Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, який в подальшому уточнила та доповнила вимогою про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті рідного брата. У позові зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка була бабусею його рідного брата за лінією матері. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] був її син - [PERSON] , який прийняв спадщину, вступивши в управління спадковим майном, що відповідало діючому на той час законодавству. Рідний брат позивачки - [PERSON] , також був зареєстрований та проживав у вказаній квартирі. [PERSON] помер [INFO] , не оформивши спадщину, яка відкрилася після смерті матері. Спадщину після його смерті прийняв брат позивачки - [PERSON] , вступивши в управління спадковим майном, оскільки він продовжував проживати у цій квартирі, сплачувати всі комунальні послуги та нести інші витрати по утриманню майна. [INFO] [PERSON] помер. Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори і на підставі її заяви була заведена спадкова справа. У 2019 році вона вирішили отримати свідоцтво по право на спадщину, проте нотаріусом їй було відмовлено та роз`яснено право на звернення до суду із позовною заявою. У позові просила встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері - [PERSON] та [PERSON] після смерті батька - [PERSON] та визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування. Ухвалою суду від 30.08.2011 року відкрите загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання. При відкритті провадження витребувано з Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори відомості про заведені спадкові справи після померлих [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та копії наявних спадкових справ. Після надходження копій спадкових справ, до початку підготовчого судового засідання, представником позивача на адресу суду було подано заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого батька - [PERSON] , оскільки за заявою [PERSON] була заведена спадкова справа, тобто він прийняв спадщину у визначений законом спосіб, внаслідок чого відсутня необхідність встановлення вказаного факту в судовому порядку. Ухвалою суду від 25.09.2019 року було залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач не з`явилася. Представником позивача на адресу суду надані додаткові письмові докази по справі із доказом вручення зазначених доказів відповідачу та третій особі, а також заява про розгляд справи за відсутності представників сторони позивача. Від відповідача через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, з позовними вимогами згодна. Третя особа у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяви про розгляд справи за її відсутності, а також витребувані судом відомості про спадкові справи та копії наявних спадкових справ. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу. Оскільки стороною позивача надані всі наявні письмові докази, від третьої особи надійшли в повному обсязі витребувані судом документи, а від відповідача надійшла заява про визнання позову, у відповідності до положень ч.4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької міської ради 13.04.1998 року (актовий запис №3205). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 37,93 кв.м., в тому числі жилою площею 18,7 кв.м., яка належала їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу від 27.06.1997 року, який був зареєстрований Запорізькою регіональною біржою нерухомості, що відповідало діючому на той час законодавству. Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» було здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Оскільки [PERSON] померла в 1998 році, то правовідносини зі спадкування після її смерті регулюються діючим на той час Цивільним кодексом УРСР. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, (Перша черга спадкоємців за законом) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] був її син - [PERSON] . Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] . На момент смерті [PERSON] та в подальшому в належній спадкодавцю квартирі проживали син власника - [PERSON] та онук власника: [PERSON] . Зазначений факт підтверджується довідкою ОСББ «Монтажник-2016», оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Згідно ч.1 ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР (Дії, що свідчать про прийняття спадщини) , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи положення зазначених вище статей ЦК УРСР та фактичні обставини справи, [PERSON] (син [PERSON] ) прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння (в розумінні користування) спадковим майном. Зазначені обставини підтверджуються також наданими суду квитанціями про оплату комунальних послуг, платіжними книжками про здійснені оплати, в тому числі за спожиту електричну енергію, яка споживалася щомісяця, що свідчить про вступ спадкоємця в управління спадковим майном. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції (актовий запис №3351). Оскільки [PERSON] помер в 1998 році, то правовідносини зі спадкування після її смерті також регулюються діючим на той час Цивільним кодексом УРСР. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] був зареєстрований та проживав у квартирі, яка входить до складу спадщини, а також 18.09.2001 року звернувся до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і за вказаною заявою була заведена спадкова справа №419 за 2001 рік. Таким чином [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька у строк та спосіб, визначений законом, та отримав свідоцтво про право на спадщину на інше майно, яке належало його батьку, що підтверджується матеріалами наданої суду спадкової справи. За свідоцтвом про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] він за життя не звертався. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис №4959. Після його смерті за заявою позивача від 14.10.2008 року, Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №742 за 2008 рік. Позивачка є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджено їх свідоцтвами про народження, та свідоцтвом про шлюб. Відповідно до положень ч.2 ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, що і було зроблено позивачем. Таким чином позивач у визначений законом строк та спосіб прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її рідного брата. Постановою від 31.08.2019 року нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також у зв`язку з тим, що спадкоємцем, а саме позивачем, не було надано необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, які б підтверджували належність спадкового майна спадкодавцю. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до п.1, 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Таким чином вимога про встановлення факту прийняття спадщини підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки це може вплинути на спадкові права відповідача, яка також є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надані наступні роз`яснення: Судам необхідно розмежовувати пропуск строку для прийняття спадщини, прийняття спадщини особами, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР). Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. В даному випадку матеріалами справи підтверджується факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері - [PERSON] , тому вимога про встановлення вказаного факту підлягає задоволенню. В подальшому прийняття спадщини здійснювалося шляхом подання до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі в порядку спадкування. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] успадкувала майно після смерті брата, який за життя не отримав правовстановлюючий документ на спадкове майно, і з цих підстав нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає за можливе задовольнити вимогу про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved