Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 31.08.1984 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Однією сім'єю з відповідачем не проживають з початку березня 2014 року. Відповідач пішов із сім'ї сам і фактичне місце його проживання позивачу невідомо. Тому позивач вважає, що його дії свідчать про те, що він не бажає мати сім'ю. На протязі тривалого часу вони з відповідачем спільно не проживають. Не пов'язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов'язків. У зв'язку з цим, позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, але до його початку надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище : «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою « Отримала [PERSON]». Згідно ч.3 ст.76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та відсутність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], згідно якого 31.08.1984 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після укладення шлюбу «[PERSON]»; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обгрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved