Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, де зазначила, що 20.01.2019 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачу була надана та, ним, отримана грошова сума в розмірі 4 200 доларів США, з терміном повернення коштів - до 20.03.2019 року. Факт укладення договору позики підтверджується власноручно написаною розпискою. Крім того, у лютому 2019 року відповідач повторно звернувся до неї з проханням надати йому у борг 6 200 доларів США. 06.02.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено другий договір позики, відповідно до якого відповідачу була надана та, ним, отримана грошова сума в розмірі 6 200 доларів США, з терміном повернення коштів - до 20.03.2019 року. Факт укладення договору позики також підтверджується власноручно написаною розпискою. Станом на дату звернення з даним позовом відповідач в зазначений строк борг не повернув та свої зобов`язання за укладеним договором не виконав. Сума неповерненого боргу, на день звернення до суду, складає 10 400 (десять тисяч чотириста доларів США) доларів США. Згідно інформації розміщеною на офіційній веб-сторінці Національного Банку України https://bank.gov.ua/markets/exchangerates/?date=28.09.2019&period=daily, станом на 28.09.2019 року офіційний курс гривні до долара США складає 2418,6956 (2418,69) гривень за 100 доларів. Таким чином ціна позову складає 251 543,76 гривень. Посилаючись на висновки правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, зазначають, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 04 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 761/12665/14-ц, провадження № 14-134цс18 (ЄДРСРУ № 75296546) погодилась з висновком колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про необхідність відступити від правової позиції Верховного Суду України щодо застосування пункту 8 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1445цс17. В контексті вище зазначеного рішення Велика Палата Верховного Суду зазначає що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Посилаючись на законодавчу базу просять суд прийняти позов до розгляду та відкрити провадження у справі. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач та її представник свої позовні вимоги підтримали та просять суд позов задовольнити. Судові витрати покласти на відповідача Відповідач та його представник в судове засідання не прибули надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги не визнають в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що сторони [PERSON] та [PERSON] 20.01.2019 року уклали договір позики, відповідно до якого відповідачу була надана та, ним, отримана грошова сума в розмірі 4 200 доларів США, з терміном повернення коштів - до 20.03.2019. Крім того, у лютому 2019 року відповідач повторно звернувся до неї з проханням надати йому у борг 6 200 доларів США 06.02.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено другий договір позики, відповідно до якого відповідачу була надана та, ним, отримана грошова сума в розмірі 6 200 доларів США, з терміном повернення коштів - до 20.03.2019 року. Факт укладення договорів позики підтверджується власноручно написаними розписками відповідача. Враховуючи викладене, борг за договором позик на день складання позовної заяви складає 10400 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 28.09.2019 року, - складає суму в розмірі 251 543,76 (двісті п`ятдесят одна тисяча п`ятсот сорок три гривні 76 коп.) та судових витрат в сумі 2515,44 грн. за сплату судового збору. Відповідач за вказаними письмовими розписками у визначений строк борг у розмірі 10400,00 доларів США не повернув. Однак, позичальником за договорами позики зобов`язання щодо повернення суми боргу належним чином не виконані. 20 березня 2020 року представником відповідача заявлено до суду клопотання про проведення почеркознавчої судової експертизи. Ухвалою суду від 21.04.2020 року у цивільній справі № 313/1309/19 призначено судову почеркознавчу експертизу. 01.06.2020 року відповідачем [PERSON] було надано до суду власні зразки почерку (підпису та буквеного письма). 02.06.2020 року вищевказана цивільна справа була відправлена до Дніпропетровського науков-дослідного інституту судових експертиз для проведення експертизи. Крім того було клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання судової почеркознавчої експертизи відповідачем зволікалось надання додаткових матеріалів. Та не проводилась попередня оплата відповідно до наданих рахунків. Станом на 08.04.2021 року гроші відповідно рахунків від 23.02.2021 року на рахунок інституту не надійшли., також від суду не надходив лист про продовження строків оплати, а тому наглядове провадження № 378-21 закрито без виконання судової почеркознавчої експертизи. Справа була повернута до Веселівського районного суду та призначена до розгляду по суті. Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики потребує простої письмової форми і є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до частин першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 04 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду в рамках справи № 761/12665/14-ц, провадження № 14-134цс18 (ЄДРСРУ № 75296546) погодилась з висновком колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про необхідність відступити від правової позиції Верховного Суду України щодо застосування пункту 8 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1445цс17. В контексті вище зазначеного рішення Велика Палата Верховного Суду зазначає що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. На виконання вимог п. 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України Позивач повідомив суд що позовні вимоги підтверджуються розпискою [PERSON] від 20.01.2019р. та письмовою розпискою від 06.02.2019 року, копії яких додаються до позову та оригінали яких знаходяться у справі. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525,526,599,611 ЦК України, змісту договору позики слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1525,44 грн.

Outcome: approved