Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , якою просить розірвати шлюб з останнім, зареєстрований 10 жовтня 2009 року в Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 844; стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтовування позовних вимог позивач посилається на те, що 10 жовтня 2009 року зареєстрований шлюб з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, сімейні відносини не підтримують з березня 2020 року, спільного господарства не ведуть. Продовження сімейних відносин неможливо, сім`я розпалась та поновлена бути не може. Діти проживають разом з матір`ю, матеріальної допомоги батько дітей не надає. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.11.2020 провадження у даній справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в якій роз`яснено порядок подання клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін). З боку сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Отже, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 10 жовтня 2009 року сторони зареєстрували шлюб в Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 844 (а.с.4). З березня 2020 року сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що з вищенаведених підстав подальше існування сім`ї позивача з [PERSON] не можливе, у зв`язку з чим, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд розриває шлюб, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення та фактично встановлено у судовому засіданні. Далі, згідно копії свідоцтва про народження серії № [NUMBER] , виданого 13.10.2010, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження серії № [NUMBER] , виданого 17.10.2013, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Судом встановлено, що після розірвання стосунків між батьками, позивач мешкає із дітьми окремо та самостійно їх виховує і утримує, відповідач із сім`єю не проживає, матеріально допомоги не надає. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх дітей, суд виходить з такого. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» який прийнято 15.12.2020 та який набрав чинності 01.01.2021, встановлений такий розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня 2021 року - 2510 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2618 гривень. Таким чином, виходячи з мінімального розміру аліментів, встановлених Сімейним кодексом України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років на цей час не може бути меншим, ніж 1197,50 гривень. Враховуючи, що діти проживають спільно з матір`ю, яка ними опікується постійно, і об`єктивно несе більші витрати на їх утримання, та ураховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дітей належить визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень на кожну дитину. Визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципу пропорційності витрат, які повинні нести обоє батьків та забезпечувати участь батька в наданні допомоги позивачеві щодо матеріального утримання дітей. Такий висновок суд зробив на підставі тих доказів, які надані суду позивачем, а саме: копій паспортів (а.с.6,8), копій карток фізичної особи - платника податків (а.с.7,9,12-13), копій свідоцтв про народження дітей (а.с.10-11), оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.4), копії двох квитанцій (а.с14). Інших доказів, які б підтверджували саме такий розмір аліментів на утримання дітей, про який просить позивач, суду не надано. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст. 192 Сімейного кодексу України звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Окрім того, у разі наявності потреби та доказів, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дітей, в порядку ст. 185 Сімейного кодексу України. Отже, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає частковому задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень на кожну дитину. Аліменти стягувати від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 20.11.2020. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial