Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила винести рішення про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 16.04.2004 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначила, що сімейні стосунки з відповідачем не склалися, відсутність порозуміння у справах сімї призвела до втрати між ними почуття любові. З 2016 року не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Позивач в підготовче судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Згідно вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3\~ст. 200 ЦПК України,\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89,\~263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.04.2004 року сторони [PERSON], [INFO], та Рига (прізвище після реєстрації шлюбу «Гула») [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб, про що 16.04.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 320 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ № 043676. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про народження серії І-ВЛ №282252 від 29.07.2004 року. Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Стаття 21\~Сімейного Кодексу\~України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно дост. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110\~Сімейного Кодексу\~України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На вимогу\~ст.\~111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач та відповідач однією сімєю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Втратили почуття взаємної любові та поваги. Таким чином, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то згідно з ч. 1\~ст.\~142\~ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Враховуючи приписи ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 768,40 грн, з яких 50%, що складає 384,20 грн., слід покласти на відповідача з урахуванням приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved