSON] про купівлю її будинку по вул. Бідащука, 16 в с. Лоцкине, проте просив зачекати з оплатою за будинок, оскільки позивач планував продати свою корову та розрахуватись за вказаний будинок. Оскільки [PERSON] на той час мала проблеми зі здоров’ям, її інтереси за довіреністю представляла тодішня дружина позивача (відповідач по справі). Зі свідчень [PERSON] слідує, що влітку 2000 року вона погодилась на пропозицію [PERSON] купити в нього за 1700 грн. корову, яку той отримав в рахунок заробітної плати. При цьому, [PERSON] просив швидше розрахуватись за корову, оскільки йому терміново потрібні були кошти на придбання житла. Оскільки [PERSON] на той час коштів не мала – вказану корову придбала [PERSON] Свідок [PERSON] в суді показала, що позивач працював в КСП «Баштанське», проте заробітну плату йому не сплачували, у зв’язку з чим в рахунок заробітної плати він отримав двох телиць, яких протягом 2-3 років відгодовував. Влітку 2000 року позивач одружився з відповідачкою та побажав купити власне житло, проте власник житла терміново зажадав оплати за будинок, тому позивач вирішив продати одну з власних корів, отриманих ним в рахунок заробітної плати. Корову погодилась купити [PERSON], проте не мала одночасно всієї суми вартості корови, тому вказану корову придбала у позивача сама [PERSON] за 1700 грн., які той витратив на придбання житлового будинку. В подальшому в придбаному позивачем будинку сталась пожежа, тому сім’я позивача припинила проживання в ньому та вже після розірвання шлюбу з відповідачем, приблизно з 2010 року позивач став самостійно за власні кошти відновлювати даний будинок. Відповідно до довідки архівного сектору Баштанської райдержадміністрації від 18.11.2013 року №В-382-04/6 – рішенням правління КСП «Баштанське» від 16.12.1997 року (протокол №10) надано дозвіл на видання телиць та бичків в рахунок заробітної плати членам КСП, в тому числі [PERSON] – дві голови. Вказані докази в своїй сукупності та в комплексі з відсутністю заперечень з боку відповідача [PERSON] дають підстави зробити висновок, що придбаний [PERSON] 21.07.2000 року будинок по вул. Бідащука, 16 в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області був повністю придбаний позивачем за кошти, що належали позивачу до одруження. При цьому, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (положення яких діяли на час придбання будинку) якщо котрийсь із подружжя зробив вкладення у придбання спільного майна за рахунок майна, яке належало йому до одруження, надбане за кошти, що належали йому до шлюбу, або іншого роздільного майна, то ці вкладення (в тому числі вартість майна до визнання його спільною сумісною власністю на підставі ст. 25 КпШС) мають враховуватися при визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності (ст. 28 КпШС). Тому описані вище обставини придбання позивачем вказаного житлового будинку дають підстави для визнання житлового будинку по вул. Бідащука, 16 в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області роздільним майном подружжя (відповідно до термінології, що діяла на час набуття права власності на дане майно) та приватною власністю [PERSON] Що стосується вимог про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. Бідащука, 16 с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, і зняття її та її малолітньої дочки з реєстрації за вказаною адресою, то суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] вселялась до будинку як член сім’ї власника та зареєстрований у вказаному будинку згідно з даними Баштанського РС УДМС України в Миколаївській області з 24.11.2000 року та з того часу набула право користування цим будинком, але з 2002 року не реалізовує його і по теперішній час фактично проживає за іншою адресою та будь-яких правочинів стосовно володіння та користування житловим будинком позивача відповідач не укладав, тому реєстрація відповідача у будинку позивача неправомірно обмежує його правомочності по користуванню та розпорядженню належним йому майном. У зв’язку з наведеним відповідач підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Бідащука, 16 с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області. При цьому, малолітня [PERSON], [INFO], права користування вказаним будинком не набувала взагалі, оскільки до нього не вселялась та іншим чином не користувалась, крім того, вона не зареєстрована у вказаному житлі в органах УДМС України, а лише запис про неї занесений до будинкової книги, що не є в повній мірі реєстрацією місця проживання особи. Крім того, місце проживання малолітньої дитини віком до десяти років відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України є місце проживання її батьків, проте судом встановлено, що мати [PERSON] [PERSON] в будинку позивача не проживає з 2002 року (тобто, ще до народження самої дитини). Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов’язані із зняттям з реєстрації місця проживання, є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов’язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тому вбачається що, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою. В цьому разі вимога про знаття особи з реєстрації є похідною від однієї з перелічених вище вимог. Тому вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Вимоги позивача про зняття з реєстрації відповідачів за адресою знаходження житла є нічим іншим, як проханням зобов’язати уповноважений територіальний орган УДМС зняти відповідачів з реєстраційного обліку, тому, такі вимоги підлягають задоволенню лише в частині зобов’язання судовим рішенням саме відповідача разом зі своєю малолітньою дитиною знятись з реєстраційного обліку за місцем знаходження спірного житла. У зв’язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. При цьому, позивач має врахувати, що саме рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, є підставою для звернення до уповноваженого органу виконавчої влади для зняття відповідача з реєстрації в будинку позивача. Внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 29, 405 ЦК України, ст.ст. 24, 28 Кодексу про шлюб та сім’ю України та

Outcome: partial