Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 15 липня 2011 року перебуває з відповідачем в шлюбі, який зареєстровано виконкомом Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис №03, в період якого у них народилася спільна неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними та припинення сімейно-шлюбних стосунків, проживають окремо. Вважає, що подальше збереження сімї, примирення з відповідачем є неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. Спору щодо спільного майна, місця проживання дитини, яка проживає з нею, не має, аліменти на утримання доньки будуть стягнуті за окремим позовом. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.30), у судове засідання 08 листопада 2016 року не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що їм надавався строк для примирення, але відновлення сімейно-шлюбних відносин не відбулося, прохала розірвати шлюб, слухати справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.31). Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином згідно поштового повідомлення про вручення судової повістки (а.с.26,29), в судове засідання 08 листопада 2016 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 липня 2011 року, який зареєстровано Криничуватською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис №03 (а.с.6), в період якого у них народилася спільна малолітня дитина [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка згідно довідки Дзержинівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.8) проживає з позивачкою. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та постійні сварки, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з липня 2016 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна та утримання неповнолітньої дитини між ними відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що наданий згідно ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2016 року строк для примирення не привів до відновлення сімейно-шлюбних відносини (а.с.23). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 551 гривня 201 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved