Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 13.08.2007 року між [PERSON] та СФГ «Рибак» було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,8557 га і 13.08.2007 року між [PERSON] та СФГ «Рибак» було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,8890 га, згідно договорів сторони домовилися про передачу земельних ділянок в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк 10 років, 05.11.2007 року [PERSON] помер, 08.11.2011 року помер [PERSON], їхнім правонаступником є позивач по справі. Згідно п.13 договорів оренди розмір орендної плати переглядається 1 раз на пять років у разі підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, але за час виконання договорів істотно змінилися обставини, інфляційний процес у державі виріс настільки, що якби сторона орендодавця дане передбачала, то не укладала б угоду на умовах, зазначених в договорах. У 2013, 2014, 2015 роках позивач неодноразово зверталася до орендаря щодо зміни розміру орендної плати в звязку з інфляцією, але орендар не відреагував на звернення, а тому позивач просить суд розірвати вказані вище обидва договори оренди, укладені 13.08.2007 року між [PERSON] та СФГ «Рибак» і між [PERSON] та СФГ «Рибак». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що відповідач належним чином виконує взяті на себе зобовязання за договорами оренди, своєчасно сплачує орендну плату, заборгованість по орендній платі відсутня, позивач не зверталася до СФГ «Рибак» із заявами про зміну розміру орендної плати, а підставою для розірвання договорів оренди згідно діючого законодавства може бути тільки систематична несплата орендної плати. Заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 13.08.2007 року між [PERSON] як орендодавцем, та СФГ «Рибак» в особі голови [PERSON], було укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 2,8557 га в межах Чупирянської сільської ради Білоцерківського району, яку орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, договір укладено на 10 років, що стверджується копією вказаного договору оренди, який зареєстровано в управлінні Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.08.2007 року за № 040732200043. Та 13.08.2007 року між сторонами договору було підписано акт прийому передачі орендованої земельної ділянки (а.с.7-9). Встановленим є те, що 08.11.2011 року [PERSON] помер, та його спадкоємцем на вказану земельну ділянку є позивач по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2013 року, яке зареєстровано в реєстрі за № 2-1290 (а.с.5) Судом встановлено, що 13.08.2007 року між [PERSON] як орендодавцем, та СФГ «Рибак» в особі голови [PERSON], було укладено договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 2,8890 га в межах Чупирянської сільської ради Білоцерківського району, яку орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, договір укладено на 10 років, що стверджується копією вказаного договору оренди, який зареєстровано в управлінні Держкомзему у Білоцерківському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.08.2007 року за № 040732200046. Та 13.08.2007 року між сторонами договору підписано акт прийому передачі орендованої земельної ділянки. Встановленим є те, що 05.11.2007 року [PERSON] помер, спадкоємцем зазначеної земельної ділянки є позивач по справі [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.6). Отже, позивач після смерті орендодавців є власником обох орендованих СФГ «Рибак» земельних ділянок. Встановлено, що позивач в 2015 році зверталася до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання вказаних договорів оренди з підстав неналежного виконання орендарем умов договору щодо не перегляду орендарем орендної плати та приведення її до рівня, передбаченого законом. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 08.09.2015 року у справі № 357/10640/15-ц було відмовлено [PERSON] в задоволенні її позову до СФГ «Рибак». Дане рішення набрало законної сили(ас.36-39). Згідно ч.3ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В даній справі позивач просить суд розірвати договори оренди земельних ділянок з підстав порушення відповідачем п.36 договору оренди від 13.08.2007 р., а саме щодо погодження сторонами один раз на пять років розміру орендної плати. Так, відповідно до п. 36 Договорів оренди зміна договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі не досягнення згоди щодо зміни договору спір розвязується у судовому порядку. Суду не надано жодного обґрунтування чи належного доказу того, що відповідач порушив п.36, чи заперечив якимось чином дану умову спірного договору оренди. Згідно п.п.9,11 договорів оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5 % від грошової оцінки землі в грошовій або натуральній формі за згодою сторін. Орендна плата вноситься у такі строки: з 01 жовтня по 31 грудня кожного року. В п.13 договорів оренди передбачено, що розмір орендної плати переглядається 1 раз на пять років у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; інших випадках, передбачених законом. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позивач просить суд розірвати договори оренди землі саме з тих підстав, що вона пртягом декількох років неодноразово зверталася до орендаря щодо зміни розміру орендної плати в звязку з інфляцією, але орендар ігнорує її законні вимоги і не бажає вести переговори щодо зміни договірних умов. Крім того, в підтвердження своїх позовних вимог стороною позивача надано повідомленні управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі від 04.09.2015р. про те, що розмір плати за оренду землі сільськогосподарського призначення у відсотковому відношенні від грошової оцінки землі може становити від 3 до 12 %. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Положеннями ч.ч.1,3 ст.651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У ч.2 ст.651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п.38 договорів оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. За ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст.21 Закону «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Як вбачається зі змісту укладених з відповідачем спірних договорів оренди землі, всі істотні умови, які є обовязковими для таких договорів згідно вимог законодавства, є дотриманими. За змістом ст.ст. 93, 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Так, статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлені підстави припинення договору оренди землі, а саме такими підставами є: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). При цьому, зазначений перелік підстав не є вичерпним. Згідно з ч. 1 ст.32 Закону «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Слід зазначити, що норми статті 24 та статті 25 Закону України «Про оренду землі» не містять у собі вимог щодо систематичної несплати орендної плати, а договір оренди земельної ділянки може бути розірваний на вимогу однієї із сторін в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених нормами цих статей. Випадки припинення права користування земельною ділянкою, визначені ст.141 ЗК України стосуються всіх правових підстав користування землею, у тому числі оренди землі. Отже, згідно вищенаведених правових норм підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Відповідно до ст. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» розмір плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних ділянок (паїв) для орендодавців, що є працівниками сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств, яким вони надали в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення чи земельні частки (паї) становив не менше 1,5 % визначеної відповідно до законодавства вартості такої орендованої земельної ділянки, земельної частки (паю). Відповідно до ст. 30 вказаного вище Закону зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Зазначена норма про дубльована і в пункті 36 спріних договорів оренди землі. Як вказано вище в рішенні, договори оренди землі , які просить розірвати позивач, були підписані орендарем і орендодавцями [PERSON] та [PERSON], тобто, при їх укладенні сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов, зокрема і орендної плати в розмірі 1,5 % від грошової оцінки землі в грошовій або натуральній формі, додаткових договорів щодо зміни розміру орендної плата відповідно до ст. 30 Закону «Про оренду землі» сторони не укладали. Указом Президента України від 19.08.2008 р. за № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) у статтю 1 Указу Президента України від 2 лютого 2002 року № 92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок і земельних часток (паїв)» унесені зміни, згідно з якими розмір плати за оренду земельних ділянок рекомендовано встановити не менше 3 %. Із бухгалтерських довідок СФГ «Рибак» № 33, 34, 35 від 10.08.2015 року /а.с.21-23/, копій відомостей на одержання орендної плати в натуральній і грошовій формі /а.с.24-35/ вбачається, що орендна плата виплачена позивачці за період з 2008 року по 2014 рік повністю в грошовій і натуральній формі у розмірі, передбаченому умовами договорів оренди, заборгованість по орендній платі відсутня, навпаки, є переплата орендної плати. Заяв щодо змін або доповнень до розміру орендної плати від позивача до відповідача не надходило і додаткових договорів щодо цього сторони не укладали. А тому посилання позивача на те, що вона неодноразово зверталася до відповідача щодо зміни орендної плати, а відповідач ігнорував її вимоги, є необґрунтованими, оскільки жодних доказів з цього приводу суду не було надано. І дані обставини встановлені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 08.09.2015р. та не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. А відповідно до ст..14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування. Виходячи з обставин справи і вимог закону, суд вважає, що підстав для дострокового розірвання договорів оренди земельних ділянок немає, відповідач належним чином виконує умови укладених договорів оренди, тоді як стороною позивача не доведено в судовому засіданні обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, щодо неналежного виконання умов договорів оренди орендарем СФГ «Рибак». Інформаційна довідка Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі про розмір орендної плати ніяким чином не є підставою для розірвання договорів оренди та не є належним і допустимим доказом позовних вимог у даній справі. А за положеннями ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Outcome: dismissed