Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем є батьками неповнолітнього [PERSON], 23.03.2006 р. н. У 2013 році рішенням суду їх шлюб було розірвано, дитина проживає з матірю, на користь позивача за рішення суду, стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина. Однак за період з листопада 2014 року та на початку 2015 року [PERSON] понесено додаткові витрати, повязані з лікуванням дитини та її розвитком (зокрема витрати на придбання окулярів, консультацію лікаря, лікувальні процедури а також повязанні із заняттями спортом), у звязку з чим позивач просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 3639,50 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, наданої на адресу суду. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що він бажає надавати синові допомогу, але не має можливості у звязку з тяжким матеріальним станом, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], який народився 23 березня 2006 р., що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КГ №017846, виданим 10 квітня 2006 року, батько дитини відповідач по справі [PERSON]. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 04 червня 2013 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 23.03.2006 р. н., у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В період з кінця 2014 року по серпень 2015 року позивачкою [PERSON] було понесено додаткові витрати, повязані з лікуванням дитини та її розвитком, а саме: у звязку із вадами зору у дитини лікарем було призначено лікування та необхідність придбання окулярів зі спеціальними критеріями (консультація лікаря, придбання окулярів, лікувальні процедури), а також оплата за відвідування дитиною спортивної школи з плавання та поїздка до дитячого табору ДОТ «Жемчужина» на навчально-тренувальні збори, на що було потрачено кошти матері у загальному розмірі 6007,00 гривень. Вказані витрати підтверджуються наданими до суду доказами. Відповідно до ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Частиною 2 ст. 185 СК України передбачено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Участь у додаткових витратах на дитину, як це виходить з вимог ст. 185 СК України, є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах. Обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Як було встановлено в судовому засіданні, реальні додаткові витрати позивачки склали 6007,00 грн. Входячи з принципу рівності обовязків батьків по утриманню дитини та положень ст. 185 ЦК України, половину вказаних витрат повинен нести відповідач, що складає 3003,50 грн. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дитину є обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved