Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач як дитина спадкодавця, інші спадкоємці відсутні. На час смерті матері, позивач проживала разом із нею однією сім`єю та вважала, що вона належним чином прийняла спадщину. Позивач після смерті матері звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. У зв`язку із цим позивач просить у судовому порядку визнати за нею право власності на спадкове майно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 28.10.2005 року, посвідченого Студенцовим О.В., нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори, та інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.11.2019 року, [PERSON] за життя належала 1/2 частина житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, довідкою про укладення шлюбу позивачем із [PERSON] , свідоцтвом про розірвання шлюбу із [PERSON] та свідоцтвом про одруження позивача із [PERSON] . Згідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Оріхівської міської ради Запорізької області від 21.11.2019 року, [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільний побут та спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , з 28.10.2005 року по день смерті [PERSON] [INFO] . [PERSON] проживає у вказаному будинку без реєстрації і по сьогоднішній день. Відповідно до відомостей приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Демидьонок Т.А., після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 99/2019. Згідно до даних спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] зверталася позивач у справі, надавши докази спільного проживання із спадкодавцем на день його смерті. Діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] надали нотаріусу заяви про те, що спадщину після смерті матері вони не приймали та приймати не збираються. Постановою від 27.11.2019 року № 623/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є співвласницею іншої частини спірного будинку, вказала, що після купівлі будинку померлою [PERSON] , вона заселилася в будинок разом із донькою [PERSON] та внучкою, які проживали разом із нею однією сім`єю до дня її смерті. На даний час [PERSON] продовжує проживати у вказаному будинку. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно із частиною першою\~статті 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. При цьому місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Встановлення зазначених обставин є необхідним для вирішення питання щодо можливості застосування до спірних правовідносин положень частини третьої\~статті 1268 ЦК України. За змістом норм\~статей 1268-1269 ЦК України\~факт прийняття спадщини тісно пов`язується з постійним проживанням разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, проте окремо встановити факт прийняття спадщини без встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини чинним законодавством не передбачено. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги як донька спадкодавця та подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини разом із доказами спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що нотаріус не взяв до уваги, інші спадкоємці відсутні, а позивач прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то позовні вимоги є обґрунтованими та законними, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved