Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; призначити [PERSON] опікуном над [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. При цьому, посилається на те, що відповідач не піклується про дітей, ухиляється від їх виховання, матеріально не забезпечує. Позивач, будучи сповіщеною належним чином, до суду не з'явилась, надавши суду письмову заяву, по якій просить суд позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності, Відповідач, будучи сповіщеною належним чином, до суду не з'явилася без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи можливий розгляд за її відсутності суду не надавала та не заявляла. Орган опіки та піклування Приморської РА ОМР, будучи сповіщеним належним чином, до суду не з'явився, про час та місце судового засідання належним чином повідомлявся. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріли справи, надані докази, вважає за можливе позов задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON], є бабусею неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що батько дітей [PERSON], рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.12.2007 року, яке набрало законної сили 31.12.2007 року позбавлений батьківських прав стосовно неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Мати дітей - [PERSON] разом з дітьми зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією довідки з місця проживання про склад родини та реєстрацію № 902 від 04.07.2017 року. З січня 2017 року неповнолітні діти, проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на повному її утриманні, дані обставини підтверджується заявами [PERSON], [PERSON], характеристикою сусідів та довідкою зі школи. З висновку органу опіки та піклування Приморської РА ОМР від 07.09.2017 року № 01-11/1313 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо малолітніх дітей вбачається, що [PERSON], тривалий час не виконувала своїх батьківських обов'язків, застосовувала фізичне насилля над дітьми, перебуваючи в нетверезому стані вигнала неповнолітніх дітей з квартири. Жодних особистих речей [PERSON] та [PERSON] мати не надала, медичним обстеженням не займалася. Всі питання щодо виховання та утримання неповнолітніх дітей вирішуються [PERSON]. Відповідно до висновку про стан здоров'я [PERSON], [INFO], заперечень проти оформлення піклування не має, згідно довідки від 22.07.2017 року Відповідно до довідки від 14.06.2017 року № 511 КУ «Міський психіатричний диспансер» та довідки від 22.06.2017 року № 485 КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я», позивач на обліках не значиться. Згідно довідки серії ІАА № 0222835, наданою Департаментом інформаційних технологій МВС України, [PERSON], на території України станом на 18.07.2017 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. За результатами бесіди з дітьми службою в справах дітей Одеської міської ради, встановлено, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], не заперечують проти позбавлення батьківських прав матері та встановлення над ними піклування [PERSON], з якою в них склалися добрі та довірливі стосунки. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача та призначити [PERSON] піклувальником над дітьми. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Вихованням неповнолітньої дитини займається позивач, відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, тобто не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя. Згідно до ст. 164 СК України одними з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. У відповідності до ст. 3 вищезгаданої Конвенції, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Також, згідно Конвенції про права дитини суд бере до уваги, що, як зазначено в Декларації прав дитини, «дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження», Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітніх,

Outcome: approved