Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем з 19.07.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу вони мають дитину- [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, відповідач дитині матеріальну допомогу не надає, у вихованні участь не приймає, тому позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов. [PERSON] надав відзив на позов, в якому вказав, що не згоден з викладеним у позові, так як з серпня 2019 по липень 2020 року позивач користувалася його заробітною карткою, знімала всі кошти, які приходили на картку, також відповідач вказав, що позивач не надала відомостей щодо доходів дитини та своїх доходів, як зазначає [PERSON] батьки є рівними в утриманні дитини. Зважаючи на вказане, відповідач зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст.12,81 ЦПК України\~і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 19.07.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають дитину- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Як зазначила [PERSON] в позові, дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач дитині матеріальну допомогу не надає, у вихованні участь не приймає. Щодо матеріальної допомоги, [PERSON] вказав у відзиві, що позивач користувалася його заробітною карткою та доказів [PERSON] на відсутність матеріальної допомоги не надано, як і довідки про її доходи. Сторони на підтвердження наявності чи відсутності надання матеріальної допомоги відповідачем позивачу, доказів не надали. Факт проживання дитини з матір`ю, відповідач не заперечував. Згідно довідки про доходи, [PERSON] працює в Регіональній філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» Виробничий підрозділ «Локомотивне депо Лозова». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної ради України № 789-ХІІвід 27 лютого 1991року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 згідно з ч. 1 ст.181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст.189цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2ст. 182\~СК України. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст.181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у\~постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч. 2\~ст. 166 СК України, батьки, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини. Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просила стягнути 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідач зазначив у відзиві, що не заперечує проти стягнення ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на ст.183 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути на утримання дитини з відповідача ј частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, згідно з ч. 1\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 7 ч. 1\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430\~ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вище викладене, враховуючи відзив відповідача, суд вважає за необхідне вимоги позивача задовольнити частково. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача за позовом у розмірі, який було встановлено на дату подання позовної заяви до суду.

Outcome: partial