Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вони з відповідачем 21.06.2018 року зареєстрували шлюб. Позивач зазначає, що вона з позивачем спільно не проживає з грудня 2018 року. Тобто, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільних дітей подружжя не має, спільне господарство не ведеться, спільне майно відсутнє. Позивач вважає, що спільне проживання з відповідачем є неможливим, оскільки довіра між ними відсутня, а також існують великі розбіжності в інтересах та поглядах на життя, в сімейних цінностях. У зв`язку з чим збереження шлюбу є неможливими. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 21.06.2018 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №932. Ухвалою судді Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 26.10.2020 відкрито провадження в цивільній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не прибув, надіславши до суду заяву, в який просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до\~ст.51\~Конституції України та ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3\~\~ст.56 СК України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3\~\~ст.105\~СК України передбачає, що\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.06.2018 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №932, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільних дітей подружжя не має, спільне господарство не ведеться, спільне майно відсутнє. Позивач вважає, що спільне проживання з відповідачем є неможливим, оскільки довіра між ними відсутня, а також існують великі розбіжності в інтересах та поглядах на життя, в сімейних цінностях. У зв`язку з чим збереження шлюбу є неможливими. Згідно зі\~статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, відповідач позовні вимоги визнає, а тому суд вважає, що наявні всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved