Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просила позбавити батьківських прав [PERSON], який народився [INFO] (паспорт [NUMBER] виданий Тарутинським РВ ГУМВС України в Одеській області ЗО грудня 2000 року), відносно його сина [PERSON] [INFO] та стягнути з [PERSON] (паспорт [NUMBER] виданий Тарутинським РВ ГУМВС України в Одеській області ЗО грудня 2000 року) на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]), яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], на утримання сина [PERSON] [INFO], аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку /доходу/ щомісячно починаючи з 19.05.2017 року до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, посилається на те, що відповідач зовсім перестав піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його розвитком, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що безумовно негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. [PERSON] не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею альновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею початкової освіти Позивач, будучи сповіщеною належним чином, до суду не з'явилась, надавши суду письмову заяву, по якій просить суд позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності, Відповідач, будучи сповіщеною належним чином, до суду не з'явилася без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи можливий розгляд за її відсутності суду не надавала та не заявляла. Орган опіки та піклування Приморської РА ОМР, будучи сповіщеним належним чином, до суду не з'явився, про час та місце судового засідання належним чином повідомлявся. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріли справи, надані докази, вважає за можливе позов задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що 10 вересня 2014 року, між [PERSON] та відповідачем [PERSON], було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2166. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.08.2017 року по справі №522/10008/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Стаття 150 СК України встановлює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 180 СК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте відповідач не виконує жодних із своїх батьківських обов'язків відносно своєї дитини [PERSON]. Як зазначив позивач [PERSON], після того як відповідач переїхав до іншої адреси мешкання, він ні разу не відвідав [PERSON] за два роки. З висновку органу опіки та піклування Приморської РА ОМР від 12.01.2018 року № 01-11/2765/1 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо дитини вбачається, що [PERSON], ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку малолітньої дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги. Всі питання щодо виховання малолітньої дитини вирішуються матірю - [PERSON]. [PERSON] надав заяву від 07.11.2017 року, яка завірена приватним нотаріусом Омаровою В.С., в якій дає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та просить справу розглядати за його відсутністю. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON]. Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Вихованням неповнолітньої дитини займається позивач, відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, тобто не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя. Згідно до ст. 164 СК України одними з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітніх,

Outcome: partial