Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, земельної ділянки, укладену між нею та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за нею право власності на житловий будинок (на плані позначено літ. А) загальною площею 51,1 м. кв., житловою площею 30,5 м. кв. з верандою (літ. а), сіньми (літ. а1), господарськими будівлями літньою кухнею (літ. Б), погребом з шиєю (літ. Б1, б), сараями (літ. В, Г, Д), вбиральнею (літ. Е), розташований по вул. Гагаріна,4 в с. Мирони Балтського району Одеської області, на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2346 га, розташовану за цією ж адресою, які раніше на праві приватної власності належали [PERSON], стверджуючи, що [PERSON] довіреністю від 05.08.2014 року уповноважив [PERSON] розпоряджатися з правом продажу належними йому вище вказаними житловим будинком з господарськими будівлями, земельною ділянкою, що 09.01.2015 року позивач уклала з відповідачем [PERSON] угоду купівлі-продажу житлового будинку, земельної ділянки, згідно якої сплатила відповідачу гроші у сумі 50000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідач передала їй правовстановлюючі документи, технічний паспорт на будинок, державний акт на право власності на земельну ділянку, самі житловий будинок з господарськими будівлями, земельну ділянку, пообіцяла зявитися до нотаріальної контори для оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідач до нотаріальної контори не зявляється. Вказані вище обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Відповідач до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, підтвердила викладені в позові обставини, в тому числі і те, що наміру оформити угоду належним чином у нотаріуса не має, просить справу розглянути за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що довірителю відповідача [PERSON] на праві приватної власності згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 26100283, належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Гагаріна,4 в с. Мирони Балтського району Одеської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №914313, виданого на підставі рішення Миронівської сільської ради Балтського району Одеської області від 07 грудня 2006 року за №35, належала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2346 га, розташована за цією ж адресою, що [PERSON] довіреністю від 05.08.2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстр №1473, уповноважив [PERSON] розпоряджатися належним йому житловим будинком, земельною ділянкою, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вище вказаних житлового будинку, земельної ділянки від 09.01.2015 року, згідно якого відповідач продала, а позивач придбала вище вказані житловий будинок, земельну ділянку за 50000 грн. і по акту прийому-передачі від 09.01.2015 року відповідач передала, а позивач прийняла житловий будинок з господарськими будівлями, земельну ділянку, що відповідно до розписки, складеної відповідачем, вона отримала від позивача вище вказану суму грошей і взяла на себе зобовязання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI (1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI (2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення договору, про що повідомила в клопотанні про розгляд справи без її присутності, де вказала, що наміру зявитися до нотаріальної контори для посвідчення договору у неї немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 09.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved