Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 10 травня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу 08 липня 2008 року народився син [PERSON]. Просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що причиною розпаду сімї стали різні погляди на шлюб та сімю, непорозуміння та конфлікти. Відсутність взаєморозуміння між ними призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Більше шести місяців сторони проживають окремо та не ведуть спільного побуту. Вказує, що застосування заходів щодо примирення сторін буде безрезультатним, оскільки подружнє життя є неможними, а збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. За таких обставин зберегти сімю неможливо, шлюб існує формально, перспектив для збереження сімї немає. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-БВ №049536 від 10 травня 2008 року, виданого Зеленокуриловецькою сільською радою Новоушицького району Хмельницької області, сторони зареєстрували шлюб 10 травня 2008 року, про що зроблено актовий запис № 1. Відповідно до свідоцтва про народження, серії 1-БВ №061244 від 06 серпня 2008 року, виданого Зеленокуриловецькою сільською радою Новоушицького району Хмельницької області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Так як сторони є батьками малолітньої дитини, тому судом вживались заходи щодо збереження сімї шляхом надання сторонам строку на примирення протягом двох місяців, проте примирення не відбулось, сторони в судове засідання не зявились, у звязку з цим підстави для подальшого збереження шлюбу відсутні. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони тривалий час проживають окремо, протягом наданого судом строку на примирення не відновили сімейні стосунки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач, не зявившись в судове засідання, засвідчив свою байдужість до збереження сімї. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В частині 3 ст.115 цього ж Кодексу зазначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved