Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 21.08.1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них є двоє синів: [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні позивача, та [PERSON] , 2000 року народження. Підставою для розірвання шлюбу є те, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем позивач спільного господарства не веде. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Спільне життя сторони припинили з вересня 2018 року, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цієї заяви та до повноліття дитини. Стягнути судові витрати з відповідача. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву, та просить її задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 21.08.1999 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , зареєстрованого Якимівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької області, актовий запис №55 (а.с.5). Від шлюбу у них є двоє синів: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Якимівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №100 (а.с.6), та [PERSON] , 2000 року народження. Підставою для розірвання шлюбу є те, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем позивач спільного господарства не веде. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Спільне життя сторони припинили з вересня 2018 року, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам.На теперішній час сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Відділу соціального захисту населення Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області (а.с.8), відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Будь-яких утримань по виконавчим документам з відповідача не проводиться. Таким чином, суд встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку по утриманню дитини. Опіка та піклування встановляється для захисту особистих та майнових прав, а відповідно до ст. 247 Сімейного кодексу України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на аліменти. Частиною другою ст. 247 Сімейного кодексу України передбачено збереження за дитиною тих майнових прав, які вона мала до встановлення опіки чи піклування. Якщо дитина не отримувала аліменти, опікун (піклувальник) має право звернутись із позовом про стягнення аліментів з батька, матері або інших осіб, які згідно закону зобов`язані їх утримувати. Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача. Враховуючи викладе,

Outcome: approved