Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником будинку за адресою: м. Кіровоград, [ADDRESS]. Вказала, що разом з нею за вищевказаною адресою зареєстрована [PERSON], яка являлася її невісткою. Зазначила, що з моменту прописки і по сьогоднішній день відповідач в будинку не проживає, речі свої не зберігає, комунальні послуги не сплачує, ремонтом та благоустроєм будинку не займається. Вказала, що 19 листопада 2013 року шлюб між [PERSON] та її сином було розірвано. Також зазначила, що місце проживання відповідача їй невідоме. Таким чином, вважає, що відповідач не проживає у вищевказаному будинку залишаючись бути зареєстрованою в ньому, а тому позивач змушений сплачувати за відповідача додаткові комунальні платежі. Вказала, що реєстрація відповідача являється перешкодою в користуванні і розпорядженні належною їй власністю. Просить позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням та виселити її з будинку за адресою: м. Кіровоград, [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про уточнення позовних вимог і внесення змін до предмету позову. Просила визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням та розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача у заочному порядку, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 04.09.2008 року належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Кіровоград, [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 14.07.2009 року виданою начальником Кіровоградського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації та нотаріально посвідченим договором дарування (а.с. 8,9). Згідно довідки квартального комітету № 21 Ленінського району м. Кіровограда від 03.07.2014 року № 150 разом з позивачем за адресою: м. Кіровоград, [ADDRESS], зареєстровані: чоловік [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], яка не проживає за вказаною адресою (а.с. 62). Як вбачається акта від 02.07.2014 року завіреного головою квартального комітету № 21 Ленінського району м. Кіровограда [PERSON] за адресою: м. Кіровоград, [ADDRESS],не проживає з 04.06.2013 року і по теперішній час, ніякої участі в утриманні житла не приймала, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали їй за вказаною адресою немає (а.с. 63). Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до домової книги за адресою: м. Кіровоград, [ADDRESS], зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с. 15-16), яка з реєстрації належного позивачу житлового будинку знятись добровільно не бажає, що змушує позивача нести витрати по комунальним платежам і обмежує її право вільно користуватись та розпоряджатись належним їй майном. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-15 від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного, та приймаючи до уваги, що відповідач не проживає в домоволодінні, яке належить позивачу, і місце її перебування не відомо, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: м. Кіровоград, [ADDRESS], підлягають задоволенню.

Outcome: approved