Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.12.2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Торговий дім Азовзагальмаш», посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], позивач є власником рухомого майна, а саме: автомобіля марки CHEVROLET, модель BLASER 4.3, випуску 1995 року, двигун №V=4300 cub.cm, шасі (кузов, рама) №1GNDT13W5S2117621, реєстраційний номер [NUMBER]. Під час укладання договору автомобіль під арештом або забороною не знаходився. На сьогоднішній день у позивача виникла необхідність розпорядитися власним майном. Але в жовтні 2016 року позивачу стало відомо, що його автомобіль знаходиться під арештом. [PERSON] не є стороною виконавчого провадження. У зв'язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив справу розглядати у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та день слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Тому, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачів не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 240 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2015 року, укладеного між позивачем та ПАТ «Торговий дім Азовзагальмаш», посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], позивач є власником рухомого майна, а саме: автомобіля марки CHEVROLET, модель BLASER 4.3, випуску 1995 року, двигун №V=4300 cub.cm, шасі (кузов, рама) №1GNDT13W5S2117621, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно листа начальника територіального сервісного центру 1445 РСЦ МВС в Донецькій області № 1667 від 16.10.2016 року вищевказаний автомобіль позивача перебуває під арештом: -31.03.2016 накладений арешт територіальним сервісним центром 1441 (м. Маріуполь) на підставі постанови про накладання арешту ДДВС ВПВР м. Києва, виконавче провадження 49737173; -10.02.2016 накладений арешт територіальним сервісним центром 1441 (м. Маріуполь) на підставі постанови про накладання арешту Іллічівський відділ ДВС м. Маріуполя, виконавче провадження № 48424956; -05.07.2016 арешт накладений територіальним сервісним центром 8045 (м. Київ) на підставі постанови про накладання арешту ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві, виконавче провадження № 51100738; -26.08.2016 був накладений арешт територіальним сервісним центром 1441 (м. Маріуполь) на підставі постанови про накладання арешту Іллічівський відділ ДВС м. Маріуполя, виконавче провадження № 50704458; -18.08.2016 накладений арешт територіальним сервісним центром 8045 (м. Київ) на підставі постанови про накладання арешту ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві, виконавче провадження № 51545525. Згідно листа в.о. начальника Кальміуського ВДВС м. Маріуполь ГТУ юстиції у Донецькій області [PERSON] від 16.02.2017р. позивач не є стороною виконавчого провадження. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, судом встановлено, що позивач є власником спірного автомобілю і не є стороною виконавчого провадження, тому його позовні вимог про зняття арешту з майна підлягають задоволенню.

Outcome: approved