Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з відповідачем з 09 жовтня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі позивач народила сина - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Дитина проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріально дитину не утримує, внаслідок чого позивач звернулася із позовом до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Вказала, що дитина знаходиться на її утриманні, разом з дитиною вона проживає на орендованій квартирі, щомісячно витрачаючи по 1300,00 грн. на оренду квартири. Зазначає, що вона працює, однак доходу не достатньо для утримання дитини, оскільки дитина потребує коштів на харчування, одяг, іноді хворіє та потребує коштів на оплату ліків. Зазначила, що стан здоров`я дитини та відповідача нормальний, хронічних захворювань не мають. У власності позивача наявне нерухоме майно та машина. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, визнаючи позов в частині стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Зазначив, що дитина проживає як з позивачем так і з ним, він оплачує вартість навчання, надає грошові кошти дитині, придбає дитині одяг. Зазначає, що інших осіб на утриманні, окрім дитини не має, хронічних захворювань, окрім гастриту не має. Нерухомого майна у власності не має. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 09 жовтня 2004 року та є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Доказів на підтвердження наявності домовленості між сторонами щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину матеріали справи не містять, позивач наполягав, а відповідачем не спростовано, що станом на день розгляду справи неповнолітня дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини повинні бути стягнуті аліменти. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного. За ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Доказів наявності негативного стану здоров`я дитини суд не надано. Сторонами визнано, що дитина хронічних захворювань не має. Доказів негативного стану здоров`я відповідача, який би позбавляв можливості останнього працювати та отримувати дохід суду не доведено. Доказів наявності у платника аліментів інших осіб на утриманні матеріали справи не містять, як не надано суду і доказів наявності у відповідача нерухомого майна, інших обставин, які-б мали істотне значення для визначення розміру аліментів, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, саме означеного розміру аліментів, з урахуванням обставин справи, наданих сторонами доказів, відомостей про дохід сторін та прохальної частини позову буде достатньо для утримання дитини. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач звернулась з позовом 20 грудня 2016 року, тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов частково. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривня 20 коп.

Outcome: partial