Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача - [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення ними повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 25 листопада 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] На даний час вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, діти залишилися проживати з нею та перебувають на її утриманні. Стверджує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків з утримання неповнолітніх дітей, жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вона ж на даний момент ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну допомогу у розмірі 1075 грн., інших доходів не має. А тому їй важко забезпечити першочергові потреби дітей. У зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що з 25 листопада 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час в провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами, вони проживають окремо та неповнолітні діти залишилися проживати з позивачем, яка несе всі витрати по утриманню дітей. В добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо утримання неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що діти сторін проживають та перебувають на утриманні позивача, відсутність у відповідача інших утриманців, стягнення за виконавчими листами з відповідача не проводиться, матеріальне становище сторін, стан здоров'я сторін та неповнолітніх дітей, а також те, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини з всіх видів його доходів, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 24 лютого 2016 року, і до досягнення ними повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 551,20 грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, та

Outcome: approved