Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 20014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, після чого син залишився проживати разом з позивачем. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років - до 28 травня 2016 року та отримує допомогу по догляду за дитиною в розмірі 130 грн. щомісяця. Згідно судового наказу відповідач перераховує позивачу щомісячно по 340 грн., проте позивач вказує, що зазначених коштів для забезпечення матеріальних потреб дитини не достатньо, а в добровільному порядку сплачувати кошти на утримання сина понад розмір, визначений судовим наказом, відповідач відмовляється. Враховуючи наведене позивач просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на утримання сина 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Додатково пояснила, що відповідно до судового наказу від 18 листопада 2013 року з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До відділу ДВС вона не зверталася, оскільки відповідач віддав судовий наказ в бухгалтерію на роботу, де здійснюється відрахування аліментів на рахунок позивача. Відповідач проживає окремо з часу народження дитини. Позивач вказала, що після народження дитини вона не працювала, за нею зберігається місце роботи в КМДА на посаді головного спеціаліста управління туризму (посадовий оклад складає 1700 грн., премія складає від 50% до 120% від посадового окладу). Зазначила, що проживає разом з дитиною та батьками у квартирі, яка належить їй, брату та батькам, батьки працюють, допомагають їй утримувати дитину. Державна допомога на дитину до трьох років, яку вона отримує, складає 130 грн. Дитині 2 роки 9 місяців, в садочок ходить з 03 вересня 2015 року, за один день позивач сплачує 14 грн. 64 коп. на харчування, у фонд садочка сплачує 50 грн. на місяць, з вересня 2016 року планують відвідувати гуртки. Син відвідував розвиваючі заняття з 1 року 3 місяців до 2 років, за які позивач сплачувала по 450 грн. на місяць, при цьому відповідач за 3-4 місяці відвідувань кошти надавав. Позивач зазначила, що дитина хворіє на аденоїдит ІІ ст., що впливає на горло, ніс, болять вуха, внаслідок чого вони кожного місяця звертаються до лікаря, а сама позивач записана до мамолога, ймовірно будуть робити операцію. Шлюб повторно не реєструвала. Пояснила, що коли позивач просить і вони не сваряться, то відповідач дає їй додатково кошти поза судовим наказом, зокрема, давав кошти на зимовий одяг, на зволожувач повітря, проте коли посварилися через те, що вона не дозволила йому в певний день забрати дитину, відповідач відмовив їй у наданні коштів. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на утримання дитини 1/4 частини його доходів, що складає близько 1250 грн., посилаючись на те, що працює з 03 березня 2015 року начальником відділу у ТОВ «Компанія «Мелагрейн» та отримує заробітну плату в розмірі близько 5000-5100 грн. Інших доходів, крім вказаної заробітної плати, він не має. Зазначив, що він не може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини доходу у зв'язку з тим, що він має утримувати свою сім'ю, адже з вересня 2013 року він проживає за місцем реєстрації однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], яка має дитину 18 років, яка навчається в НПУ ім. М.П.Драгоманова, спільних дітей вони не мають, квартира належить йому та батьку. Пояснив, що батьки є пенсіонерами та отримують пенсію. Стан здоров'я відповідача задовільний. Відповідач вказав, що він давав гроші позивачу, коли вона просила, проте зазначив, коли вони з позивачем сваряться, то він грошей не дає, оскільки у його батька рак, і батьки повинні спілкуватися з онуком, однак позивач не дозволяє цього ні йому, ні його батькам, внаслідок чого виникають конфліктні ситуації. Крім того, відповідач зазначив, що позивачу на праві власності належить квартира, яку вона здає в оренду, на що позивач зауважила, що у ній мешкає її брат. Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом встановлено, що наказом Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року (справа №2-н/756/815/13) з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2013 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З довідки №11-02-119 від 20 січня 2016 року, виданої Оболонським районним управлінням праці та соціального захисту населення в м. Києві, вбачається, що позивач з травня 2013 року отримує допомогу по догляду за однією дитиною до досягнення нею трирічного, яка станом на грудень 2015 року складає 130 грн. З довідки про доходи відповідача, виданої за №2103-16/18 від 21.03.2016 року, вбачається, що відповідач з 10 березня 2015 року працює в ТОВ «Компанія «Мелагрейн» на посаді начальника юридичного відділу та його заробітна плата складає близько 5200 грн. Із заробітної плати відповідача на підставі судового наказу на даний час відраховують аліменти у розмірі 350,10 грн. З виписки по картковому рахунку позивача відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.01.2013 року по 20.01.2016 року вбачається, що відповідач сплачував позивачу аліменти відповідно до судового наказу в середньому по 310-340 грн., а також переказував додаткові кошти. З пояснень позивача вбачається, що син сторін [PERSON] хворіє на аденоїдит ІІ ст., що впливає на горло, ніс, вуха, внаслідок чого вони кожного місяця звертаються до лікаря. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які відповідач сплачує на користь позивачки на утримання дитини, є недостатнім для забезпечення дитині належного фізичного та духовного розвитку, створення сприятливих умов для повноцінного виховання, забезпечення усім необхідним в процесі навчання, оскільки внаслідок інфляційних процесів за останні роки грошові кошти значно знецінилися. За таких обставин, з урахуванням усіх повідомлених сторонами обставин та наданих доказів, суд вважає на необхідне збільшити розмір аліментів, які стягуються відповідно до наказу Оболонського районного суду м. Києва № 2-н/756/815/13 від 18 листопада 2013 року з [PERSON], та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення повноліття [PERSON], але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням матеріального стану сторін підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно суд не вбачає. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 192 СК України, пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: partial