Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначає, що 09.02.1996 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається в тому числі із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 20 по вул. Радомишльська, у с.Кочерів, Радомишльського району, Житомирської області, інших спадкоємців які мають право та претендують на спадкове майно немає, а тому просила суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач у попереднє судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив розгляд справи проводити без участі його представника, позовні вимоги задовольнити повністю. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON](дошлюбне прізвище «Раленко») [PERSON], народилася 17.08.1962 року в с.Кочерів, Радомишльського району, Житомирської області. Відповідно до свідоцтва про народження позивачки, яке видане Кочерівським сіль загс Радомишльського району, 24.08.1962 року, батьками позивача записані: батько- Раленко [PERSON], мати- Раленко [PERSON]. 09.02.1996 року помер батько позивачки [PERSON], у віці 54 роки в с.Кочерів, Радомишльського району, Житомирської області, даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ТП №293366 видане Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої з поміж всього іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 20 по вул. Радомишльська, у с.Кочерів, Радомишльського району, Житомирської області. Згідно довідки виконавчого комітету Кочерівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області № 797 від 25.10.2017 р. за громадянином [PERSON], рахувався житловий будинок №20, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с.Кочерів, вул.. Радомишльська. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, а саме: доглядала за спадковим будинком, засаджувала присадибну ділянку, систематично проводила ремонти, підтримувала в жилому стані будинок. Однак, оформити право власності на спадкове майно позивач не має можливості через те що право власності на житловий будинок №20, який знаходиться за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с.Кочерів, вул. Радомишльська, не зареєстроване. Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/. Відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у звязку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням обєктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved