Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті спадкодавця [PERSON], залишилось спадкове майно, що з поміж всього іншого складається із земельної ділянки площею 3,1991 га (кадастровий номер [NUMBER]) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Борщівська сільська рада, що належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26 травня 2006 року, виданого на її ім'я на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 25 від 21.02.2005 року, яку у свою чергу успадкувала покійна [PERSON], спадщину після якої прийняв [PERSON], оскільки інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просила суд визнати за нею право власності на земельні ділянки. В судовому засіданні позивачка не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву в якій просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] р. в с. Борщів, Радомишльського р-ну, Житомирської області, на даний час проживає та зареєстрована в м. Радомишль, Житомирської області. 08 лютого 2015 року гр. [PERSON] зробив розпорядження у вигляді заповіту, де вказав, що на випадок його смерті, все його майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповів - [PERSON] (заповіт № 2-105 від 08.02.2015 року та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.02.2015 року). [INFO] року у віці 63 років [PERSON] помер в м. Радомишль, Житомирської області - даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], що видане відділом ДРАЦС Радомишльського РУЮ у Житомирській області [INFO] року. Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ст. 1223 ЦК України, прийняла позивачка, як спадкоємиця за заповітом, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де на підставі цього, приватним нотаріусом Камінською Л.В. було заведено спадкову справу під № 36/2016 - вищезазначені факти підтверджує витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43105794 від 29.02.2016 року. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], зокрема всього іншого, входить земельна ділянка площею 3,1991 га (кадастровий номер [NUMBER]), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Борщівської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, яка належала померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26 травня 2006 року, виданого на її ім'я на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 25 від 21.02.2005 року. Яку у свою чергу покійна, [PERSON], яка померла [INFO] року у віці 87 років в с. Борщів, Радомишльського району Житомирської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 19.01.2011 року), [INFO] року заповіла - [PERSON], зробивши розпорядження у вигляді заповіту № 29 від 09.02.2010 року. Спадщину після смерті, [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї - прийняла, [PERSON], шляхом постійного проживанням з покійною, доглядала за будинком, обробляла земельну ділянку та сплачувала необхідні платежі, отримувала кошти за землю, тощо - даний факт також підтверджує довідка № 539 від 31.07.2017 року з виконавчого комітету, Борщівської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області. Крім того, спадщину після смерті, [PERSON], ніхто більше не приймав, до нотаріуса із заявою ніхто досі не звертався, спадкова справа після її смерті не заводилась. [INFO] року у віці 68 років померла [PERSON] в м. Радомишль, Житомирської області - даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії [NUMBER] що видане відділом ДРАЦС реєстраційної служби Радомишльського РУЮ у Житомирській області 28.05.204 року. Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ст. 1261 ЦК України, прийняв її чоловік, [PERSON] (даний факт підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.07.1981 року), як єдиний спадкоємець за законом, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де на підставі цього, приватним нотаріусом Мельниченко Н.М. було заведено спадкову справу під № 102/2014 - вищезазначені факти підтверджує Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38018901 від 31.07.2014 року. Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку позивачка, як єдина спадкоємиця за заповітом, після смерті [PERSON] (ст. 1223 ЦК України) - не має можливості через те, що хоча покійна [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, однак за своє життя не виготовила на себе правовстановлюючий документ, крім того, площа даної земельної ділянки, яка зазначена у вказаному вище державному акті, не відповідає реальній площі, яка зазначена у витягу з ДЗК про земельну ділянку від 04.04.2016 року, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідної нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно до п. 23 Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Нормативна грошова оцінка даної земельної ділянки площею 3,1991 га (кадастровий номер [NUMBER]) становить 66 331,78 грн. - даний факт підтверджує повідомлення з відділу Держгеокадастру у Радомишльському районі Житомирської області. Судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року прийняла її дочка, [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав, так як померла [INFO] року, спадщину після смерті якої прийняв її чоловік, [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав, так як помер [INFO] року, спадщину після смерті якого прийняла позивачка . Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі викладеного вище й у відповідності до ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15-16, 1216-1218, 1225, 1261, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» та

Outcome: approved