Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 21.06.1980 р. між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Пологівській сільській раді Охтирського району Сумської області. Після реєстрації шлюбу вона з [PERSON] деякий час проживала в [INFO], а у 1982 р. переїхали на постійне місце проживання в м. Суми. Їй було відомо, що її чоловік [PERSON] від свого першого шлюбу мав сина [PERSON] (відповідач), який жив разом з матірю та жив у м. Суми, на якого сплачував аліменти за рішенням суду. У грудні 1992 р. [PERSON] була виділена двокімнатна квартира в [ADDRESS]. Під час її спільного проживання з [PERSON] вказану квартиру площею 35,7 кв.м. вони приватизували, тобто по 1/2 частині кожному з них. 14.05.2015 р. [PERSON] помер. Не зважаючи на те, що її чоловік [PERSON] ніколи не ухилявся від сплати стягнутих з нього на утримання відповідача аліментів, сплачував аліменти одночасно із заробітної плати та пенсії по інвалідності, відповідач жодного разу батька не відвідав і жодного разу не запропонував та не надав [PERSON] жодної допомоги. Відповідачу було відомо, що його батько протягом багатьох років тяжко хворів, був визнаний інвалідом, тривалий час потребував стороннього догляду, постійно перебував на амбулаторному лікуванні, за рішенням суду був визнаний недієздатним, а вона була призначена його опікуном. Відповідач від надання батьку [PERSON] допомоги по догляду та від надання матеріальної допомоги на його лікування постійно ухилявся, хоча мав можливість таку допомогу надавати. Відповідач у встановлений законом 6-місячний строк звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини і має намір успадкувати нарівні зі мною 1/2 частину квартири, яка належала її чоловіку [PERSON] на день смерті останнього. За заявою відповідача про прийняття спадщини була відкрита спадкова справа. Просить суд: усунути спадкоємця [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 14.05.2015 р. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Позивач [PERSON] зазначила, що відповідачу було відомо, що його батько протягом багатьох років тяжко хворів, був визнаний інвалідом, тривалий час потребував стороннього догляду, постійно перебував на амбулаторному лікуванні. Весь догляд за чоловіком вона взяла на себе, не зважаючи на те, що має похилий вік та незадовільний стан здоровя. Їй доводилось прикладати фізичну силу заради того, щоб постійно перевертати чоловіка у ліжку щоб уникнути пролежнів та задля одягання памперсів. Не зважаючи на те, що її чоловік мав працездатного сина відповідача, вона постійно просила зовсім сторонніх для їхньої сім`ї, людей про матеріальну допомогу та допомогу по транспортуванню чоловіка до лікарень для надання йому невідкладної урологічної допомоги, несла витрати на лікування свого покійного чоловіка. Відповідач від надання батьку допомоги по догляду та від надання матеріальної допомоги на його лікування постійно ухилявся, хоч мав можливість таку допомогу надавати. Її чоловік [PERSON] на протязі багатьох років дуже страждав від того, що син ухиляється від спілкування з ним та від надання йому допомоги, постійно скаржився на таку поведінку сина її та сусідам. Вважає, що відповідача, як спадкоємця першої черги, необхідно усунути від права спадкування за законом. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Третя особа приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, просила розглянути справу без її участі. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] зазначила, що позивача знає, живе на одному поверсі за адресою: м. Суми, вул. Охтирська, 38/7. Вказала, що допомагала позивачу доглядати чоловіка, який на протязі тривалого часу потребував у сторонньому догляді, останні два роки був прикутий до ліжка. Родичів [PERSON] не бачила. Про сина останній казав, однак ні разу син не приходив. Скаржився, що син не відвідує, не допомагає. Померлий [PERSON] платив сину аліменти за рішенням суду. [PERSON] лікувався часто в лікарні і тривалий час. Позивач жила на пенсію та за рахунок кредиту. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] зазначила, що знала [PERSON] більше 20 років, бо працювала медичної сестрою в лікарні № 5. Знала, що є син, казав що не хоче спілкуватися, на що [PERSON] скаржився. Також вказала, що одразу після смерті [PERSON] відповідач подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ніяким чином відповідач батьку не допомагав, все робила позивач сама, а також допомагали сусіди. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO] зазначила, що є сусідкою позивача та знає сім`ю [PERSON] з 1980 року. Також вказала, що останні 2 роки до смерті [PERSON] був прикутий до ліжка, тяжко хворів. Від першого шлюбу у [PERSON] був син [PERSON], який не спілкувався з батьком та нічим не допомогав. