Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Вказує, що вона, [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS]. Відповідач, в належному їй будинку, зареєстрований на правах племінника, але з 2003 року в ньому не проживає. Вона, як власниця вказаного житлового будинку позбавлена права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв'язку з чим, вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Сторони судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Позивач є власницею житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.01.2004, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3085204 від 16.03.2004./а.с.6,7/ Згідно повідомлення відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №5084 від 15.08.2018 [PERSON], [INFO]., зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS]./а.с.11/ Однак, відповідач за місцем реєстрації ніколи не проживав, що підтверджується довідкою голови квартального комітету №47 Мелітопольської міської ради Запорізької області від 08.08.2018./а.с.8/ Надані позивачем докази свідчать про те, що відповідач хоча і є племінником позивачки, однак членом її сім'ї не являється, у спірному будинку ніколи не мешкав, зареєстрований на своє прохання та за згодою позивачки. В силу того, що відповідач зареєстрований у вказаному будинку, але ніколи в ньому не проживав, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час в житловому будинку [ADDRESS] залишається зареєстрованим [PERSON], який не мешкає в ньому, що перешкоджає власнику будинку [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved