Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1991 по 1997 роки. Від спільного подружнього життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час син досяг повноліття та продовжує навчання на 4 курсі денного відділення комунального вищого навчального закладу « Олександрійський педагогічний коледж ім. В.О. Сухомлинського», перебуває на її утриманні. Вважає, що відповідач повинен утримувати свою дитину до закінчення нею навчання. В добровільному порядку відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, справу розглядати за своєї відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить справу розглядати за своєї відсутності. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі. Повнолітній [PERSON] перебуває на утриманні позивача, дійсно навчається у комунальному вищому навчальному закладі «Олександрійський педагогічний коледж ім. В.О. Сухомлинського», термін навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2015, форма навчання - денна. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчатися і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років з умовою, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати своєму повнолітньому сину матеріальну допомогу на період його навчання, а саме до 30.06.2015 року, розмір аліментів суд визначає як 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу), щомісяця. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 04.12.2014 року. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст.191, 198, 199 СК України,

Outcome: approved