Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просила виключити з актового запису № 230 внесеного 09.02.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про народження [PERSON] , [INFO] відомості про відповідача [PERSON] , [INFO] як батька дитини. Зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести відомості про [PERSON] , до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , як батька дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач, посилалася на те, що з 30.04.2008 року вона перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 279. Починаючи з січня 2020 року шлюбні відносини та проживання однією сім`єю між нею та відповідачем [PERSON] фактично припинені. Позивач зазначає, що в березні 2020 року вона завагітніла від іншого чоловіка та [INFO] в неї народилася донька [PERSON] , батьком якої в свідоцтві про народження на підставі ст. 122, ст. 133 Сімейного кодексу України, записано відповідача [PERSON] , який не являється біологічним батьком дитини. Позивач зазначає, що біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] являється відповідач [PERSON] , який визнає своє батьківство та не заперечує викладені обставини. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження у зв`язку з чим призначено підготовче судове засідання. Протягом встановленого судом строку відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечував. В своєму відзиві відповідачем зазначено, що 30.04.2008 року між ним та позивачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 279. Починаючи з 04 січня 2020 року шлюбні відносини між ним та позивачем були фактично припинені та з цього часу вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Після фактичного припинення шлюбних відносин, починаючи з січня 2020 року, позивач постійно проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] разом з відповідачем [PERSON] , від якого завагітніла та [INFO] народила доньку [PERSON] . На теперішній час позивач [PERSON] разом з відповідачем [PERSON] та спільною донько фактично проживають у вказаній квартирі однією сім`єю. Відповідач зазначає, що він не являється біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , як і зазначено в позовній заяві, однак відповідно до ч. 1 ст. 122, ст. 133 Сімейного кодексу України, відомості про батька в свідоцтві про народження було зазначено його, у зв`язку з перебуванням в зареєстрованому шлюбі з позивачем. Протягом встановленого судом строку відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечував. В своєму відзиві відповідач підтвердив обставини викладені в уточненій позовній заяві від 21.05.2021 року та зазначив, що [INFO] позивач [PERSON] народила доньку- [PERSON] , біологічним батьком якої являється він. В свідоцтві про народження дитини було зазначено батьком дитини відповідача [PERSON] який не являється біологічним батьком дитини. У зв`язку з визнанням позову в повному обсязі, відповідач погоджується про внесення відомостей про нього до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , як батька дитини. До закінчення підготовчого розгляду справи від позивача до суду надійшла заява в якій вона просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. До закінчення підготовчого розгляду справи, від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли заяви в яких вони просили розглядати справу без їхньої участі та задовольнити позовні вимоги, які викладені в уточненій заяві від 21.05.2021 року. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Пояснень по суті заявлених вимог від третьої особи до суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що позивач з 30.04.2008 року перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 279. [INFO] у позивача народилася донька [PERSON] . Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження записані відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України, та в графі батько зазначено - [PERSON] , а в графі мати - [PERSON] , оскільки на час народження позивачем дитини, вона з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданим 09.02.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова, актовий запис № 230 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження за № 00030591174 від 30.04.2021 рокуіз зазначенням відомостей про батька відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України, оскільки дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Починаючи з січня 2020 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем [PERSON] фактично припинені та з цього часу вони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Після фактичного припинення шлюбних відносин, позивач проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] разом з відповідачем [PERSON] однією сім`єю. Вказана обставина сторонами не спростовувалася. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Частиною 3 ст. 122 Сімейного кодексу України передбачено, що подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 138 Сімейного кодексу України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька за № 00030591174 від 30.04.2021 року, вбачається, що відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , являється біологічним батьком малолітньої[PERSON] , [INFO] . Наказом Мінюсту України № 96/5 від 12.01.2011 року, який зареєстровано в Мінюсті України 14.01.2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п.1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. А відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження та встановлені судом обставини не спростовувалися відповідачами, які не оспорювали викладені в позові обставини та визнали позовні вимоги, суд вважає, що вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн., в дольовому співвідношенні по 454,00 грн. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved