Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 20.02.1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], дочку [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки відповідач не забезпечує сім»ю матеріально, його не турбують проблеми сім»ї, постійні сварки із-за скрутного матеріального становища, небажання відповідача працевлаштуватись та отримувати більшу заробітну плату, відсутність турботи про матеріальне благополуччя сім»ї, призвели до того, що між ними відсутнє взаєморозуміння, вона не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що позивач позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлялася належним чином за адресою реєстрації його місця проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за письмовою згодою позивача. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 20.02.1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про шлюб та копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, наміру зберігати сімю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON], на що вказує в поданій до суду заяві. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 640 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved