Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що шлюб між сторонами зареєстровано 25.09.1997 року у Красилівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області, актовий запис №6. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникають суперечки, кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння у зв'язку з чим припинені шлюбні стосунки. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу діти залишаються з матір'ю. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Ухвалою судді від 28.12.2018 було відкрито провадження в цивільній справі. У підготовче судове засідання позивач не прибула, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, позов визнає повністю. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов та заяву відповідача про визнання позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 25.09.1997 року зареєстрували шлюб у Красилівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області, актовий запис №6. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - «[PERSON]», дружини - «[PERSON]» (а.с.3). Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.5-7). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та неповнолітніх дітей, що має істотне значення у даній справі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, однак за відсутності такої вимоги суд не стягує судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved