Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у2015 році вона проживала без реєстрації шлюбу з відповідачем. У березні 2016 року у них виникла сварка, після якої вони перестали спілкуватися. Того ж місяця, ще під час спілкування з відповідачем, вона познайомилася з [PERSON] , який проявляв до неї інтерес та який пропонував їй зустрічатися. У зв`язку з тим, що відповідач перестав з нею спілкуватися, став уникати зустрічей з нею, не брав від неї слухавки, вона наприкінці березня 2016 року почала зустрічатися з [PERSON] та з середини квітня 2016 року вони стали проживати разом. Наприкінці квітня 2016 року у неї виникла підозра щодо її вагітності, про що вона повідомила [PERSON] . У травні 2016 року підтвердилася її вагітність, термін якої не співпадав з початком статевих стосунків з [PERSON] , а тому 11 травня 2016 року вона встала на облік у зв`язку з вагітністю та пологами та під час заповнення індивідуальної карки вагітної вона повідомила прізвище батька дитини - [PERSON] , який працює на шахті Західно - Донбаська, які і були внесені лікарем з її слів. [PERSON] , дізнавшись, про її вагітність дуже зрадів та запропонував їй одружитися. Після цього, вона повідомила лікаря, що батьком дитини є інший чоловік, тому в її індивідуальну картку і були внесені зміни щодо прізвища і місця роботи батька дитини з [PERSON] на [PERSON] 26 вересня 2016 року вони з [PERSON] уклали шлюб та [INFO] у них народився син - [PERSON] , батьком якого був записаний її чоловік - [PERSON] . Однак їх стосунки не склались, шлюб виявився невдалим та рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] оспорив своє батьківство та рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року були виключені відомості про батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . 07 грудня 2019 року вона отримала повторне свідоцтво про народження сина [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були здійснені відповідно до ст. 135 СК України. В зв`язку з чим, позивач просить суд визнати [PERSON] батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є вона; внести зміни до актового запису про народження № 1 від 03 січня 2017 року, що складений відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, зазначивши в графі «батько» - «громадянин України - [PERSON] », який народився [INFO] , змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] »; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] (на момент подачі позовної заяви [PERSON] ), [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення сином повноліття; понесений судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи - стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 20 липня 2020 року провадження у справі зупинено, призначено у справі судову генетичну експертизу. Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року поновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням до суду висновку експерта. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, в зв`язку з чим, просить стягнути з нього 50% судових витрат. Представник відповідача - адвокат Савченко С.А. в судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести без його та без позивача. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач визнає повністю позовні вимоги в частині визнання батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження № 1 від 03 січня 2017 року просив ці обставини врахувати та у відповідній частині пропорційно зменшити стягнення судового збору та інших можливих витрат, пов`язаних з розглядом справи. Також, просив врахувати, що у [PERSON] є на утриманні син [PERSON] , [INFO] , мати: [PERSON] , яка не залучена до справи в якості третьої особи, та яка знаходиться на утриманні відповідача, в зв`язку з тим, що доглядає за дитиною до трьох років. Представник третьої особа Тернівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без їх участі, рішення по справі прийняти на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є мати - [PERSON] , батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що повторно видане 07 грудня 2019 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 12). [PERSON] встала на облік у зв`язку з вагітністю та пологами, та в індивідуальній картці вагітної спочатку прізвище батька дитини записано - [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2019 року, виключені відомості про батьківство [PERSON] з актового запису № 1 від 03 січня 2017 року, складеного Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про народження [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] (а.с. 10-11). У відповідності до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батьків відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, реєстрація народження дитини із зазначенням відомостей про батька здійснені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 13). Дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб, видана відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради 16 грудня 2019 року (а.с. 14). За приписами ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Пунктом 9 вказаної Постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно висновку експерта від 03 вересня 2020 року № 656 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Міністерства охорони здоров`я України, за підсумками якоївірогідність того, що відповідач [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , складає не менше 99,9999 % (а.с. 147-149). Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). З письмової заяви відповідача, видно, що після отримання результатів молекулярно - генетичної експертизи, визнає своє батьківство щодо малолітнього [PERSON] , 2016 року народження (а.с. 164). За приписами ст. 134 СК України, яка регламентує порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 2.13.1 п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства. Враховуючи висновок експерта, який підтвердив батьківство відповідача, визнання відповідачем свого батьківства відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , внесення змін до актового запису про народження дитини в частині відомостей про батька, та зобов`язання органу державної реєстрації внести такі зміни. У зв`язку із встановленням судом батьківства відповідача, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню з наступних причин. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Нормами чинного законодавства, зокрема ст. 180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В судовому засіданні встановлено, що дитина мешкає з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, хоча працездатний, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін та стан здоров`я дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також обов`язок відповідача по належному утриманню дитини. Розмір аліментів суд визначає у відповідності до ст. 183 СК України. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Доводи представника відповідача - адвоката Савченко С.А. з приводу того, що [PERSON] має на утриманні іншу дитину, до уваги судом не беруться, оскільки зміна сімейного стану відповідача, а саме народження дитини [PERSON] , 2018 року народження, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, який просить позивач стянути на дитину. Також, доводи представника відповідача - адвоката Савченко С.А. з приводу того, що у [PERSON] на утриманні є його дружина, до ували не беруться, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що його дружина знаходиться на утриманні відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім того, суд зазначає, що батьківство - це факт походження дитини від певного чоловіка (батька) і в спірних правовідносинах є природнім, а не юридичним (на відміну від усиновлення), а тому виникає відносно дитини з моменту її народження, а судове рішення лише підтверджує даний факт для його юридичного оформлення. Оскільки позивач звернулась до суду з позовом 17 грудня 2019 року (а.с. 16), а тому, стягнення аліментів повинно починатись саме з цієї дати. Таким чином, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, приписи ст. 182 СК України, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачені наступні судові витрати: судовий збір в розмірі 768,40 грн., витрати за проведення судово-медичної експертизи в розмірі 6963,90 грн., банківська комісія за сплату витрат за проведення судово-медичної експертизи в розмірі 34, 82 грн. та 301,92 грн. за паливо. Доводи представника відповідача та відповідача - адвоката Савченко С.А. з приводу того, що [PERSON] визнав позов повністю, а тому судові витрати з нього підлягають пропорційному стягненню, судом до уваги не беруться, оскільки відповідач з дня подачі позову до суду, а саме: з 17 грудня 2019 року позовні вимоги не визнавав та затягував судовий розгляд даної справи, а визнав позовні вимоги в частині визнання батьківства лише після проведення судово-медичної експертизи, яка призначалася повторно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., а також на користь позивача судові витрати по справі, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн., витрат за проведення судово-медичної експертизи в розмірі 6963,90 грн., банківської комісії за сплату витрат за проведення судово-медичної експертизи в розмірі 34, 82 грн. В частині позовних вимог, з урахуванням заяви позивача (а.с. 161) про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 301 грн. 92 коп. за паливо, слід відмовити, оскільки позивачем не доведено, що саме ці кошти були витрачені на проїзд її та дитини до м. Дніпро для проведення судово-медичної експертизи та у зворотньому напрямку.

Outcome: partial