Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON]К, третьої особи: ПАТ «ПРОСТО-страхування», в якому просить стягнути з відповідача франшизу у розмірі 1000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн., сплачені судові витрати у сумі 551,20 грн. Позивач посилається на те, що 08.06.2014 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Note, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], цивільна відповідальність якої була застрахована у ПАТ «ПРОСТО-страхування», та автомобіля ВАЗ-210994. державний номер [NUMBER], якій належить позивачу. Зазначеною ДТП їй була завдана майнова шкода у розмірі 6457,52 грн. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року [PERSON] визнана виною у скоєнні ДТП та притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. ПАТ «ПРОСТО-страхування» здійснила розрахунок суми страхового відшкодування у у розмірі 6457,52 грн., але фактично отримана сума 5457,52 грн., тобто сума зменшена на розмір франшизи, яка склала 1000,00 грн. Добровільно відшкодувати суму франшизи відповідач не бажає. Крім того, їй була завдана і моральна шкода внаслідок душевних страждань, які полягають у переживаннях у звязку з пошкодженням автомобілю, у неввічливому поводженні відповідача відносно неї після скоєння ДТП (груба словесна форма спілкування, погрози, словесні приниження). Позивач [PERSON] та її представник надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала. Третя особа, ПАТ «ПРОСТО-страхування», надали письмовий відзив на позовну заяву, просили розглядати справу за відсутності їх представника Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із постанови Київського районного суду м. Харкова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності від 27.06.2014 року вбачається, що 08.06.2014 року о 23 годині 40 хвилин гр. [PERSON], керуючи автомобілем «Nissan Note», державний номер [NUMBER], по вул. Петровського на перехресті з вул. Сумська в м. Харкові, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1 «надати дорогу», внаслідок чого зіткнулася з автомобілем ВАЗ, державний номер [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON], завдавши матеріальну шкоду (а.с.5). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «ПРОСТО-страхування», що підтверджується копією Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0158809, строк дії якого з 25.02.2014 року до 24.02.2015 року (а.с.30), тобто на час ДТП діяв Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно п.12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі за текстом - Закон № 1691), розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотків від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до п.36.6 ст. 36 Закону № 1691 страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Статтею 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надане визначення страхової суми як грошової суми, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст.29 цього ж Закону у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно звіту № 328/09/2014 від 19.09.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21099, державний номер [NUMBER], склала 6457,52 грн. Із страхового акту від 03.10.2015 року вбачається, що розмір виплати страхового відшкодування становить 5457,52 грн. Франшиза за Договором страхування № АІ/0158809 встановлена в абсолютному розмірі в сумі 1000,00 грн. Франшиза - це передбачена умовами страхування частина збитків страхувальника майна, що не підлягає відшкодуванню з блоку страховика. Визначається як різниця між сумою завданих страхувальнику збитків внаслідок настання страхового випадку та сумою страхового відшкодування (компенсації), що виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування. Встановлюється у процентах до страхової суми або в абсолютному розмірі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Позивач зверталась з письмовою вимогою до відповідача про добровільне відшкодування франшизи в сумі 1000,00 грн., але відповідач не відреагувала на її звернення. Таким чином, суд вважає доведеними ті обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог до відповідача щодо відшкодування франшизи у розмірі 1000,00 грн. Крім цього із матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях в звязку з незручностями, які вона зазнала через неможливість користуватися своєю власністю - пошкодженим автомобілем, а також у порушенні звичайного порядку життя. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Суд вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 500,00 гривень буде відповідати обставинам справи та є достатньою компенсацією тих душевних страждань та незручностей, які зазнав позивач внаслідок пошкодження його автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Із копії паспорту відповідача вбачається, що відповідач 07.04.2011 року зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] та змінили прізвище з «Усікової» на «Скубак», що також зазначено і в постанові Київського районного суду м. Харкова від 27.06.2014 року. Позивачем по справі при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією № 58 від 21.01.2016 року. Тому суд, враховуючи побажання позивача, стягує на користь позивача сплачені ним судові витрати у сумі 551,200 грн., оскільки відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial