Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позов мотивований тим, що 28.10.2006 року виконкомом Загребельської сільської ради Чернігівської області зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне проживання та збереження шлюбу стали неможливими. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, у позовній заяві просила розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засіданняподав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги він визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи положення ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28.10.2006 року виконкомом Загребельської сільської ради Сосницького району Чернігівської області заактовим записом №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , (а.с. 4). Із копії свідоцтва по народження серії [NUMBER] вбачається, що сторони в справі мають дочку [PERSON] , [INFO] , (а.с. 5). Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сім`я фактично розпалася. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим через відсутність взаємопорозуміння, сварки та розбіжності у поглядах на життя, в тому числі і на сімейне. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами в справі. Судові витрати підлягають стягненню у відповідності до ст.141, 142 ЦПК України з урахуванням визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved