Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів заробітку, до повноліття дитини. Рішення суду знаходиться на виконанні в Білоцерківському міському відділі ДВС ГТУЮ, проте відповідач злісно ухилявся від сплати аліментів, внаслідок чого станом на 01.04.2018 року заборгованість по аліментах становить 29704 грн. 87 коп. Дана заборгованість виникла з вини відповідача, який не переймається належним утриманням дитини, всі витрати щодо утримання доньки покладені на позивача, а тому вона просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2014 року по 01.03.2019 року в розмірі 9037 грн. 65 коп. Позивач в судовове засідання не з`явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, представник позивача подав суду заяву в якій вказав, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без позивач та без його участі. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву, клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] являються сторони по справі. Відповідно до рішення Білоцерківського міського суду по справі №2-357/2173/14 з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 \\ 4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суду було надано довідку-розрахунок Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції за № 52603 від 18.07.2018 року, де відображено заборгованість відповідача по аліментах станом на 01.04.2018 року, в розмірі 29704 грн. 87 коп. З урахуванням даної довідки, позивачем було зроблено розрахунок неустойки в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає 9037 грн.65 коп. Судом встановлено, що вищевказана заборгованість по аліментам виникла через нехтування відповідачем свого обов`язку щодо утримання дитини та обов`язку виконаня рішення суду. Суду не надано доказів поважності причин не виконання [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненнянею повноліття. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно норм цієї статті розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, а суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. За ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліметами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. З встановлених судом обставин вбачається, що відповідач був обізнаний про порядок, спосіб стягнення з нього аліментів, знав про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів, оскільки відповідач частково виконував рішення суду, сплачував аліменти з серпня по грудень 2017 року. Встановлено, що відповідачу відомо про наявність заборгованості по аліментах, але відповідачем не було вжито заходів для зменшення розміру заборгованості по аліментах. Так, згідно довідки Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції за №52603 від 18.07.2018 року станом на 01.04.2018 року заборгованість по аліментам [PERSON] за вищевказаним рішенням суду становить 29704 грн. 87 коп. Верховним Судом України в ухвалі від 15.06.2011 року викладено правову позицію, відповідно до якої нормами СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та повнолітніх дочку, сина на період навчання за певних умов, у ст. 196 СК закріплено відповідальність за прострочення сплати аліментів, і що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Крім того, як було зазначено вище в рішенні, факт наявності такої заборгованості по аліментах та її розмір відповідач не оспорював. А тому, суд вважає, що в даному випадку відповідач має нести відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки /пені/ на підставі ст.196 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст.180,194,195,196 СК України,

Outcome: approved