Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності на 1/4 частину квартири, яка належить відповідачу та визнання права власності на неї за позивачем, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної часткової власності позивачу, відповідачу, який є батьком позивача, матері позивача та сестрі позивача по 1/4 частині. Відповідач проживав в цій квартирі до 01 січня 2002 року на загальних умовах разом з сім`єю позивача. 01 грудня 2004 року відповідач знявся з реєстрації. Відповідач з 01 січня 2002 року по теперішній час відмовляється брати участь як співвласник у фінансовому підтриманні оселі у житловому стані та платити комунальні послуги, чим порушує права інших співвласників у відповідності до ст.360 ЦК України. Відповідач більше 16 років не проживає у зазначеній квартирі, не користується нею, а всі витрати на утримання покладені на позивача та інших співвласників. Позивач оцінює 1/4 частину квартирі, яка належить відповідачу, в розмірі 10000 грн., згідно довідки ТОВ «Домовласник» №86 від 17.06.2002 та вважає її незначною. Крім того відповідач багато років ухилявся від виконання рішення про стягнення аліментів, має заборгованість по аліментах, яка досі не відшкодована ним. Відповідачу було запропоновано під час спілкування по телефону вирішити питання щодо частини квартири мирним шляхом, на що відповідач відповів, що не збирається користуватися своєю 1/4 частиною квартирт, і позивач як рідна донька може забрати її на свою користь, що підтверджується його повідомленням. Таким чином відповідач відмовився від своєї власності на користь позивача, а саме 1/4 частини квартири з 01.01.2002, а позивач як його донька набула право власності на цю частину квартири згідно ст.328 ЦК України. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 12.07.2018 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, розгляд справи здійснено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 24.06.2019 року закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, в разі повторної неявки відповідача розглянути справу згідно ст.223 п.4 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 282-284 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності в рівних частинах по 1/4 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.4). Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Правовою підставою для припинення права на частку у спільному майні є стаття 365 ЦК України. Згідно ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Таким чином, враховуючи практику Верховного Суду України, для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті. Відповідно абз.3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, відповідач по справі є власником 1/4 частини спірної квартири, загальна площа якої складає 51,59 кв.м., та 1/4 частина дорівнює 12,9 кв.м. При цьому, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що, на час розгляду даної справи відповідач забезпечений іншим житлом, і, позбавлення відповідача права власності на 1/4 частину вищевказаної квартири не завдасть істотної шкоди відповідачу. Позивачем не наданого жодного належного та допустимого доказу про оцінку 1/4 частини квартири, яка належить відповідачу. Також позивачем не наданого жодного належного та допустимого доказу про попереднє внесення ним вартості 1/4 частини квартири, яка належить відповідачу, на депозитний рахунок суду. Тобто, на час розгляду даної справи в суді, вимоги ч.2 ст.365 ЦК України, а саме попереднє внесення позивачем вартості частки відповідача на депозитний рахунок суду позивачем не виконано. Крім того позивачем не залученні до участі у даній справі інші співвласники, а також не заявлені вимоги про грошову компенсацію вартості 1/4 частини квартири. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про те, що, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження існування обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, вважає, що позивачем не доведено факт існування обставин, визначених ст.365 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що, даний позов є необґрунтованим, та таким, що задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Outcome: dismissed