Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій зазначає що з відповідачем по справі вона перебувала в шлюбі з 17.07.1999 по 09.07.2002 роки, під час якого у сторін народилась донька [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Повнолітня дитина сторін навчається у навчальному закладі, тому необхідні додаткові кошти, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2650 грн. щомісячно, до закінчення навчання. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, зазначила, що відповідач сплачував аліменти по рішенню суду, проте з досягненням донькою повноліття перестав надавати будь-яку допомогу доньці, яка на даний момент навчається на платній основі в місті Києві, а від так потребує матеріальної допомоги. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову в повному обсязі заперечила, надала відзив на позовну заяву, та додаткового зазначила, що позивач на протязі тривалого часу не дає можливості відповідачу спілкуватись з донькою, про поступлення доньки у навчальний заклад на платній основі відповідача не повідомляли, він на даний момент не працює, а від так не має змоги надавати допомоги повнолітній дитині на навчання, а сам знаходиться на утриманні своєї дружини. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як встановлено в судовому засіданні позивач та відповідач мають спільну повнолітню доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-БК № 300245, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 27.08.2016, довідкою про реєстрацію місця проживання №1313 від 06.03.2018 та визнається сторонами по справі. Довідкою Національного транспортного університету №97 від 19.03.2018, підтверджується, що [PERSON] є студентом 1 курсу факультету «Економіка та право» з спеціальністю «Філогія» на денній формі навчання за контрактом (стипендію не отримує) Термін навчання з 01.09.2017 по 30.06.2021 роки. Відповідно до договору №1705-17 від 08.08.2017 між [PERSON] та Національним транспортним університетом, вартість навчання [PERSON] за весь час навчання становить 43200 грн. Відповідно до довідки ДФС України, у [PERSON] за період з 1 кварталу 2017 по 4 квартал 2017 інформація про його доходи відсутня. Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У силу положень ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернулася до суду із даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Частиною 2 ст.199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці у звязку з її навчанням, та у зв'язку з цим потребує такої допомоги, врахувавши контрактну форму навчання, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчатись аліменти у розмірі 1300 щомісяця і до завершення навчання, однак не довше, як до досягнення нею двадцяти трьох років. Заперечення представника відповідача, що відповідач не має доходу та знаходиться на утриманні дружини, не спростовують ту обставину, що батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Враховуючи вік відповідача, його дієздатність, відсутність на його утриманні інших осіб, суд вважає, що він має можливість надавати допомогу своїй повнолітній доньці у розмірі 1300 грн. щомісяця, а від так, позов підлягає до часткового задоволення. Враховуючи викладене та

Outcome: partial