Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участі третіх осіб Орган опіки та піклування Токмацької міської ради Запорізької області, Орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, яким просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS], у відношенні малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 704,80 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2976 грн. Позов обґрунтовує наступним. З січня 2010 року по грудень 2011 року, позивач та відповідач співмешкали у шлюбних відносинах без державної реєстрації таких відносин. Від спільного життя мають дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданим Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області від 25 жовтня 2011 року. Фактично шлюбні стосунки було припинено з грудня 2011 року, позивач з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати позивачем. За рішенням Токмацького районного суду Запорізької області на відповідача покладено обов'язок сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON], в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 02 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа виданого Токмацьким районним судом Запорізької області від 11 листопада 2013 року. Зазначене рішення відповідач не виконує взагалі, у зв 'язку з чим виникла заборгованість із сплати аліментів в розмірі 31483 грн., що підтверджується довідкою Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 12 грудня 2018 року. З квітня 2014 року відповідач перебуває у розшуку МВС України, як особа, що переховується від органів влади, як відповідач у справах за позовами про стягнення аліментів, що підтверджується довідкою Токмацького ВП Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 01.11.2018 року. Відповідач по справі з вересня 2013 року не виконує функції батька, не приймає участі у вихованні сина, не бачиться, не спілкується дитиною ні в якому обсязі, а тим паче в обсязі, потрібному для нормального самоусвідомлення та не піклується про сина, не цікавиться його здоров'ям, не відвідує навчальний заклад, не відвідує дитину вдома, не надає матеріальної допомоги. Більше того, відповідач не проявляє до сина щонайменшої батьківської турботи, не піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина, його навчання та підготовку до самостійного життя, в зв'язку з чим дитина зовсім не знає свого батька, бо з двох років його не бачить. На сьогоднішній день дитині вже сім років, син не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив. Син не отримував від батька жодного подарунку на день народження та інші свята. З дня свого народження, дитина постійно мешкає разом з позивачем у трикімнатній квартирі, що належить позивачу, повністю перебуває на утриманні позивача, що підтверджується довідка ОСББ «Наш тихий дворик» від 02 листопада 2018 року. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та дитиною склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина ходила до дитячого навчального закладу «Метелик» з 2 до 6 років, за цей час робітники ДНЗ не бачили батька дитини. Дитина навчається у 2-В класі Токмацького закладу загальної середньої освіти №5. Вчитель та однокласники ніколи не бачили батька дитини, відповідача. У відповідності з ч.2 ст.150 та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування позивача та дитини позивача, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з відповідачем та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом та свідоме нехтування обов'язками батька. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 04.01.2019 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 19.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, і ухвалити заочне рішення на підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, надав висновок наступного змісту. У провадженні Токмацького районного суду перебуває цивільна справа № 328/3476/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Токмацької міської ради, яке відбулось 28.02.2019, була запрошена позивач [PERSON] Вона повідомила членам комісії, що [PERSON] з сином не спілкується, матеріальної допомоги на його утримання не надає, аліменти не сплачує. Відповідач ніяких проявів батьківської турботи не виявляв, не вітав зі святами, з днем народження, не дарував подарунків, не цікавився успіхами у навчанні, станом здоров'я сина. Дитина повністю перебуває на утриманні матері. Члени комісії ознайомились з позовною заявою та матеріалами, доданими до неї. Також був опитаний малолітній Федір-Григорій, дитина батька не пам'ятає, спогади про нього відсутні, так як батьки припинили спільно проживати, коли йому не було ще року. На поставлені питання про те, хто дбає про нього, з ким він мешкає, від кого отримує подарунки, хто водив до дитячого закладу, хто водить до школи, спортивної секції, малолітній відповідав однозначно: що це робить мати, інших осіб не згадував. Спеціалісти служби у справах дітей обстежили житлово-побутові умови сім'ї за адресою: [ADDRESS] та з'ясували, що малолітній [PERSON] проживає за даною адресою разом з матір'ю [PERSON]. У результаті обстеження умов проживання малолітнього виявлено, що умови проживання задовольняють усім санітарно-гігієнічним нормам утримання та виховання дитини. У нього є окрема кімната, обладнана необхідними сучасними меблями, є зона для навчання та відпочинку. Дитина забезпечена шкільним приладдям, одягом, взуттям за сезоном, продуктами харчування. Всі ці потреби дитини задовольняє мати. З боку позивача перешкод у спілкуванні відповідача з сином не чинилось. До органу опіки та піклування звернень від [PERSON] щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною не надходило. Відповідно до ч 2. ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків стосовно свого малолітнього сина [PERSON]. У разі задоволення позовних вимог [PERSON] вона зможе, самостійно здійснювати батьківські обов'язки щодо малолітнього сина [PERSON], не звертаючись до батька дитини [PERSON]. Виходячи з вищевикладеного, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, надав акт обстеження умов проживання від 01.03.2019 року відповідно до якого, за адресою: [ADDRESS] було проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON]. Умови проживання відповідають вимогам, в квартирі є все необхідне для дитини, у [PERSON] є своя кімната, яка об лаштована зручними меблями для відпочинку та навчання, забезпечений всім необхідним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила наступне. Вона знайома з позивачем [PERSON], позивач проживає разом з неповнолітнім сином. Батька дитини вона ніколи не бачила, він ніякої участі у вихованні дитини не приймав та не приймає, ніякої допомоги дитині не надає. Свідок [PERSON] дала пояснення, які за змістом аналогічні поясненням свідка [PERSON] Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданим Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області від 25 жовтня 2011 року. Фактично шлюбні стосунки було припинено з грудня 2011 року, позивач з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати позивачем. За рішенням Токмацького районного суду Запорізької області на відповідача покладено обов'язок сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON], в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 02 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа виданого Токмацьким районним судом Запорізької області від 11 листопада 2013 року. Зазначене рішення відповідач не виконує взагалі у зв 'язку з чим виникла заборгованість із сплати аліментів в розмірі 31483 грн., що підтверджується довідкою Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 12 грудня 2018 року. З квітня 2014 року відповідач перебуває у розшуку МВС України, як особа, що переховується від органів влади, як відповідач у справах за позовами про стягнення аліментів. Зазначене підтверджується довідкою Токмацького ВП Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 01.11.2018 року. Відповідач по справі з вересня 2013 року не виконує функції батька, не приймає участі у вихованні сина, не бачиться, не спілкується дитиною ні в якому обсязі, а тим паче в обсязі, потрібному для нормального самоусвідомлення та не піклується про сина, не цікавиться його здоров'ям, не відвідує навчальний заклад, не відвідує дитину вдома, не надає матеріальної допомоги. Більше того, відповідач не проявляє до сина щонайменшої батьківської турботи, не піклується про фізичний та духовний розвиток свого сина, його навчання та підготовку до самостійного життя, з в зв'язку з чим дитина зовсім не знає свого батька, бо з двох років його не бачить. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Як встановлено в судовому засіданні відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до неповнолітнього сина. Оскільки в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Токмацької міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, доведені та підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або прот'ягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до копії ордеру про надання правової допомоги серії ЗП №72913 від 07.12.2018 року №45 між позивачем та адвокатом Кірічок В.В., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП 001262 від 28.04.2017 року №8, було укладено договір про надання юридичних послуг. Так, позивачем в підтвердження надання послуг адвоката надано наступні докази: копія договору про надання правової допомоги №45 від 07.12.2018 року, копія рахунку - фактури №4 від 19.04.2019 року, копією акту про виконання робіт від 19.04.2019 року, копією товарного чеку від 19.04.2019 року відповідно до якого відповідач [PERSON] сплатила за юридичні послуги 19.04.2019 року - 2976 грн. Адвокатом Кірічком В.В. було надано наступну правову допомогу: - зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції (0,5 година) - 480 грн.; - підготовка позовної заяви (1,6 години) - 1536 грн.; - підготовка заяви про виклик свідків (0,5 години) - 480 грн.; - участь у судових засіданнях (0,5 години) - 480 грн., всього 2976 грн. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2976 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного

Outcome: approved