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.06.1980 р. між [PERSON] та позивачем [PERSON] був зареєстрований шлюб у Пологівській сільській раді, Охтирського району, Сумської області, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-БП № 303988 від 21.06.1980 р. /а.с.20/. У грудні 1992 р. [PERSON] була виділена двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Ордером № 2086 від 20.12.1982 р. Виконавчого комітету Сумської міської ради Народних депутатів /а.с.15/. Згідно Свідоцтва на житло від 11.07.2011 р. виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради, що квартира у житловому будинку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної часткової власності 1/2 частка [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] 1/2 частка. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», загальною площею квартири 35,70 кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 05.07.2011 р. № 244 /а.с.16/. Відповідно до Довідки до акта огляду медико соціальною експертною комісією [PERSON], [INFO], є інвалідом першої групи безтерміново /а.с.8/. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2014 р. визнано [PERSON], [INFO] недієздатним; встановлено над [PERSON], [INFO] опікуну та призначити його опікуном [PERSON], [INFO] зареєстрованої за адресою: [INFO] /а.с.10/. Згідно Виписки епікриз з медичної карти № 4254 стаціонарного хворого [PERSON] знаходився на лікуванні з 28.05.2013 р. по 13.06.2013 р. у урологічному відділенні Сумської міської клінічної лікарні № 1 з діагнозом: Аденома простати ІІІ ст., камінь сечового міхура, хронічна затримка сечі. Залишкові явища перенесеного ГП МК в басейні правої ПМАС по даним кт від 17.06.2009 р. енцефалопатія ІІ-ІІІ ст. в стадії декомпенсації ІБС. Дифузний кардіосклероз. Аортосклероз. Синусова тахікардія. СН 2А ст. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ІІ ст., гіпертонія міокарду лівого шлуночка, IV (дуже висока) /а.с.11/. 14.05.2015 р. [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-БП № 242764 виданому Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції від 26.05.2015 р. /а.с.7/. Відповідач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] від першого шлюбу /а.с. 47/. 27.05.2015 р. відповідач [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу [PERSON] /а.с.45/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 1226 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Отже, закон окремо виділяє усунення від спадкування особи, яка ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Цей потенційний спадкоємець також усувається від права на спадкування за законом, але на відміну від осіб, зазначених у ч. 3 та 4ст. 1224 ЦК України щодо яких закон говорить про безумовну втрату права на спадкування у разі встановлення певних фактів, він визнається негідним спадкоємцем на розсуд суду. Навіть у випадку встановлення у судовому засіданні зазначених у ч. 5 обставин усунення особи від спадкування є виключною прерогативою суду. Слід відмежовувати осіб, про усунення яких від спадкування йдеться у нормах абзацу другого ч. 3 та у ч. 5 цієї статті. Спільним між даними категоріями негідних спадкоємців є те, що підставою усунення в обох випадках виступає невиконання спадкоємцями дій щодо утримання спадкодавця, що підтверджується рішенням суду. Але, якщо абзац другий ч. 3 поширюється лише на тих спадкоємців, для яких утримання спадкодавця складало їхній обов'язок згідно закону і у судовому рішенні встановлюється лише факт невиконання ними свого обов'язку, то ч. 5 розповсюджується на усіх потенційних спадкоємців, зазначених у ст. ст. 1261 - 1266 ЦК, незалежно від наявності у них закріпленого законом обов'язку утримувати спадкодавця, а судове рішення містить у своїй резолютивній частині припис щодо усунення даного спадкоємця від спадкування. Ці висновки, напрацьовані багаторічною судовою практикою, втілені у постанові Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 р. N 7 (абзаци перший, другий пункту 6 постанови). Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, поданих судом у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.\~\~ Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Досліджені у судовому засіданні докази та пояснення свідків не викликають сумніву про те, що відповідач будучи сином [PERSON], який помер 14.05.2015 р. не надавав матеріальної допомоги хворому батьку, який перебував у безпорадному стані та потребував лікування, як стаціонарного та амбулаторного, байдуже відносився до стану здоровя свого батька [PERSON], усвідомлюючи необхідність надання допомоги та підтримки, свідомо не виконував свої обовязки передбачені законом, тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved