Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 30.12.1993 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.07.2009 року шлюб з відповідачем розірвано. Окрім цього, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.01.2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. У звязку зі змінами внесених до ст.182 Сімейного кодексу України, прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також позивач зазначила, що на сьогоднішній день їй бракує коштів на утримання сина, а відповідач ніякої іншої матеріальної допомоги, окрім аліментів, сину не надає. У звязку з цим позивач просила збільшити розмір аліментів, які сплачуються відповідачем на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до актового запису про шлюб №963, складеного Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона 30.12.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії II-КГ №288054, сторони перебували у шлюбі. Згідно з актовим записом про народження №431, складеним Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона 21.12.2000 року, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до актового запису про розірвання шлюбу №367, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні 10.12.2000 року, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.01.2014 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що розмір аліментів, присуджений за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.01.2014 року, на сьогоднішній день є меншим, ніж встановлений ст. 182 СК України з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, а тому не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає, що необхідно змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на відповідача. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved