Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що 27.04.1996 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , неповнолітню дитину - сина, [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що з відповідачем вони проживають разом, але з вересня 2018 року спільного господарства не ведуть, дитина перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частину заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 24.04.2019 року провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, крім того в ухвалі суду було запропоновано відповідачу у строк 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, подати відзив на позовну заяву, відповідно до ст. 178 ЦПК України . Позивач у судове засідання не з`явилась, суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої на вимогах наполягає, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Раніше в судових засіданнях пояснював суду, що визнає позов в частині стягнення ј частки доходів, оскільки на утриманні має батьків похилого віку, які потребують додаткових витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.04.1996 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 01.04.2014181 року, актовий запис №181. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №04-26/5-3895 місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем проживання позивача. Даний спір виник у сфері сімейних відносин та регулюється сімейним кодексом України. Права позивача порушено та підлягають відновленню з наступних підстав. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] та у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини. Позивач не ставить перед судом вимогу про стягнення аліментів на дитину, яка досягла повноліття, та продовжує навчання, а лише на неповнолітню дитину. Суд при вирішення справи враховує наданий позивачем розрахунок витрат на дитину у розмірі 4000 гривень, який відповідач не оспорює та погоджується з виплатою ј частку доходів на неповнолітнього сина, оскільки він добровільно надає матеріалу допомогу, купує продукти харчування та перераховує кошти на картку позивача. Також суд бере до уваги надані відповідачем підтвердження щодо хвороби його батьків та витрати на їх лікування. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив обставини, на які посилався відповідач в частині того, що він іноді купує продукти харчування та іграшки, але зазначив, що кошти на картку не перераховує. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1 ст. 182 СК України, передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного суд вважає необхідним позовну заяву задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , починаючи від дня пред`явлення позову, а саме з 10 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial