Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого посилалася на ту обставину, що сторони перебувають у шлюбі з 25.07.2000 року, зареєстрованого Нововоронцовським райвідділом реєстрації актів громадянського стану у Херсонській області, про що зроблено відповідний актовий запис №24. Від шлюбу подружжя має повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться, причиною розірвання шлюбу є втрата почуття любові та взаємоповаги. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Веселовська» та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач надала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб, термін для примирення не надавати. Відповідач надав до суду письмову заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить не надавати термін для примирення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. За правилами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 25.07.2000 року Нововоронцовським райвідділом реєстрації актів громадянського стану у Херсонській області, актовий запис №24 (копія свідоцтва про одруження серії І-КГ №052561 від 25.07.2000 року). Від шлюбу подружжя має повнолітню дитину [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-КГ №081619 від 12.08.2000 року, актовий запис №53) та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії І-КГ №137364 від 18.11.2004 року, актовий запис №79). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, зазначено, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Ч.1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647/98). Тому, зважаючи на викладене, а також враховуючи що надії на збереження сімї немає, причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved