Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.02.2015 року вона з відповідачем розлучилася. Від спільного проживання в шлюбі вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обовязків, добровільно коштів на утримання сина не надає та участі у додаткових витратах не приймає. Він не має постійного місця роботи та має мінливий дохід. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не зявилась. Направила суду заяву в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги визнає і не заперечує проти стягнення аліментів в заявленому розмірі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засідання встановлено, що сторони з 28.07.2012 по 26.02.2015 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Барського районного суду Вінницької області від 26.02.2015, справа 125/62/15-ц (а.с.5). Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія І-АМ №256501 (а.с.6), відповідач значиться його батьком, а отже несе обов'язок щодо його утримання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Оскільки дитина проживає з матірю - позивачем по даній справі, що підтверджується довідкою Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №2863 від 01.12.2015 (а.с.7), то аліменти необхідно стягувати на її користь. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, що у відповідача інших утриманців не має, за станом здоровя він може працювати, тому має змогу виплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в заявленому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву предявлено до суду 02.12.2015. Відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved