Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею, [PERSON] [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], в порядку спадкування за [PERSON], яка померла 21.10.2005 року, право власності на: - А-1 житловий будинок №286 в с. Звенигород Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 56,1 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., з усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме: а веранда, а1 східці, Б - сарай, В - сарай, №1 -огорожа, №2 хвіртка, №3 - ворота, К колодязь; - земельну ділянку загальною площею 1,3102 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія IV- ЛВ № 084592 від 29 березня 2002р; - земельну ділянку загальною площею 0,2718 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія IV- ЛВ № 084592 від 29 березня 2002р; - земельну ділянку загальною площею 1,8536 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серія IV- ЛВ №084861 від 29.03.2002р; - земельну ділянку загальною площею 0, 3196 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серія IV- ЛВ №084861 від 29.03.2002р. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.10.2000 року помер її дід [PERSON]. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшли: житловий будинок який розташований в с. Звенигород №285 Пустомитівського району Львівської області, що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності серія КММ № 014656, виданого виконавчим комітетом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 27.03.2002 р.; грошові заощадження з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями в філії Пустомитівського відділення ощадбанку № 6381/030 в с. Звенигород Пустомитівського району Львівської області на рахунку № 1484, що належали померлому на підставі ощадної книжки: земельна ділянка загальною площею 1, 5820 га, що складається з двох, а саме №1 площею 1,3102 га та №2 площею 0,2718 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія IV- ЛВ № 084592 від 29 березня 2002р. Спадкоємцем першої черги спадкування після смерті діда була його дружина, баба позивача, [PERSON], яка успадкувала майно після смерті свого чоловіка, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВВА № 111240 від 20.11.2003 р., виданого Пустомитівською державною нотаріальною конторою Львівської області, а саме житловий будинок №285 в с. Звенигород Пустомитівського району Львівської області, право на земельну частку (пай) та грошові заощадження з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями. 21.10.2005 року померла баба позивача [PERSON]. За життя спадкодавець склала заповіт від 29.09.2005 р.. Вказаний заповіт не змінено та не скасовано. До спадкової маси після її смерті увійшли житловий будинок, який розташований в с. Звенигород №285 Пустомитівського району Львівської області, який складається з двох житлових кімнат площею 36,9 кв.м., (до житлового будинку відносяться такі господарські споруди як: сараї Б, В, огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3, К - криниця), а також земельна ділянка загальною площею 2,1732 га, що складається із земельної ділянки №1 площею 1,8536 га та земельної ділянки №2 площею 0,3196 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується державним актом на право власності на землю Серія IV- ЛВ №084861 від 29.03.2002 р. та земельна ділянка загальною площею 1,5820 га, що складається із земельної ділянки №1 площею 1,3102 га та земельної ділянки №2 площею 0,2718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності серія IV ЛВ №084592 від 29.03.2002р., котрі були нею успадковані після смерті діда. Позивач вважає, що оскільки вона постійно проживала із бабою на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляла, вона фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця на спадкове майно. Проте, право власності на житловий будинок № 286 в с. Звенигород Пустомитівського району Львівської області посвідчене відповідними витягами з реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтвом про право на спадщину, а право власності на земельні ділянки посвідчене державним актом на право приватної власності на землю, серія ІV-ЛВ № 084861 від 29.03.2002 року та державним актом на право приватної власності на землю, серія ІV-ЛВ № 084592 від 29.03.2002 року, однак оригінали таких були втрачені бабою позивача ще за життя, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування. Крім того, спадкодавець за життя не встигла переоформити державний акт серія IV ЛВ №084592 від 29.03.2002р. у порядку, встановленому законом та отримати правовстановлюючі документи на земельні ділянки на своє імя, успадковані нею після смерті діда, що також унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. У судове засідання позивач не з'явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав заяву до суду про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги повністю визнає, проти задоволення позову не заперечує. .Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.10.2000 р. помер дідо позивача, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія I-СГ № 190949 виданим Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, 05.10.2000 року. Спадкоємцем першої черги була дружина спадкодавця, баба позивача, [PERSON], яка згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2523, успадкувала: житловий будинок, який розташований в с. Звенигород №285 Пустомитівського району Львівської області, що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності серія КММ № 014656, виданого виконавчим комітетом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 27.03.2002 р.; земельну ділянку загальною площею 1, 5820 га, що складається з двох, а саме №1 площею 1,3102 га та №2 площею 0,2718 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія IV- ЛВ № 084592 від 29 березня 2002р. Згідно приписів ст. 548 ЦК Української РСР (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ч.1 п.1 ЦК Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 ППВС України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983р. (у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), вказано про те, що якщо у вказаний в ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Згідно з п. 3.3. Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані. Враховуючи зазначене вище, можна зробити висновок, що баба, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка, діда позивача, вищезазначене спадкове майно. Право власності на житловий будинок було зареєстровано бабою у встановленому законом порядку, що підтверджено відповідним витягом з реєстру прав на нерухоме майно від 09.09.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.01.2004 року. Технічні характеристики будинковолодіння № 286 (колишній №285) в с. Звенигород Пустомитівського району Львівської області підтверджено технічним паспортом від 15.03.2002 року, виготовленим Львівським бюро технічної інвентаризації, згідно якого будинковолодіння складається із А-1 житлового будинку, 1975 року побудови, загальною площею 56,1 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м., а веранди, а1 східців, Б - сараю, В - сараю, №1 -огорожі, №2 хвіртки, №3 - воріт, К колодязя. Проте, за життя баба, [PERSON], не встигла переоформити державний акт на право приватної власності серія IV ЛВ №084592 від 29.03.2002р. у порядку, встановленому законом та отримати правовстановлюючі документи на земельні ділянки на своє імя, успадковані нею після смерті діда, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. Судом встановлено, що 21.10.2005 року померла баба позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1- СГ №046965 від 28.02.2006р. виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського РУЮ Львівської області. За життя спадкодавець склала заповіт від 29.09.2005 р. посвідчений секретарем виконавчого комітету Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області [PERSON] згідно якого, вона все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла, своїй онуці [PERSON]. До спадкової маси після її смерті увійшли житловий будинок який розташований в с. Звенигород №285 Пустомитівського району Львівської області, який складається з двох житлових кімнат площею 36,9 кв.м., (до житлового будинку відносяться такі господарські споруди як: сараї Б, В, огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3, К - криниця), земельна ділянка загальною площею 2,1732 га, що складається із земельної ділянки №1 площею 1,8536 га та земельної ділянки №2 площею 0, 3196 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що підтверджується державним актом на право власності на землю Серія IV- ЛВ №084861 від 29.03.2002 р. та земельна ділянка загальною площею 1,5820 га, що складається із земельної ділянки № 1 площею 1,3102 га та земельної ділянки № 2 площею 0,2718 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності серія IV ЛВ №084592 від 29.03.2002р., котрі були нею успадковані після смерті діда. Довідкою №138 від 03.02.2015р. виданою виконавчим комітетом Звенигородівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області підтверджено ті обставини, що [PERSON], до дня смерті проживала та була зареєстрована в домогосподарстві № 286 в с. Звенигород Пустомитівського району Львівської області та на момент смерті разом з нею спільно проживала , її онука [PERSON]. Судом встановлено, що згідно довідки №233 від 03.03.3015 р., виданою Згідно довідки №233 від 03.03.2015 року, виданою Звенигородською сільською радою Пустомитівського району Львівської області номер домогосподарства 285 було змінено на 286, який рахується за [PERSON] та знаходиться в с. Звенигород Пустомитівського району Львівської області У відповідності до положень ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини і про відмову від спадщини не заявляла, позивач фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], набувши право власності на земельну ділянку площею 1,8536 га та земельну ділянку площею 0,3196 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ІV-ЛВ № 084861 від 29.03.2002 року, земельну ділянку площею 1,3102 га та земельну ділянку площею 0,2718 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ІV-ЛВ № 084592 від 29.03.2002 року, а також житловий будинок який розташований в с. Звенигород №286 Пустомитівського району Львівської області, який складається з двох житлових кімнат площею 36,9кв.м. з усіма господарськими будівлями та спорудами. Проте, оригінали вищевказаних державних актів на земельні ділянки було втрачено, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору. Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене та те, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить правам та законним інтересам інших осіб, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved