Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики у розмірі 85000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 20.02.2007 року позивач позичила відповідачу грошові кошти в розмірі 50000 грн., що на момент укладення договору становило еквівалент 10000 дол. США, у той час як відповідач зобов'язався повернути суму позики в обумовлений термін, а саме 30.04.2007 року. Проте до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув, посилаючись на відсутність коштів та скрутне матеріальне становище, у зв'язку з чим позивач змушена була звернутися за захистом свої прав до суду. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просили його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 20.02.2007 року [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в розмірі 50000 грн., що на момент укладення договору становило еквівалент 10000 дол. США за курсом НБУ на момент передачі грошових коштів, у той час як відповідач зобов'язався повернути суму боргу до 30.04.2007 року, про що надав власноруч написану розписку. Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, про що свідчить наявність оригіналу розписки у позивача як позикодавця, суму боргу в обумовлені сторонами строки не повернув. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов'язання із приводу надання позики, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов'язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, відповідач має повернути позивачу суму боргу у розмірі 85000 дол. США, що еквівалентно 10000 дол. США за курсом НБУ - 850 грн. за 100 дол. США. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved