Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради про позбавлення батьківських прав. Просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона зі [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 16.06.2010 року. Проте, сторони почали проживати окремо з травня 2009 року. Від подружнього життя народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач на утримання сина добровільно матеріальної допомоги не надавав, [PERSON] змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. Заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з 15.06.2016 року по 10.06.2017 року становить 13 633,43 грн. Дитина за свої вісім років життя батька не знає. Батько ніколи сина не навідував і з ним не зустрічався. В зв'язку з чим, позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні спочатку проти задоволення позовних вимог заперечував, проте в подальшому він їх визнав та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON]. Додатково зазначив, що з дитиною не бачиться і не виховує її, в зв'язку з позицією позивача та небажанням сина. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] та підтримує наданий службою висновок від 17.07.2017 року. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», які мають для суду характер правового звичаю і підлягають застосуванню через статтю 7 ЦК України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.16 зазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею № 11 цього ж Закону вказано, що «Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». Згідно статті № 12 цього ж Закону вказано, що «Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті № 15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 16.06.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 16.06.2010 року, виданого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 16). [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (свідоцтво про зміну імені, серії [NUMBER] від 05.09.2014 рову, видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 17). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого повторно 03.12.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, [INFO] року народився [PERSON]. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.09.2016 року стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 15.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року (а.с. 23-24). На виконання вищевказаного рішення суду 12.10.2016 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист (а.с. 6-7), який пред'явлено до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання. Згідно розрахунку заборгованості по стягненню аліментів з [PERSON], заборгованість станом на 10.06.2017 року становить 13633,43 грн. (а.с. 13). За довідкою № 814 від 31.05.2017 року Фортечного ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області, [PERSON] дійсно не отримувала аліментів від [PERSON] за період з 01.11.2016 року по 30.04.2017 року (а.с. 12). Згідно довідки № 118 від 01.06.2017 року [PERSON], [INFO], відвідував комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 62 «Супутник» комбінованого типу Кіровоградської міської ради» у період з 20.01.2012 року по 28.08.2015 року. Вихованням та утриманням дитини в дошкільному навчальному закладі повністю займалася мама [PERSON], з батьком дитини персонал ДНЗ № 62 не знайомий, оскільки у вихованні дитини він участі не приймав (а.с. 8). Наразі [PERSON] навчається у 2-Б класі Комунального закладу «Навчально-виховне об'єднання «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 31 з гімназійними класами, ЦДЮТ «Сузір'я» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» (а.с. 9) Батько дитини [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини. Він не спілкується з учителями, не бере участі у шкільному житті. Жодного разу не був на батьківських зборах (довідка № 284 від 31.05.2017 року) (а.с. 10). Згідно висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 3848/49-05-24 від 17.07.2017 року, Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 05.07.2017 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Вихованням сина займається мати, яка відвідує батьківські збори, приділяє значу увагу вихованню та розвитку дитини. Батько з сім'єю не проживає, вихованням сина не займається, жодного разу не відвідав заклад. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків підтверджено в судовому засіданні показами свідка [PERSON] Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON], який змінив прізвище на «[PERSON]» протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням свого малолітнього сина, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи. Все вищевикладене, є нічим іншим, як свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме [PERSON] [INFO], необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved