Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28 серпня 2017 року, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.10.2005 року по 03.11.2014 року. Від цього шлюбу у них є дитина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дитини, але в добровільному порядку її не надає. Позивач вказує, що відповідач працює та отримує додатковий дохід, інших виплат по аліментах не має, стягнень по виконавчим документам не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Відповідач не заперечував проти вирішення питання про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Однак, заперечував щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку та щодо самого розміру визначених позивачем аліментів. Не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1500 гривень. А розмір аліментів, визначений позивачем, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) вважав не обґрунтований. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07.10.2005 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 1737, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.02.2006 року (а.с. 9). Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 11). Після розірвання шлюбу позивач змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою(ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.ст. 181, 183 СК України частка доходу батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідачем не було надано до суду жодних доказів у підтвердження своїх заперечень про стягнення з нього аліментів саме у частці від заробітку, а також не було надано будь-яких доказів в підтвердження своїх пояснень. Крім того, суду не було надано заперечень відповідачем про те, що він не може надавати матеріальну допомогу. Натомість встановлено, що дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає задоволенню частково, і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28 серпня 2017 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. Судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial