Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення із відповідачів заборгованість у розмірі 1 048 780 (один мільйон сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят) грн. 00 коп. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Відповідно до вимог п. 1.1. Договору позики, Позикодавець передає Позичальнику власні грошові кошти в сумі 1\~023 200 (один мільйон двадцять три тисячі двісті ) гривень 00 копійок, що дорівнює 40 000,00 (сорока тисяч) доларів США 00 центів, за офіційним курсом Національного Банку України на момент підписання цього договору (курс НБУ 1 долар США = 25,58 гривень) (далі - Сума позики). Факт приймання-передачі суми позики підтверджується відповідною розпискою, власноручно підписаною Позичальником в момент передачі йому суми позики. Відповідно до вимог п. 2.3. Договору позики, позика надається під 5 (пять) відсотків річних, які нараховуються протягом 1 (одного) календарного року з моменту укладення даного Договору. Позичальник зобовязується щомісячно, не пізніше 1 (одного) календарного дня, наступного за 27 (двадцять сьомим) числом кожного місяця, сплачувати відсотки за користування позикою. За домовленістю Сторін відсотки можуть сплачуватися Позичальником щомісячно, або в інші погоджені строки. Одночасно сторонами обумовлено у п. 2.5. Договору позики, що у будь-якому випадку сума позики повинна бути повернена до «27» жовтня 2017 року включно. Позичальником частково виконано свої зобовязання, а саме в частині сплати відсотків за користування грошових коштів у розмірі 25\~580 (двадцять пять тисяч пятсот вісімдесят) гривень 00 коп., що підтверджується розписками. Однак не сума несплачених відсотків з користування грошових коштів становить 25\~580 (двадцять пять тисяч пятсот вісімдесят) гривень 00 коп. Тому вважає, що станом на 28.11.2017 року розмір заборгованості становить 1 048 780 (один мільйон сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят) грн. 00 коп. Відповідно до п. 3.1. Договору позики, способом забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим договором є порука [PERSON], [INFO] (паспорт серій КЛ № 016879 виданий 06.05.2014 року, Дрогобицьким МВ ГУ ДМС України у Львівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - [NUMBER], зареєстроване місце проживання: [INFO], відповідно до Договору поруки № 1 від «27» жовтня 2016 р. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки № 1 від «27» жовтня 2016 р., Поручитель зобовязується у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Боржником зобов'язань щодо повернення суми позики за Договором позики від «27» жовтня 2016 р., сплати відсотків за Договором позики від «27» жовтня 2016 р., а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором позики від «27» жовтня 2016 р. (Основне зобовязання). Згідно із п. 2 Договору поруки № 1 від «27» жовтня 2016 р., зміст забезпеченого порукою зобовязання: Повернення усіє суми позики за Договором позики від «27» жовтня 2016 р. у розмірі 1 023 200 (один мільйон двадцять три тисячі двісті ) гривень 00 копійок, що дорівнює 40 000,00 (сорок тисяч) доларів США 00 центів, за офіційним курсом Національного Банку України на момент підписання цього договору (курс НБУ 1 долар США = 25,58 гривень) у порядку передбаченому п. 2 за Договором позики від «27» жовтня 2016 р.; Сплата відсотків у розмірі 5 (пять) відсотків річних, які нараховуються протягом 1 (одного) календарного року з моменту укладення даного Договору позики від «27» жовтня 2016 р. Відповідно до п. 3.1. Договору поруки № 1 від «27» жовтня 2016 р.,Поручитель зобов'язаний: протягом одного робочого дня, від дати отримання письмової вимоги Кредитора про погашення Позичальником забезпеченою порукою зобов'язання, виконати відповідне зобов'язання, шляхом перерахування непогашеної суми заборгованості, у випадках передбачених Договором позики від «27» жовтня 2016 р., штрафних санкція на рахунок Кредитора. У разі невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, виповідати перед Кредитором як солідарний боржник всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. Просить позов задоволити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеному у позові та до відповіді на відзив на позовну заяву. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судому засіданні позов заперечив, з мотивів викладених у письмовому відзиву на позовну заяву, та пояснив, що зобовязання його довірителя не виникла за Договором поруки № 1 від «27» жовтня 2016 р., та те, що позивач не має права на нарахування процентів за вказаним Договором позики, оскільки позивач не належать до фінансових установ та не є фізичною особою підприємцем вона не має права на нарахування процентів. Просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справа або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 27 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Відповідно до вимог ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог п. 1.1. Договору позики, Позикодавець передає Позичальнику власні грошові кошти в сумі 1\~023 200 (один мільйон двадцять три тисячі двісті ) гривень 00 копійок, що дорівнює 40 000,00 (сорока тисяч) доларів США 00 центів, за офіційним курсом Національного Банку України на момент підписання цього договору (курс НБУ 1 долар США = 25,58 гривень) (далі - Сума позики). Факт приймання-передачі суми позики підтверджується відповідною розпискою, власноручно підписаною Позичальником в момент передачі йому суми позики. Відповідно до вимог ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст.1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою від 27 жовтня 2016 року. Відповідно до вимог ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. [PERSON] договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до вимог п. 2.3. Договору позики, позика надається під 5 (пять) відсотків річних, які нараховуються протягом 1 (одного) календарного року з моменту укладення даного Договору. Позичальник зобовязується щомісячно, не пізніше 1 (одного) календарного дня, наступного за 27 (двадцять сьомим) числом кожного місяця, сплачувати відсотки за користування позикою. За домовленістю Сторін відсотки можуть сплачуватися Позичальником щомісячно, або в інші погоджені строки. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Одночасно відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 631 Цивільного кодексу України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Одночасно сторонами обумовлено у п. 2.5. Договору, що у будь-якому випадку сума позики повинна бути повернена до «27» жовтня 2017 року включно. Позичальником частково виконано свої зобовязання, а саме в частині сплати відсотків за користування грошових коштів у розмірі 25\~580 (двадцять пять тисяч пятсот вісімдесят) гривень 00 коп., що підтверджується розписками. Однак не сума несплачених відсотків з користування грошових коштів становить 25\~580 (двадцять пять тисяч пятсот вісімдесят) гривень 00 коп., А тому, станом на 28.11.2017 року розмір заборгованості становить 1\~048\~780 (один мільйон сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят) грн. 00 коп. Одночасно судом встановлено, що відповідно до п. 3.1. Договору позики, способом забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим договором є порука [PERSON], [INFO] (паспорт серій КЛ № 016879 виданий 06.05.2014 року, Дрогобицьким МВ ГУ ДМС України у Львівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - [NUMBER], зареєстроване місце проживання: [INFO], відповідно до Договору поруки № 1 від «27» жовтня 2016 р. Відповідно до п. 1.1. Договору поруки № 1 від «27» жовтня 2016 р., Поручитель зобовязується у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Боржником зобов'язань щодо повернення суми позики за Договором позики від «27» жовтня 2016 р., сплати відсотків за Договором позики від «27» жовтня 2016 р., а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором позики від «27» жовтня 2016 р. (Основне зобовязання). Згідно із п. 2 Договору поруки № 1 від «27» жовтня 2016 р., зміст забезпеченого порукою зобовязання: Повернення усіє суми позики за Договором позики від «27» жовтня 2016 р. у розмірі 1 023 200 (один мільйон двадцять три тисячі двісті ) гривень 00 копійок, що дорівнює 40 000,00 (сорок тисяч) доларів США 00 центів, за офіційним курсом Національного Банку України на момент підписання цього договору (курс НБУ 1 долар США = 25,58 гривень) у порядку передбаченому п. 2 за Договором позики від «27» жовтня 2016 р.; Сплата відсотків у розмірі 5 (пять) відсотків річних, які нараховуються протягом 1 (одного) календарного року з моменту укладення даного Договору позики від «27» жовтня 2016 р. Відповідно до п. 3.1. Договору поруки № 1 від «27» жовтня 2016 р.,Поручитель зобов'язаний: протягом одного робочого дня, від дати отримання письмової вимоги Кредитора про погашення Позичальником забезпеченою порукою зобов'язання, виконати відповідне зобов'язання, шляхом перерахування непогашеної суми заборгованості, у випадках передбачених Договором позики від «27» жовтня 2016 р., штрафних санкція на рахунок Кредитора. У разі невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, виповідати перед Кредитором як солідарний боржник всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. Відповідно до вимог ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Не заслуговує уваги твердження представника відповідача [PERSON] [PERSON], із посиланням на вимоги ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», про те, що оскільки позивач не належать до фінансових установ та не є фізичною особою підприємцем вона не має права на нарахування процентів, виходячи із наступного. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року, який набрав чинності 23 серпня 2001 року, встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Аналіз цього закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії та регулює відносини, пов'язані з функціонуванням фінансових ринків та наданням фінансових послуг споживачам. В законі зазначено, що його метою є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України. У частинах 1, 2 ст. 2 закону, які визначають сферу його дії, вказано, що він регулює відносини, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з наданням фінансових послуг. Аналіз норм чинного законодавства (зокрема п. п. 6, 7 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» ст. ст. 553, 1046 ЦК України) дає підстави для висновку, що окремі послуги, які відносяться до фінансових послуг (наприклад, надання коштів у позику, поручительства) можуть надаватися не тільки фінансовими установами, які є учасниками ринку з надання фінансових послуг або юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але і фізичними особами, які не є субєктами підприємницької діяльності. [PERSON] України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» регулює відносини лише за участю учасників ринків фінансових послуг, то регулювання відносин між фізичними особами, зокрема щодо договорів позики, поруки регулюються нормами ЦК України (ст. ст. 553 -559, 1046 - 1053 ). Договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо субєктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Таким чином, [PERSON] України «Про фінансові послуги державне регулювання ринків фінансових послуг» є спеціальнім нормативним актом, який відносини спеціальних суб'єктів учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст. ст. 1046 1048 ЦК України. Саме такого таку правову позицію висловив Верховний Суд України в ухвалі від 1 вересня 2010 року та рішенні від 23 листопада 2011 року та постанові від 30 травня 2012 року № 6-48цс12 й Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 18 січня 2012 року. При цьому, також суд вважає, що представника відповідача [PERSON] заперечення по даній справі є необґрунтовані, оскільки він не надав належних, достатніх та допустимих доказів на спростування позову, тому суд діє в такому випадку відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, виходячи із встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин, суд знаходить, що позовні вимоги являються обґрунтованими, доказаними і такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість за договором позики в розмірі 1\~048\~780(один мільйон сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят) гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути в користь позивача витрати по сплаті судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви у розмірі по (чотири тисячі) гривень з кожного.

Outcome: approved