Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0274 га за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на праві приватної власності на землю від 21.03.2006 року, посилаючись на те, що до неї, як набувача права власності на житловий будинок, перейшло право власності на земельну ділянку під цим нерухомим майном, в межах та розмірі, визначених державним актом на право приватної власності на землю попереднього власника земельної ділянки. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 24.07.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 13.08.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.08.2019 року заяву відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, залишено без задоволення. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2006 року на ім`я [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] по [ADDRESS] , кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0274 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Право власності [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку 21.03.2006 року було зареєстровано у встановленому законом порядку. [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 26.11.2010 року [PERSON] подарувала [PERSON] 23/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] , яка зареєструвала своє право власності у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 120 ЗК України, в редакції чинній на час набуття позивачем права власності на частину жилого будинку, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти. Відповідно до пункту 6 договору дарування частини житлового будинку від 26.11.2010 року, відчужувана частина будинку №[NUMBER] розташована на земельній ділянці , кадастровий номер якої [NUMBER] . Відповідно до відомостей, викладених у витягу з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру від 25.11.2010 року, відомості щодо реєстрації прав на земельну ділянку на ім`я [PERSON] , а також обмеження і обтяження земельної ділянки відсутні. Пунктом п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 із змінами визначено, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01.01.2002р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31.12.2001р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27.04.2007р. - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Статтею 377 ЦК України також передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Судом встановлено, що позивач [PERSON] не набула у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку площею 0,0274 га по [ADDRESS] , оскільки попередній власник частини жилого будинку [PERSON] не була власником вказаної земельної ділянки. Договором дарування частини житлового будинку не передбачався перехід до позивача права власності на земельну ділянку, на якій розташована ця частина будинку. Власник земельної ділянки [PERSON] померла і жодних належних та допустимих доказів прийняття або не прийняття спадщини у встановленому законом порядку після її смерті, а також порушення Житомирською міською радою законних прав та інтересів позивача, суду не надано. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed