Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.06.2000 року. Сімейні відносини між ними припинені в 2012 році. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Апеляційного\~суду Вінницької\~області від 29.11.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2013 року скасовано та позов [PERSON] задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 14 серпня 2012 року в розмірі 2000 грн. та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі 1300 грн., починаючи з 29.11.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивач посилається на те, що з часу присудження аліментів діти потребують більшого матеріального утримання, розмір аліментів є не достатнім для їх належного забезпечення та значно нижчим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В звязку з цим позивач вважає, що розмір та спосіб стягнення аліментів має бути зміненим та визначено розмір аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, проте подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на її користь на утримання двох дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти у розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Також в даній заяві просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач в\~судове засідання\~не зявився, подав до суду заяву в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення та просив справу розглянути у його відсутність. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.06.2000 року. Від даного\~шлюбу сторони\~мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 10, 11). Судом встановлено,\~що рішенням\~Апеляційного суду\~Вінницької області\~від 29.11.2013\~року у\~справі №\~127/22031/13-цмо\~апеляційну скаргу [PERSON]\~було задоволено\~та рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2013 року скасовано. Позов [PERSON] задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 14 серпня 2012 року в розмірі 2000 грн. та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі 1300 грн. щомісячно, починаючи з 29.11.2013 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.8-9). З довідки\~№827\~від 30.01.2019\~року,\~виданої ТОВ\~«ЖЕО» вбачається,\~що позивач\~по даній\~справі та її донька [PERSON] і син [PERSON] проживають за адресою: [INFO] (а.с. 20). Відповідно до положень ст.ст.\~1-3\~Конвенції ООН\~«Про права\~дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, частина 2 статті 182\~СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Суд приймає до уваги п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Так, дійсно, на сьогодні сума стягуваних аліментів у розмірі 1300,00 грн. є недостатньою для належного матеріального утримання двох неповнолітніх дітей, оскільки з 2013 року значно збільшились ціни на усі товари та послуги, збільшився розмір прожиткового мінімуму для дитини, а тому розмір аліментів підлягає збільшенню, шляхом зміни способу стягнення аліментів. Отже, розмір аліментів, який був стягнутий рішенням Апеляційного суду Вінницької області, не відповідає мінімальному розміру аліментів визначеного ч. 2 ст. 182 СК України. Щодо визначення розміру аліментів, то суд звертає увагу, що відповідачем було визнано уточнені позовні вимоги у повному розмірі. Таким чином, стороні дійшли взаємної згоди щодо розміру та способу стягнення аліментів на утримання двох дітей. А тому,\~з урахуванням\~усіх вищевикладених\~обставин,\~суд вважає\~за можливе\~змінити спосіб\~та розмір\~стягнення аліментів\~на утримання\~двох неповнолітніх\~дітей,\~визначений рішенням Апеляційного суду\~Вінницької області\~від 29.11.2013\~року,\~стягнувши з\~відповідача на\~користь позивача\~на утримання дітей аліменти у розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття, що відповідатиме вимогам п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», задовольнивши позов в повному обсязі. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved