Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та приватного нотаріуса Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатова Д.Є. про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним та скасування державної реєстрації права власності. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] будучи власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], звернулася з позовом до Прилуцького міськрайонного суду про визнання недійсним рішення сьомої сесії п»ятого скликання Прилуцької міської ради Чернігівської області від 20 липня 2006 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS] та про визнання недійсним Державного акту на право власності на дану земельну ділянку, виданого на ім»я позивача від 23 січня 2006 року. Оскільки, за життя спадкодавиця [PERSON] побудувала сарай за межами виділеної їй земельної ділянки, та він фактично знаходиться на належній позивачу на праві власності земельній ділянці, що порушує право позивача користуватися, володіти та розпоряджатися земельною ділянкою; за життя не оформила право власності на даний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, тому позивачем і подано позов про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане [PERSON], як спадкоємиці [PERSON] приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатовим Д.Є. 17 грудня 2016 року у спадковій справі №8-2016 за 2016 р. та скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок від 17 грудня 2016 року, номер запису про право власності: 18099049, на житловий будинок [ADDRESS]. Позивач та її представник адвокат Жайворонко І.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Чередніченко О.Л. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях (а.с.63-69). Приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатов Д.Є. в судове засідання не з»явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно письмових пояснень, просив справу розглядати без його участі, та заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в них (а.с.28). Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав: Згідно Договору №141 від 15 серпня 1963 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності [PERSON] було виділено земельну ділянку розміром 600 кв.м. в [ADDRESS] для будівництва житлового будинку (а.с.49). 17 грудня 2016 року приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON], 1928 року народження, яка померла [INFO] на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Чернігівської області Домашенко Л.А. 28 листопада 2012 року, зареєстрованого у реєстрі за №1-3675. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], належного спадкодавці на підставі Договору №141 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, виданого виконкомом міської Ради депутатів трудящих м.Прилуки, 15 серпня 1963 року, посвідченого нотаріусом Прилуцької нотконтори Степашко 21 серпня 1963 року за реєстровим номером 4015, та зареєстрованого Прилуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації 07 травня 1992 року (на підставі вищезазначеного Договору та акту про закінчення будівництва, затвердженого міськвиконкомом 22 квітня 1992 року) (а.с.29-58). Крім того, судом встановлено, що згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку від 23 січня 2007 року, [PERSON] на підставі рішення 7 сесії 5 скликання Прилуцької міської ради від 20 липня 2006 року є власником земельної ділянки площею 1000 кв.м. за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначені способи захисту прав та інтересів. Зокрема, главою 29 «Захист права власності» Розділу І «Право власності» Книги Третьої «Право власності та інші речові права» передбачені способи захисту права власності особи на майно, а саме право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст.387 ЦК України), витребування майна від добросовісного набувача (ст..388 ЦК України), захист права власності від порушень, не пов»язаних із позбавленням володіння (ст..391 ЦК України), визнання власності (ст..392 ЦК України), визнання незаконним правового акта, що порушує право власності (ст.393 ЦК України), відшкодування шкоди завданої власникові (ст..394 ЦК України). Крім того, ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недісним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Зокрема, п.1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Наказом Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, визначено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Пунктом 4 Інструкції визначено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міста і селищ міського типу УРСР, що належить місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком №1 (п.7 Інструкції). Зокрема, п.14 Додатку №1 Інструкції «Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» правовстановлюючим документом, на підставі якого провадиться реєстрація будинків у містах є нотаріально посвідчений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1)реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов»язкової реєстрації. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу Ігнатов Д.Є. видав свідоцтво про права на спадщину за заповітом [PERSON] на підставі Договору №141 про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, виданого виконкомом міської Ради депутатів трудящих м.Прилуки 15 серпня 1963 року, посвідченого нотаріусом Прилуцької нотконтори Степашко 21 серпня 1963 року за реєстровим номером 4015, зареєстрованого Прилуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації 07 травня 1992 року (на підставі вищезазначеного Договору та акту про закінчення будівництва, затвердженого міськвиконкомом 22 квітня 1992 року), який з урахуванням вищезгаданих положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку вчинення нотаріальних дій та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь, є правовстановлюючим документом, на підставі якого може бути видано свідоцтво про право на спадщину та відповідно проведена реєстрація права власності; та враховуючи, що факт видачі свідоцтва про право на спадщину та державна реєстрація права власності [PERSON] як спадкоємця після смерті [PERSON] жодним чином не порушує права [PERSON] в розумінні норм ст.ст.3, 1301 ЦК України, як особи, яка не відноситься до кола осіб, які мають право на визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, оскільки не являється спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON], тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed