Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] та зобов'язати Жмеринський центр надання адміністративних послуг зняти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з державної реєстрації з житлового будинку [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що згідно договору купівлі-продажу 07.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Шевченко С.О., вона купила у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS]. У відповідності до п.2.1 вказаного договору, за даними довідки виданої квартальним комітетом м.Жмеринки «Першотравневий» у цьому будинку зареєстровано місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] Продавець свідчив, що всі зареєстровані особи є дієздатними то зобов'язується зняти з реєстрації місце їх проживання у десяти денний строк з моменту підписання цього договору». Однак, це зобов'язання не виконане та відповідачі продовжують бути зареєстрованим та проживають у належному вже позивачу будинку [ADDRESS]. В добровільному порядку виселитися та знятися з реєстрації відповідачі не бажають, що не дає їй використовувати будинок за призначенням і повною мірою здійснювати своє право власності. 19.08.2016 року позивач [PERSON] надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила усунути перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом примусового виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з цього будинку та зобов'язати Жмеринський центр надання адміністративних послуг зняти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з державної реєстрації з житлового будинку [ADDRESS]. 18.10.2016 року позивач [PERSON] надала заяву про зміну заявлених позовних вимог, в якій просила усунути перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання втратившими права користування та примусового виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з цього будинку. Представник позивача [PERSON] 17.11.2016 року надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача [PERSON] Змінені позовні вимоги надані до суду позивачем 18.10.2016 року підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, в судові засідання не з'явилися. Заперечень до суду не надали. Заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що позов належить задовольнити повністю враховуючи таке. Поняття права власності визначено ст.316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно ст. 391 ЦК України. В статті 386 ЦК України, визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу 07.12.2015 року позивач [PERSON] купила у відповідача [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS].(а.с.6) У відповідності до п.2.1 вказаного договору, за даними довідки виданої квартальним комітетом м.Жмеринки «Першотравневий» у цьому будинку зареєстровано місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] Продавець свідчить, що всі зареєстровані особи є дієздатними то зобов'язується зняти з реєстрації місце їх проживання у десяти денний строк з моменту підписання цього договору». (а.с.6-звор.). Зазначений договір згідно витягу внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07.12.2015 року (а.с.8). За відомостями адресно - довідкового сектору УДМС України у Вінницькій області відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.19-22). Відповідно до ст.7 ч.1 п.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У відповідності до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.1 ст.109 Житлового Кодексу України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав на проживання та користування відповідачів. Враховуючи вищевикладене, а також ст.16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом усунення йому перешкод в користуванні будинком [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності. Враховуючи наведене,

Outcome: approved