Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з 06.01.2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею. Причиною розірвання шлюбу є та обставина, що вони втратили взаєморозуміння, не підтримують ніяких стосунків, не ведуть спільного господарства. У кожного з них своє життя. Шлюбні відносини між ними припинені, вони мешкають окремо. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач зазначає, що за таких обставин вони з відповідачем не мають наміру зберегти шлюб, причини які спонукають на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Спір про місце проживання дитини відсутній, дитина буде проживати з нею. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], укладений 06.01.2017 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі, позов задовольнити, дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з нею, спір про поділ майна подружжя відсутній, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 21). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином шляхом напрвлення судового виклику (а.с. 17-19, 26), та шляхом повідомлення через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 25), причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, відзиву на позовну заяву не надав, у зв'язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06 січня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 06 січня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 09 (а.с. 7). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дітину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 12 серпня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 8). Між сторонами немає взаєморозуміння, склалися різні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, мешкають окремо. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. На підставі викладеного, суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір'ю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved