Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою № 22 по проспекту Миру,\~6, м. Житомирі. В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідачі за вказаною адресою фактично багато років не проживають, комунальних платежів не сплачує. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач та її представник підтримали позов у повному обсязі та просили суд його задовольнити, врахувавши всі усні та письмові докази. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, будь-яких заяв та відзиву до суду не надходили (а.с. 20, 22). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст.ст. 211, 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення свідків [PERSON], [PERSON]О, які пояснили, що є сусідами позивача [PERSON] так вже понад 15-16 років відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно не\~проживають у\~квартирі позивача\~і не\~ведуть спільне\~господарство,\~дослідивши матеріали\~справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири №22, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, проспект Миру, 6, згідно ордеру № 34 серія 07 від 18.07.1974 року та технічним паспортом від 27.10.1998 року (а.с. 6-7, 10). Зі змісту довідки № 1385 від 24.07.2018 року виданої Житлово-Будівельним кооперативом № 2 та згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області від 02.08.2018 року, які надійшли до суду 09.08.2018 року вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі №22, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, проспект Миру, 6 (а.с. 12, 15-16). Згідно акту № 1246, який складений 03.07.2018 року комісією у складі паспортиста [PERSON], майстера ТД [PERSON] та юриста Бондаренко С.П., у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], останні зазначили, що відповідачі в квартирі [ADDRESS] не проживають з січня 2009 року (а.с. 11). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти ним. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованим в квартирі, фактично в ній не проживає, не несе будь-яких обовязків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло та не сплачує комунальні послуги. Перешкоди в користуванні житлом відповідачем не чинились. Встановлених законом випадків збереження за ним права користування квартирою в судовому засіданні не встановлено. Наведене вище є підставою для визнання відповідача відповідно до вимог ст.ст. 391, 405 ЦК України таким, що втратив право користування спірним житлом у звязку з його відсутністю без поважних причин понад один рік.

Outcome: approved