Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вона з відповідачем 07 лютого 2009 року уклали шлюб. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося з тієї причини, що відповідач вчиняв сварки, ображав та принижував її, така поведінка відповідача негативно впливала на неї, на її стан здоров`я та психіку, їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать її інтересам та інтересам їхніх дітей, понад рік шлюбні відносини припинені, проживають окремо, вважає, що шлюб розпався остаточно і поновлений бути не може. Діти проживають разом з позивачем, в даний час за кордоном та знаходяться на її вихованні та утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей не надає, хоча є фізично здоровим, працює неофіційно і має середній заробіток 10-15 тисяч гривень на місяць, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2000 гривень на місяць на кожну дитину. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 07 лютого 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №125, дітей залишити проживати з нею, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі по 2000 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 908 гривень та вартість послуг за надання правничої допомоги в сумі 2000 гривень. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 30.09.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують в повному обсязі і просять його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов про розірвання шлюбу визнає повністю, позов про стягнення аліментів визнає частково, а саме погоджується на стягнення аліментів в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, оскільки більше сплачувати не може через незначний дохід. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково із слідуючих підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №125, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Подружжя [PERSON] від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що слідує з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] . Із довідки ТОВ «Управляюча компанія «Полісся» №1425 від 09.06.2021 року слідує, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося з тієї причини, що відповідач вчиняв сварки, ображав та принижував позивача, така поведінка відповідача негативно впливала на неї, на її стан здоров`я та психіку, їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивача та інтересам їхніх дітей, понад рік шлюбні відносини припинені, проживають окремо, шлюб розпався остаточно і поновлений бути не може. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її вихованні та утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей не надає, хоча є фізично здоровим та працює. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку щодо утримання дітей визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Із довідки ТОВ «Червоногранітний кар`єр» №ЧК000000033 від 28.10.2021 року слідує, що [PERSON] працює в ТОВ «Червоногранітний кар`єр» на посаді каменотеса, сукупний дохід якого за 6 місяців 2021 року (квітень - вересень 2021 року) склав 39866,95 грн., отримано [PERSON] з відрахуванням податків 28644 грн. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, а тому відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Виходячи з завдань цивільного судочинства, в забезпеченні інтересів дитини, які полягають, крім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, суд при визначенні розміру аліментів виходить з суспільно визнаного обсягу необхідних щомісячних витрат на утримання дитини, беручи до уваги, щовідповідач є особою працездатного віку, інших дітей на його утриманні немає, надав довідку на підтвердження свого матеріального стану,

Outcome: partial