Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить розірвати\~шлюбу між\~нею та\~[PERSON],\~зареєстрований 22\~червня 1988\~року в\~Палаці урочистих\~подій м.\~Олександрії Кіровоградської\~області,\~актовий запис\~№400, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Зазначає, що їх спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, між ним постійно виникали конфлікти в звязку з різними поглядами на життя. З 2000 року шлюбні відносини між ними припинені, в звязку з виїздом відповідача на заробітки. Спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Від спільного шлюбу дітей не мають, але відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС. Позивач та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, де вказала, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, а також давалось оголошення на сайті Судової влади України про виклик відповідача, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надав. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити на підставі наявних матеріалів справи заочне рішення, відповідно до вимог ст., ст. 280 284 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб,\~який був\~зареєстрований22 червня 1988 року Палацом урочистих подій м. Олександрії Кіровоградської області УРСР, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. З матеріалів справи та позовної заяви вбачається, що сторони неповнолітніх дітей не мають. Подати до органу ДРАЦС спільну заяву про розірвання шлюбу у порядку, встановленому ст. 106 СК України, позивач не має можливості, так як відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, а тому\~ позивач\~звернулась з\~даним позовом\~до суду. Підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що у них відсутнє взаєморозуміння, між ним постійно виникали сварки з приводу сімейного життя, що призвело до того, що з 2000 року шлюбні відносини між ними припинені. Спільне господарство не ведуть. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.\~105,\~110\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, так як сторони майже вісімнадцять років проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач відзиву до суду не надав. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. В позові позивач також просила суд вирішити питання щодо залишення їй прізвища «Єфанова». У відповідності до вимог ст.28 ЦК України фізична особа набуває прав та обовязків і здійснює їх під своїм іменем. Імя фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із Закону, звичаю національної меншини, до якої вона належить. Зокрема, Законом України №2398-У1 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», який набув чинності 27.07.2010р., внесено зміни до ст.235 ЦК України, а саме було доповнено частиною другою, згідно якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 295 ЦК передбачено, що прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, це є правом позивача після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем «Єфанова». Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача, а тому їх необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved