Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з відповідними господарськими спорудами по [ADDRESS], вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, інші спадкоємці відсутні, але постановою державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності. А тому позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] після померлого [PERSON]. В суді позивач підтримала позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду надано листа щодо розгляду справи без участі представника Шкарівської сільської ради Білоцерківського району. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - чоловік позивача, що стверджується копією свідоцтва про його смерть, копією свідоцтва про укладення шлюбу(а.с.6,9). З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2017року Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 377\\2010 після смерті [PERSON], що стверджується копією вказаної спадкової справи. За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка як спадкоємець першої черги за законом, в шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини в органи нотаріату, що слідує з копії спадкової справи. За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] 21.02.2018 року видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті її чоловіка, що складається з автомобіля, частини земельної ділянки, 1\\2 квартири, що належало померлому, що слідує з копії спадкової справи. Постановою нотаріуса від 01.03.2018 року № 328\\02-31 було відмовлено позивачу в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно та державну реєстрацію права власності. З матеріалів справи вбачається, що згідно погосподарської книги Шкарівської сільської ради Білоцерківського району, по [ADDRESS] рахується об'єкт погосподарського обліку - домоволодіння, власник -[PERSON], номер об'єкта по господарського обліку [NUMBER]. Згідно копії технічного паспорта МБТІ станом на 05.10.2015 року, рік побудови будинку за зазначеною вище адресою- 1995, господарських споруд 1995- 1997 роки. Як встановлено судом, вказаний житловий будинок введений в експлуатацію згідно інформації відділу містобудування та архітектури Білоцерківської РДА, але право власності на даний житловий будинок не було зареєстровано. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/. А відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Мінюсту Української РСР від 19.01.1976 року № 1/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником міністра комунального господарства 31.01.1966 року, яка втратила чинність з 13.12.1995 року, передбачала обов'язкову реєстрацію /інвентаризацію/ будинків і домоволодінь, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Судом було встановлено і вказано вище в рішенні, що згідно записів в погосподарській книзі Шкарівської сільської ради зазначений вище житловий будинок рахувався за подружжям [PERSON]. Таким чином, вказані вище нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом і вказано вище, позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, як спадкоємець першої черги за законом. А тому суд вважає, що до неї перейшло право на спадкування зазначеного житлового будинку, але вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на будинок у нотаріальному порядку. Отже, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON].

Outcome: approved