Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 672 307,21 грн. боргу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10 травня 2012 року відповідач позичив у неї грошові кошти в сумі 400 00 грн., що станом на травень 2012 року згідно офіційного курсу НБУ становило 50 062 долари США, які зобов'язувався повернути до 01 січня 2013 року, що підтверджується його власноручною розпискою. Цього ж дня відповідач позичив в неї ще 320 000 грн., що в еквіваленті становило 40 050 доларів США, які останній зобов'язався повернути 30 листопада 2013 року, що також підтверджується його власноручною розпискою. 14 жовтня 2013 року на виконання своїх зобов'язань відповідач повернув їй 194 000 рублів, що становить 6 000 доларів США. Незважаючи на умови вказаного договору, відповідач не повернув їй у зазначений термін зазначену суму боргу. Вважає, що відповідач повинен їй повернути основний борг в сумі 672 307 грн. 21 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діяв на підставі договору про надання юридичних послуг від 20.11.2013р., дав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від 16.04.2013р., в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з розписок від 10.05.2012 року, оригінали яких долучено до матеріалів справи, відповідач [PERSON] отримав у позивача [PERSON] 400 000 грн., які зобов'язався повернути 01.01.2013 року та 320 000 грн., які зобов'язався повернути 30.11.2013 року /а.с.35, 36/. 14 жовтня 2013 року позивач [PERSON] отримала від відповідача [PERSON] кошти в сумі 194 000 рублів Росії, що станом на 14.10.2013 року еквівалентно 6 000 доларів США, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи /а.с.37/. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи наведене, факт визнання представником відповідача позики вказаної суми грошей та невиконання зобов'язання у строк, визначений в розписці за договором позики, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 672 307 грн. 21 коп. боргу за договором позики. Крім того, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати.

Outcome: approved