Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 04.08.2000 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого в них 01.10.2000 року народилась дочка [PERSON], а 26.02.2006 року [PERSON], які в даний час проживають разом з матірю. Відповідач в добровільному порядку не бажає утримувати своїх дітей. Просить суд позов задовольнити і стягнути з відповідача кошти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, до їх повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,до досягнення ними повноліття. Відповідач позов визнав повністю. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 04.08.2000 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого в них 01.10.2000 року народилась дочка [PERSON], а 26.02.2006 року [PERSON], які в даний час проживають разом з матірю. Відповідач в добровільному порядку не бажає утримувати своїх дітей, хоча згідно ст.180 СК України зобовязаний це робити. Суд вважає правомірними вимоги позивача при визначенні розміру аліментів 1/3 частка всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,оскільки це мінімальна сума, яка необхідна для утримання спільних дітей сторін. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач була звільнена від сплати судового збору, то відповідно з відповідача слід стягнути 352,40 грн. на користь держави. В задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат за надання правової допомоги в сумі 1500 грн. слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Однак в наданому суді договорі про надання правової допомоги, укладеному між позивачем та адвокатом 12.03.2018 року, відсутні дані про порядок обчислення гонорару адвоката, не зазначені умови визначення вартості послуг адвоката. У договорі лише вказано, що клієнт доручає платне надання комплексу юридичної допомоги, що є не конкретними умовами та позбавляє суд можливості визначити відповідність розміру судових витрат позивача на правову допомогу умовам договору про надання правової допомоги.

Outcome: approved