Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила суд визначити, що частка померлого [PERSON] та її, тобто позивача у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS] , площею 0,150 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 5121855400:02:001:0285, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд є рівними та становить по 1/2 частині. Вимоги позивача обґрунтовані тим, що [INFO] помер її брат [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку під [ADDRESS] та 1/2 частина земельної ділянки за цією ж адресою. Позивач, являючись єдиним спадкоємцем після смерті брата, звернулася до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме на 1/2 частини житлового будинку, однак оформити спадкові права на земельну ділянку після смерті брата позивач не може, оскільки в державному акті на право власності на землю не визначено частки співвласників земельної ділянки, про що отримала відмову нотаріусу, на підставі чого просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. ч. 3, 4ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення в повному обсязі позовних вимог у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до копій свідоцтв про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, позивач є рідною сестрою [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2019 року позивач після смерті [PERSON] отримала право на частину спадкового майна, а саме на належну [PERSON] 1/2 частину житлового будинку під [ADDRESS] . Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2021 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки яка знаходиться під вищевказаним будинком та надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, оскільки у Державному акті на право власності на земельну ділянку від 26.01.2009 року серії ЯЖ №705469 право власності на земельну ділянку площею 0,150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5121855400:02:001:0285, що розташована за адресою [ADDRESS] частка померлого [PERSON] не визначена. Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку від 26.01.2009 року серії ЯЖ №705469, власниками вищевказаної земельної ділянки вказані - [PERSON] та [PERSON] , однак частки їх власності не вказані. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом та копією договору купівлі-продажу від 23.12.1996 року позивач та померлий [PERSON] були співвласниками житлового будинку під [ADDRESS] , оскільки позивач отримала 1/2 частину вказаного будинку після смерті матері [PERSON] . Таким чином, вищевказані докази дають суду достатні підстави вважати, що частка власності померлого на земельну ділянку (присадибну) складала 1/2, як наслідок частка позивача також складала 1/2. Застосовуючи норми матеріального права, суд виходив з того, що статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У відповідності до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. При ухваленні рішення суд бере також до уваги те що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Отже, враховуючи вищезазначені положення законодавства, оскільки частка у земельній ділянці, яка належала померлому [PERSON] та позивачу на праві спільної сумісної власності на теперішній час не визначена, приймаючи до уваги розмір часток належних позивачу та померлому [PERSON] у праві спільної часткової власності на житловий будинок, який знаходяться на спірній земельній ділянці, враховуючи сукупність доказів, з урахуванням того, що не визначення часток не дає можливості позивачу реалізувати своє право на спадкування, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved