Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому вказала, що є власником квартири № 10, що знаходиться в будинку № 42 по вул. Героїв 93-ї бригади у м. Запоріжжя, на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.2011 року. У квартирі зареєстрований її сина відповідач [PERSON], який не проживає більш ніж сім років. На даний час в квартирі проживає позивач, яка сплачує плату за комунальні послуги. Відповідач не проживає в даній квартирі більш ніж сім років, особисті речі відповідача в ній відсутні, окрім того він не допомагає сплачувати комунальні послуги, які на нього нараховуються. У зв'язку з тим, що в квартирі зареєстрований відповідач у позивача виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплата додаткових коштів квартплати за відповідача. Просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою за адресою м. Запоріжжя вулиці Героїв 93-ї бригади[ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, шляхом зняття його з реєстрації. 17.07.2018\~року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, без виклику заявлених свідків, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 130 ч. 10 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не зявившись до органів пошти за її отриманням, хоча 11.09.2018 року на офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 379, 382 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Судом встановлено, що за позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21 березня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого у реєстрі за №2962804, належить на праві власності квартира [ADDRESS] бригади у місті Запоріжжя. Право власності на квартиру підтверджене відомостями з Держа\-вного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер витягу 29384437 від 22.03.2011). Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг від 17.07.2018 року, у квартирі [ADDRESS] бригади у місті Запоріжжя, зареєстрований відповідач [PERSON] Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають можливість використовувати житло для власного проживання, членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Верховний Суд України в своїй постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зазначена постанова є обовязковою для суду. Згідно\~ст.405 ЦК України\~члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі більше року, крім тверджень позивача, підтверджується письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON], наданими до суду. Судом встановлено, що відповідач правом власності в спірному приміщенні не володіє, більше року не проживає, тому доводи позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що не суперечать представленим по справі доказам, і підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з позовом є обовязкова наявність порушення, невизнання чи оспорювання прав, свобод чи інтересів цієї особи. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову. При цьому суд зазначає, що оскільки правовою підставою для звернення до суду є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. Отже рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщеннями - є самостійною правовою підставою для здійснення зняття з реєстрації відповідача. Таким чином, вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстрації суд вважає передчасними, оскільки позивачем не надано підтвердження відмови компетентного органу у виконанні зазначених дій, а відповідно відсутнє і порушення прав позивача, що підлягають захисту в порядку цивільного судочинства.

Outcome: partial