Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі з 450 грн. до 1\~500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.07.2016 року у справі № 699/314/16-ц з відповідача стягується на її користь аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], 30.01.2015 року, у твердій грошовій сумі розміром 450 грн. З часу винесення вказаного рішення її майновий стан погіршився, оскільки заробітна плата на мінімальному рівні, а потреби спільного з відповідачем сина постійно зростають, оскільки він почав відвідувати дитячий садок та необхідно забезпечувати його нормальний розвиток. Також дитина періодично хворіє, що зумовлює витрати на лікування та втрати у заробітній платі у звязку з її перебуванням на лікарняному. Намагання у досудовому порядку домовитись з відповідачем про збільшення розміру коштів, які б він надавав на утримання сина, залишились безрезультативними. При цьому, відповідач є особою працездатного віку та фізично здоровий, проживає з батьками, інших неповнолітніх дітей на утримані не має. Також вказано, що на даний час мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27.04.2018 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та розяснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно зі змістом п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до інформації виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області місце проживання [PERSON], [INFO], з 27.10.1993 року зареєстроване за адресою: [INFO]. Водночас надіслані за вказаною адресою ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками повернуто на адресу суду з відміткою про закінчення встановленого строку зберігання. Таким чином, відповідач у розумінні п.п. 4 ч. 8, ст. 128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд даної справи у Корсунь-Шевченківському районному суді Черкаської області. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано. З огляду на вказане, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи на\~принципах змагальності\~і диспозитивності.\~Суди розглядають\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обовязком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Всебічно дослідивши матеріали справи, встановивши характер спірних правовідносин, обєктивно оцінивши належність та допустимість доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, судом встановлено фактичні обставини справи. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 16.09.2016 року, яке 26.09.2016 року набрало законної сили. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СР № 199358, виданим 04.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.07.2016 року у справі № 699/314/16-ц, яке набрало законної сили, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], 30.01.2015 року, у твердій грошовій сумі розміром 450 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 23.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, та на його підставі 26.07.2016 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області видано відповідний виконавчий лист. Відповідно до довідки про доходи № 181, виданої 23.03.2018 року ПрАТ «Корсунь-Шевченківське хлібоприймальне підприємством», [PERSON] працює на посаді транспортувальника та за період часу з жовтня 2017 року по лютий 2018 року їй нараховано заробітну плату у розмірі 36\~442,80 грн. Станом на день предявлення позову спільному сину сторін виповнилося повних 3 роки. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, а також Законом України «Про охорону дитинства». Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~змісту ст.\~26\~Конвенції про\~права дитини\~держави-учасниці\~визнають за\~кожною дитиною\~право користуватися\~благами соціального\~забезпечення,\~включаючи соціальне\~страхування,\~і вживають\~необхідних заходів\~щодо досягнення\~повного здійснення\~цього права\~згідно з\~їх національним\~законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, повязаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Принцип № 4 Декларації прав дитини зазначає, що дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» законодавець установлюючи прожитковий мінімум на місяць для дітей відповідного віку розділяє їх лише на 2 групи: віком до 6 років та віком від 6 до 18 років. Прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6\~років з 1 січня 2018 року становить 1\~492 грн. Враховуючи встановлені обставини, зокрема, що у відповідача вже існує обовязок сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], їх розмір, встановлений рішенням суду, у твердій грошовій сумі, суттєво нижчий порівняно з мінімальним розміром аліментів на дитину відповідного віку, передбаченого законодавством, а збільшення розміру аліментів сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, з урахуванням\~того,\~що відсутні докази щодо наявності у відповідача обставин, що підлягають врахуванню під час вирішення справ вказаної категорії, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ч. 1 ст.\~182 СК України, зокрема: стану здоровя, що унеможливлює працевлаштування; наявності у нього на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків; тощо. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вказане, початком стягнення з [PERSON] аліментів у новому розмірі є день набрання даним рішенням суду законної сили. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., від сплати якого звільнена позивач, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved