Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають разом, але участі у вихованні дитини відповідач не приймає та забороняє позивачці та сину вільно переміщуватися. Оскільки на непідконтрольній Україні території є бабуся, дідусь та інші родичі, позивач має намір відвідувати їх з дитиною. У зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду та просить суд надати малолітньому сину [PERSON], [INFO], дозвіл на в'їзд та виїзд на неконтрольовану територію України, через лінію зіткнення в межах Донецької та Луганської областей, та територію Республіки Білорусь, Російської Федерації, Польщі, Туреччини, Єгипту, Італії, у супроводі матері - [PERSON], без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON] до досягнення дитиною 16 років. Позивач в судове засідання не з'явилася, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що він з позивачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON]. До недавніх пір вони разом проживали в смт. Білокуракине. В сім'ї піднімалося питання щодо поїздки позивача в Луганськ, проте вона не пояснює навіщо їй туди їхати. В м. Луганську у позивача є житло, належне їй на праві власності, проте житло не придатне до проживання. Також у позивача є матір, яка проживає в однокімнатній квартирі разом із чоловіком, який хворіє не епілепсію. Тобто, жити там ніде. При цьому, він неодноразово повідомляв їй, що згоден разом з нею та їх дитиною поїхати в м. Луганськ відвідати родичів. Також він не відмовляється надати нотаріально засвідчену згоду на перетин дитиною кордону, при цьому розмови щодо виїзду дитини за кордон у них не було. Наразі позивач разом з дітьми (їх спільною та дитиною позивача) виїхала в невідомому напрямку, не повідомивши його. З цього приводу він звертався до відділу поліції. За його зверненням було встановлено, що позивач виїхала в м. Харків. Просив у задоволенні позову відмовити, оскільки він не заперечує проти надання дозволу дитині на виїзд за кордон, проте поїздка в м. Луганськ не є доцільною та не відповідає інтересам дитини. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Батько дитини - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Згідно ст. 150 ч. 2 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.4 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Отже, чинним законодавством не встановлене обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише визначений певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або з дозволу суду за відсутності згоди одного з батьків. У разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку і мети виїзду. Виходячи з положень СК України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» і Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Саме така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 712/10623/17. Позивач в позовних вимогах не зазначає конкретну державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, строку і мети виїзду, на який необхідно надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, а саме: на територію Республіки Білорусь, Російської Федерації, Польщі, Туреччини, Єгипту, Італії. Враховуючи, що позивач не надала ніяких доказів ухилення відповідача від надання нотаріальної згоди на виїзд дитини, а відповідач в судовому засіданні заявив, що він не ухиляється від надання позивачці вказаного дозволу, суд вважає, що позовні вимоги про надання права малолітньому [PERSON], [INFO], права на в'їзд та виїзд на неконтрольовану територію України, через лінію зіткнення в межах Донецької та Луганської областей, та територію Республіки Білорусь, Російської Федерації, Польщі, Туреччини, Єгипту, Італії, у супроводі матері - [PERSON], без згоди та супроводу батька дитини - [PERSON] до досягнення дитиною шістнадцяти років є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed