Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим що вона з 2005 року проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], що належить територіальній громаді м.Суми. На сьогоднішній день продовжує добросовісно та відкрито володіти цим майном більше десяти років. Постійно сплачує комунальні послуги за цією адресою. За таких обставин просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру 5а, що розташована в житловому будинку за адресою: м.Суми, вул.Горького, буд.20. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту володіння та проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS], однак надано довідку, відповідно до якої в даній квартирі зареєстрований лише [PERSON] Зазначив, що вищезазначена квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Суми, Сумська міська рада не відмовлялась від права власності на дану квартиру і надалі є власником майна. Також вважає, що факту добросовісного заволодіння чужим майном позивачем не доведено. Тому в задоволенні позову просить відмовити. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2005 року по теперішній час позивачка фактично проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Із наданої суду копії листа департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради № 06.01-18/3020 від 13.10.2016 року вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Суми (а.с.63). Відповідно довідки ТОВ «КК «ДомКом» №2642 від 17.10.2016 року у вищезазначеній квартирі зареєстрований громадянин [PERSON], [INFO] на підставі договору №4 від 06.05.2004 року найму жилого приміщення в будинках комунального і громадського житлового фонду Сумської міської ради. Крім того, з наведеної довідки вбачається, що договір №4 від 06.05.2004 року та картка прописка громадянина [PERSON] були вилучені протоколом виїмки від 23.08.2005 року (а.с.59). Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до зазначеної статті повинні існувати наступні ознаки: -володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, тобто обставини з якими виникло володіння чужою річчю не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна; -володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; -володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків. Натомість, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що позивачка [PERSON] достовірно знала, що спірна квартира перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Суми. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] недобросовісно заволоділа квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], оскільки власником зазначеної вище квартири є територіальна громада міста Суми, в особі Сумської міської ради та договір найму з нею не укладався, позивачка знала, що володіє чужою річчю незаконно.

Outcome: dismissed