Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі ј частини усіх видів його заробітку до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку за умови, що він буде продовжувати навчання. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 15 вересня 2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Син навчається у Навчально - науковому інституті імені князя Володимира Великого Вищого навчального закладу «Міжрегіональної академії управління персоналом», Факультет «Правознавство», денної форми навчання на контрактній основі. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, не зважаючи на те, що згідно з законодавством зобов`язаний це робити. Вона одна не в змозі утримувати сина, у зв`язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Відповідач має постійне місце роботи, інших осіб щодо яких мав би аліментні зобов`язання не має. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі та вказав, що позивачем не надано жодних доказів про матеріальний стан матері (позивача) з якою проживає [PERSON] , її доходи, відомості про працевлаштування її та сина, одержання пенсійних чи інших соціальних виплат, доходу від передачі в оренду майна, перебування чи не перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітньої особи та отримання допомоги від держави. Чи має позивач можливість утримувати сина, який продовжує навчання в цілому чи частково. Чи дійсно повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, враховуючи той факт, що ним за виконавчим листом, до цього часу сплачуються аліменти. Позивач є фізичною особою-підприємцем. Він на даний час працює оглядачем - ремонтником вагонів виробничого підрозділу служби вагонного депо Знам`янка АТ «Українська залізниця» та отримує посередню заробітну плату, в середньому 10000 з нарахуваннямми, при цьому до цього часу сплачує аліменти [PERSON] в середньому 2100 грн. на місяць. Нерухомого майна у власності не має, проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , якій є 73 роки та яка постійно потербує медикаментозного лікування, потребує постійного стороннього догляду. Він придбаває їй ліки, медикаменти, продукти харчування, сплачує комунальні платежі, тобто фактично мати перебуває на його утриманні. Жодних належних та допустимих доказів про те, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги та якої саме і на які цілі позовна заява не містить, і такі докази не надані. Третя особа у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05 жовтня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка Знам`янського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, за актовим записом №89 (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 липня 2002 року, у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 9). Зі свідоцтва про зміну імені вбачається, що [PERSON] [INFO] , змінив 20 липня 2018 року прізвище на - [PERSON] (а.с. 10). Згідно з довідкою №10/79 від 01 червня 2020 року [PERSON] є студентом І курсу навчального закладу: Навчально-науковий інститут права імені князя Володимира Великого. Вищого навчального закладу «Міжрегіональна Академія управління персоналом». Галузь знань/Спеціальність - право, Освітньо-кваліфікаційний рівень - бакалавр, Форма навчання - денна, термін навчання по 31 серпня 2023 року (а.с. 6). Відповідно до довідки Знам`янської Другої селищної ради від 04 червня 2020 року, позивач [PERSON] проживає по [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: чоловік - [PERSON] , син [PERSON] , 2002 року народження, дочка [PERSON] , 2010 року народження, дочка [PERSON] , 2014 року народження (а.с. 11). Відповідач зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.14). Згідно з довідкою про доходи від 24 червня 2020 року, відповідаач працює оглядачем -ремонтником вагонів 50 розряду у виробничому підрозділі служби вагонного господарства експлуатаційного депо Знам`янка РФ «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», його заробіток за січень- травень 2020 року складає 51766 грн. 69 коп. Сума стягнутих з нього аліментів становить 10561 грн. 35 коп. (а.с. 27). Відповідно до довідки Новопразької амбулаторії Загальної практики сімейної медицини [PERSON] , [INFO] , перебуває на «Д» обліку в Новопразькій АЗПСМ та постійно потребує медикаментозного лікування та постійної сторонньої допомоги (а.с. 22). За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач є фізичною особою - підприємцем (а.с. 29). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Тобто, обов`язок доказування стороною обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, є прямим її обов`язком. Сторонам надавалась можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України, суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Позивачем не надано доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме не надано доказів, що повнолітній син навчається на комерційній основі як зазначено про це в позові. Не вказано та не надано доказів, про те, чи отримує він стипендію, її розмір, можливо має інший дохід, відсутні докази про оплату витрат які він несе у зв`язку з навчанням. Також не вказано розмір витрат, які несе сама мати у з в`язку з навчанням сина, її дохід. Тобто не доведено потреби матеріальної домопоги зі сторони батька у зв`язку з продовженням сином навчання. Таким чином позивачем не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, а відтак позовні вимоги є недоведеними і задовленню не підлягають. Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків, аліменти повинні стягуватися на користь повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. Позивач у позовній заяві просить стягнути аліменти на свою користь, а не на користь сина. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed