Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа відділ Державної реєстраційної служби Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є головним власником домоволодіння, розташованого за адресою: м.Синельникове, вул.. Бараболкіна, 11. В будинку зареєстровано 3 особи: вона, її чоловік та їх донька [PERSON], [INFO]. Вже 18 років донька не проживає в зазначеному будинку, оскільки увесь цей час проживає на території [PERSON] Федерації у м.Нижній Новгород, вулиця та номер будинку їй не відомі та є громадянкою [PERSON] Федерації. Відповідач не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні будинку. Реєстрації її не дозволяє позивачу повноцінно розпоряджатись майном та значно обмежує права. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.. Бараболкіна, 11; Зобовязати відділ державної реєстраційної служби Синельниківської міської ради зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.. Бараболкіна, 11. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про день та час розгляду справи була повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно договору дарування від 29 травня 1985 року, посвідченого державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON] 29 травня 1985 року, зареєстрованого в реєстрі за № 889, [PERSON] належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.. Бараболкіна, 11. Відповідно довідки голови квартального комітету № 3 від 04 липня 2018 року [PERSON], 29 червня 1950 року проживає в [INFO] та мешкає за цією адресою з чоловіком [PERSON], [INFO], донька [PERSON] зареєстрована, але з 2000 року не проживає. У відповідності до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. \~\~\~ Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~ст..7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.. Бараболкіна, 11, оскільки відповідач не проживає у даному будинку, більше одного року без поважної причини. Однак, позовні вимоги в частині зобовязання відділу державної реєстраційної служби Синельниківської міської ради зняти з реєстраційного обліку [PERSON] за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.. Бараболкіна, 11, задоволенню не підлягають, оскільки втрата права користування житловим приміщенням за законом передбачає безумовне зняття уповноваженим на це органом особи з реєстраційного обліку. На підставі викладеного та

Outcome: approved