Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що їй разом з [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної приватної власності належить квартира за адресою [ADDRESS]. На даний час в будинку, крім неї, зареєстрований [PERSON]. В належній їй квартирі відповідач проживав до 2015 року, в квартирі відсутні його будь-які особисті речі. Її звернення до суду з позовом обумовлене тим, що комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, так як відповідач не сплачує зазначені платежі, то вона змушена сплачувати все сама. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача надав заяву, в якій позов підтримали, просили його задовольнити і розглянути справу в їх відсутності та не заперечували щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду повернувся конверт та поштове повідомленням з відміткою «Закінчений термін зберігання». \~ \~ \~ \~Треті особи в судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких зазначили, що не заперечують проти задоволення позову та просили розглянути справу в їх відсутності. З огляду на неявку в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а також згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.12.2000 р., виданого відділом приватизації житла «Павлівське» на підставі розпорядження від 31.10.2000 р. №1, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с.13) Відповідно Договору про поділ (визначення розміру) часток квартири, що є спільною сумісною власністю від 06.02.2018 року серії ННА654880, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори, в.о. завідувача Чутівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №223, частки кожного у визначеному вище спільному майні визначаються рівними і становлять по ? частці цілої квартири. (а.с.14) Згідно Договору купівлі-продажу, серія ННА654881, посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори, в.о. завідувача Чутівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 225 від 06.02.2018 року та зареєстрованому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 06.02.2018 року та за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна: 1478438453254, номер запису про право власності: 24699742 [PERSON] передав у власність ? частину квартири №11, що знаходиться в смт. Скороходове, вул. Софіївська, буд. 12, Чутівського району Полтавської області, [PERSON]. (а.с. 15-16) З довідки про склад сімї №3550 від 05.09.2018 року, виданої Скороходівською селищною радою Чутівського району Полтавської області, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], яка є власником квартири та її колишній чоловік [PERSON], який зареєстрований, але за даною адресою не проживає. (а.с.17) Факт реєстрації громадян за адресою [ADDRESS] підтверджується Домовою книгою. (а.с. 22-26) Згідно акту обстеження житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] на предмет проживання громадянина [PERSON], складеного 06.08.2018 року встановлено, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає, особисті речі його відсутні. Сусіди підтверджують факт не проживання [PERSON] за вказаною адресою з 2015 року. (а.с. 18) Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як передбачено вимогами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з цим згідно з положеннями\~статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За приписом ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно положення\~статті 405 ЦК України [PERSON] є таким, що втратив право користування житлом, оскільки більше року у зазначеній вище квартирі не проживає. Інші співвласники квартири, а саме - [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти того, що б відповідача було визнано таким, що втратив право користування житлом, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON], як співвласник майна, відповідно до положень статей\~391\~та\~405 ЦК України , має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved