Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 25.02.1977 Хрустальненською селищною радою м. Красний Луч Луганської області, актовий запис №6. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 25 лютого 1977 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у 1980 році, відтоді як позивач виїхала з м. Красний Луч Луганської області до с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, де і проживає по цей час. Саме з того часу сторони проживають окремо один від одного і більше жодного разу не бачилися. Стосунки між подружжям з часом змінилися в гірший бік, постійні сварки та дратування один одного ганебно впливали на подружні відносини та на психічний стан дитини. Відповідач своєю поведінкою не сприяв нормалізації ситуації. Спроб досудового врегулювання ситуації позивач не здійснювала, оскільки не має ніякого зв`язку з відповідачем. Спору щодо майнових прав не має. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд за підсудністю до Новопсковського районного суду Луганської області. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 06.01.2021 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 02.02.2021. 02.02.2021 судове засідання відкладено до 23.02.2021 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Судовий збір з відповідача просить не стягувати. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом оголошення на офіційному сайті Новопсковського районного суду Луганської області, заяв про відкладення, розгляду справи без його участі не надав, відзив на позовну заяву не пред`явив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що з 25 лютого 1977 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 12.02.2020 Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 6. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище отримане після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви до суду. Однак у заяві від 18.01.2021 позивач просила судовий збір з відповідача не стягувати. Враховуючи заяву позивача, суд вважає за можливе не стягувати з відповідача судовий збір.

Outcome: approved