overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона з відповідачем має спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, дитина знаходяться на її утриманні. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, справу просить розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, справу просить розглянути без його участі. Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Даний позов згідно реєстраційного штампу надійшов до Троїцького районного суду Луганської області 12жовтня 2017 року. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4). Дитина знаходиться на утриманні позивача. Вказане визнано сторонами і не потребує додаткового доказування. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батька, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем по справі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня подання до суду даної позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору у розмірі 640 гривень. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного ст.ст. 180,182 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні.Оскільки матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає, позивачка змушена звернутися до суду з позовом. Позивачка в судове засідання не зявилась, \~надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судовому засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ОК №277980 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, батьками [PERSON], [INFO], є громадяни [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки депутата Васильківської міської ради VI скликання [PERSON] від 20 травня 2015 року, [PERSON]. проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ст. ст. 181, 182 СК України встановлено способи виконання батьками обовязку утримувати дитину. В разі відсутності домовленості між батьками дитини про її утримання, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі її матері, батька. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В звязку з тим, що відповідач не виконує своїх батьківських обовязків по утриманню дитини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що до 08.04.1988 ВК ЗМР їй видало ордер на право заняття квартири [ADDRESS]. Даний житловий будинок перебуває на балансі у відповідача. З 15 квітня 1988 року по теперішній час вона постійно мешкає за вищевказаною адресою та сплачує комунальні послуги. Враховуючи те, що вона відкрито та добросовісно володіє нерухомістю, то просить визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру №7, житловою площею 17,55 кв.м. на 2 поверху 5-ти поверхового будинку №78 по вул. Патріотичній в м.Запоріжжя. Позивач в судове засідання не зявилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутністю та письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач дійсно проживає у вказаній квартирі та добросовісно сплачує комунальні послуги, заборгованості по членських внесках не має. Проте, ЖБК жодним чином не перешкоджав позивачу володіти та користуватися спірною квартирою. Тому просить відмовити у задоволенні позову. На підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 08.04.1988 Виконавчий комітет Запорізької міської ради видав [PERSON] ордер на право заняття квартири житлового приміщення площею 17,55 кв.м., що складається з 1-ї кімнати квартир № 7 в будинку 78 по вул. Патріотичній в м. Запоріжжя. Відповідно до довідки ЖБК №1 ДАЗ №12/16-2 від 29.11.2016 [PERSON] зареєстрована з 15.04.1988 та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з договорів доданих до матеріалів справи [PERSON] отримує послуги електрозвязку, з газопостачання, водопостачання та користування електричною енергією. Частиною 1 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з чч.1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи те, що позивач добросовісно заволоділа нерухомістю, відкрито та безперервно володіє квартирою понад 10 років, то позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що є власником будинку [ADDRESS]. У 2003 році син позивача [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] та почав проживати з дружиною та її донькою [PERSON] Рішенням суду від 16.04.3013р. шлюб між ними було розірвано.З січня 2013 року [PERSON] з дітьми переїхала на проживання до найманої квартири, та на даний час проживає у м.Миколаїв. Відповідачі ніякого зв'язку з позивачем не підтримують, в утриманні житла участі не приймають та не користуються житлом. Враховуючи викладене, відповідачі втратили своє право користування будинком. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідачі до суду не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Дослідивши матеріали справи (витяг з державного реєстру речових прав №79815000, довідку сільської ради від 17.02.2017р.,акт про встановлення факту не проживання від 03.03.2017р.), суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин: В судовому засіданні встановлено, що позивач є власникомбудинку [ADDRESS]. Відповідачі з 2013 року не проживають у вказаному будинку, а тому є особами, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.. 72 Житлового Кодексу України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Відповідачі добровільно залишили будинок [ADDRESS] та не проживає в ньому без поважних причин з 2013 р. Зазначене є підставою для задоволення позову. На підставі ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що є власником будинку [ADDRESS], який позивач отримала у спадок від батька, який помер 27.08.2013р. За життя батько позивачки дозволив проживати та зареєструватися в своєму будинку знайомим - відповідачам по справі. Певний час вони проживали у будинку, але з 2013р. лише декілька раз навідувались, оскільки виїхали до м. Київ,а їхні діти - в м. Миколаїв. З початку 2015 р. вони забрали свої речі, віддали ключі від дому та більше не приїжджали. Відповідачі ніякого зв'язку з позивачем не підтримують, в утриманні житла участі не приймають та не користуються житлом. Враховуючи викладене, відповідачі втратили своє право користування будинком. В судове засідання позивач не з'явилася, від представника надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідачі до суду не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про право на спадщину за законом, витягом з державного реєстру речових прав №59388926, довідку сільської ради від 16.03.2017р., акт про встановлення факту не проживання від 03.03.2017р.), суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин: В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS]. Відповідачі з 2013 року не проживають у вказаному будинку, а тому є особами, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.. 72 Житлового Кодексу України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Відповідачі добровільно залишили будинок [ADDRESS] та не проживає в ньому без поважних причин з 2013 р. Зазначене є підставою для задоволення позову. На підставі ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що з 15.09.1989р. вона отримала ордер на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Жданівської міської ради народних депутатів №62/2 від 06 травня 1989 року. На підставі наданої ОСЖБ «Комунальник» довідки №404 від 19.09.2014р. вона є членом кооперативу та їй належить квартира [ADDRESS]. Пайовий внесок за зазначену квартиру в сумі 5531 руб. 76 коп. був сплачений нею повністю станом на 01.10.1989р. Вона постійно проживає у зазначеній квартирі з 09.08.1973р., систематично вносить платежі за всі надані комунальні послуги. На її звернення до Маріупольського БТІ та Реєстраційної служби ММУЮ їй було відмовлено у видачі правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на зазначену квартиру та запропоновано звернутися до суду. Тому, просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 56,9 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд розглянув справу у відсутності сторін за їх заявами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [ADDRESS] була передана рішенням виконавчого комітету Жданівської міської ради депутатів №62/2 від 06.03.1989р. [PERSON], згідно ордеру на житлове приміщення №004162 від 15.09.1989р. (а.с.9). З довідки виданої Об'єднанням співвласників житлового будинку «Комунальник» від 19.09.2014р. №404 вбачається, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], як члену кооперативу, вартість квартири в сумі 5531 руб. 76 коп. нею повністю сплачена станом на 01.10.1989р. (а.с.10). Відповідно до ч.3 ст. 384 ЦПК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Беручи до уваги ту обставину, що представник відповідача визнав позовні вимоги в повному обсязі, а також те, що позивач повністю сплатив вартість зазначеної квартири, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 17 вересня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки припинені у зв'язку із відсутністю взаєморозуміння та через суттєві суперечки на побутовому ґрунті. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів про поділ майна та місце проживання дитини не виникає. Просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що на теперішній час між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сім'я фактично розпалась, подружжя не має наміру досягти примирення, а тому шлюб між ними має бути розірваний. При розірванні шлюбу суд залишає відповідачу прізвище - [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 21 листопада 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Сімейні стосунки припинені, подальше подружнє життя не можливе. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила позов задовольнити, розглянути справу за її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що на теперішній час між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась, подружжя не має наміру досягти примирення, а тому шлюб між ними має бути розірваний. При розірванні шлюбу суд залишає позивачу прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 26 грудня 1987 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки припинені у зв'язку із втратою взаємопорозуміння. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів про поділ майна не має. Просила шлюб розірвати, залишити їй прізвище - [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд відповідно до ст. 224 ЦПК України здійснив заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб V-НО № 251262, виданого Кальчицькою сільською Радою народних депутатів Володарського району Донецької області, 26 грудня 1987 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 27 (а.с. 4). Подружжя неповнолітніх дітей не має. Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, родина розпалась остаточно і в подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сімю, шлюб сторін носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 29.10.1999 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Родина мешкає разом, але син знаходиться на її утриманні. Відповідач самостійно не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини. У зв'язку з тим, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач не з'явилася. Звернулася до суду з заявою з проханням слухати справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази: свідоцтво про одруження видане ВРАГС Орджонікідзевського району м.Запоріжжя серія [NUMBER] від 29.10.1999 року, свідоцтво про народження [INFO] [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доход) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позов обґрунтований, доведений, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 30 червня 1990 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох дітей, в тому числі одну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки припинені, подальше подружнє життя не можливе. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Спорів про місце проживання дитини та поділ майна не виникає. Просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та задовольняє його у повному обсязі. За умовами ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді чоловіка та жінки. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що на теперішній час між подружжям шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась, подружжя не має наміру досягти примирення, а тому шлюб між ними має бути розірваний. При розірванні шлюбу суд залишає позивачу прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved