Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що значиться [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований її син [PERSON], який у 2003 році виїхав до Італії, де перебуває до теперішнього часу зі своєю сім'єю. У 2017 році у позивача виникло бажання продатий свій будинок, однак, покупець, дізнавшись про наявність іншої зареєстрованої особи в цьому будинку, висунула умову, щодо зняття всіх осіб з реєстрації на момент вчинення купівлі-продажу. Позивач в телефонному режимі звернулась до свого сина з приводу зняття з реєстрації, однак він відмовився приїздити в Україну саме з цією метою, оскільки це потребує значних витрат, а інших підстав відвідати Батьківщину у нього немає. У зв'язку з тим, що виникли перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою від 27.10.2017 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою від 02.11.2017 року явка позивача у судове засідання визнана обов'язковою. У ході розгляду справи представник позивача - адвокат [PERSON] подала заяву про уточнення формулювання прохальної частини позову, згідно якої позивач просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, шляхом позбавлення [PERSON], [INFO], права користування житловим будинком з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач, повідомлена належним чином до суду не з'явилася, надала заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність. Згідно інформації, наданої Державною прикордонною службою України, яка надійшла до суду 13.12.2017 року, [PERSON] виїхала з території України 27.08.2017 року. 21.02.2018 року до суду надійшов лист [PERSON], згідно якого вона підтримує позовні вимоги у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні та просить суд розглядати справу у її відсутність, оскільки ймовірний час повернення на територію України лише у серпні 2018 року. У зв'язку з даними обставинами, а також з урахуванням того, що у справі приймає участь її представник, суд прийняв рішення про можливість розгляду справи у відсутність позивача. Представник позивача - адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи за адресою місця реєстрації, у судові засідання 02.11.2017 року, 15.11.2017 року, 28.11.2017 року, 12.12.2017 року, 26.12.2017 року, 17.01.2018 року, 31.01.2018 року, 14.02.2018 року, 27.02.2018 року, не з'явився, про поважність причини неявки суд не сповістив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.08.2010 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11). У вищевказаному будинку залишається зареєстрованим син позивача - [PERSON], [INFO](а.с.12, 89). Відповідач більше року у спірному будинку не проживає, що підтверджується інформаційною довідкою від 12.10.2017 року, виданою Окнянською селищною радою Окнянського району Одеської області. Крім того, [PERSON] неодноразово викликався до суду за адресою місця реєстрації, однак почтові конверти повернуті з відміткою, що «адресат за вказаною адресою не проживає» (а.с.13, 66, 68, 78, 87, 96, 101, 108, 113, 125). Допитана у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що знає родину позивача з дитинства, після завершення навчання у школі, син позивача виїхав до Італії, до свого батька, і більше не повертався. Оскільки відповідач залишається зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], але не проживає тривалий період, це позбавляє позивача можливості повною мірою розпоряджатися належною їй нерухомістю. Договір найму зазначеного будинку між позивачем та відповідачем не укладався. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Ч.2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Однак такої домовленості не існує. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у постанові № 6-57цс11 від 16 січня 2012 року, за змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Вказані обставини та аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства України дає підстави зробити висновок, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення відповідача (який відсутній за місцем реєстрації більше року) права користування житлом та зняття його з реєстрації місця проживання. За таких обставин, суд вважає, що права власника мають бути захищені судом, а тому, позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок шляхом позбавлення відповідача (який відсутній за місцем реєстрації більше року) права користування житлом, підлягають задоволенню, як основані на законі, що надасть можливість позивачу розпоряджатися та користуватися своїм житлом на власний розсуд. На підставі викладеного,

Outcome: approved