Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Гранітненської сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позов обґрунтовує наступним. [PERSON] , [INFO] , уродженка м Донецьк, є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 9,2029 га., кадастровий номер 1424587500:09:000:0762 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сонцівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 427501 від 05.07.2010 року. 25.04.2014 року за її заявою була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] у Бойківській (Тельманівській) державній нотаріальній конторі № 131/2014, номер у спадковому реєстрі: 56019350. У грудні 2018 року вона звернулась до державного нотаріуса Бойківської державної нотаріальної контори Донецької області Ушкало М.К. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] , померлої [INFO] , але в видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено на підставі того, що Бойківська (Тельманівська) державна нотаріальна контора, на виконання доручення Міністерства юстиції України та постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 та доручення в.о. начальника головного управління юстиції у Донецькій області від 18.11.2014 року № 06-07/12. нотаріальна контора переміщена, шляхом зміни місцезнаходження установи (перереєстрація), працівників на територію, підконтрольну українській владі, а саме за адресою: м . Маріуполь , вул.Лепорського, 13 приміщення Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори. Згідно книги обліку і реєстрації спадкових справ за 2014 рік за №394 від 25.04.2014 року зареєстрована заява від гр. [PERSON] про прийняття спадщини. Відповідно даних спадкового реєстру на 11.12.2018 року свідоцтво про право на спадщину нікому ще не видано. Таким чином отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку через установу державної нотаріальної контори позивачу неможливо. На підставі вище викладеного позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, згідно позовної заяви прохала розглянути справу без її участі. Представник відповідача Гранітненської сільської ради Волноваського району Донецької області в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за нявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , в с. Гранітне Тельманівського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.02.2011 року. [PERSON] , [INFO] , уродженка м Донецьк, є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , про що свідчить заповіт від 13.11.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Тельманівського районного нотаріального округу Донецької області Богінською О.Г. Згідно вказаного заповіту [PERSON] заповідала позивачу на випадок своєї смерті все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось та взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] за законом та за заповітом, спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку, немає. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 9,2029 га., кадастровий номер 1424587500:09:000:0762 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сонцівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 427501 від 05.07.2010 року. Згідно довідки виконкому Гранітненської сільської ради [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживала та була зареєстрована [PERSON] , з 2010 року по день смерті [PERSON] . Згідно даних зі Спадкового реєстру 25.04.2014 року за заявою позивача була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] у Бойківській (Тельманівській) державній нотаріальній конторі № 131/2014, номер у спадковому реєстрі: 56019350. У грудні 2018 року позивач звернулась до державного нотаріуса Бойківської державної нотаріальної контори Донецької області Ушкало М.К. для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , але в видачі свідоцтва їй було відмовлено на підставі того, що Бойківська (Тельманівська) державна нотаріальна контора на виконання доручення Міністерства юстиції України та постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 595 та доручення в.о. начальника Головного управління юстиції у Донецькій області від 18.11.2014 року № 06-07/12. нотаріальна контора переміщена, шляхом зміни місцезнаходження установи (перереєстрація), працівників, на територію, підконтрольну українській владі, а саме за адресою: м. Маріуполь, вул. Лепорського, 13 , приміщення Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори. У зв`язку з тим, що архів нотаріальної контори залишився за попереднім місцезнаходженням контори, надати якусь інформацію зі спадкової справи, не мають можливості. Згідно книги обліку і реєстрації спадкових справ за 2014 рік за №394 від 25.04.2014 року зареєстрована заява від гр. [PERSON] про прийняття спадщини. Відповідно даних спадкового реєстру на 11.12.2018 року свідоцтво про право на спадщину нікому ще не видано, що підтверджується листом державного нотаріуса Бойківської державної нотаріальної контори Донецької області №321/02-14 від 11.12.2018 року. Аналогічна інформація на запит суду була надана державним нотаріусом в своїй відповіді від 28.08.2019 року №163/02-14. Таким чином, відповідно до матеріалів справи, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину в межах строку встановленого законом. Оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, в порядку, що встановлений чинним законодавством України, позивач не може, оскільки матеріали спадкової справи залишилися на непідконтрольній території в с. Бойківське (Тельманове) Бойківського (Тельманівського) району Донецької області. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищенаведеного, суд приходить до вмотивованого висновку, що позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в позасудовому порядку, а тому наявними в матеріалах справи доказами позивачем доведено, що вона прийняла спадщину відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , інші спадкоємці відсутні, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та законними, у зв`язку із чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved