Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що 19 жовтня 1996 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, іншим особам аліменти не виплачує, є працевлаштованим, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд, постановити рішення про стягнення з [PERSON], [INFO], громадянина України, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з часу звернення до суду та до її повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, оскільки надіслала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судові засідання неодноразово не зявлявся, у відповідності до положень ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Статтею 280 ЦПК України\~передбачено, що\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 19 жовтня 1996 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Савіцька) [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Крилівської сільської ради Андрушівського району, Житомирської області, про що складено відповідний актовий запис № 6 (а.с.5). Сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], 21 червня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Із довідки виданої виконавчим комітетом Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області від 17.07.2018 року №465 видно, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], та до складу її сімї входять: чоловік - [PERSON] [INFO]; син [PERSON] [INFO]; дочка [PERSON] 2006 р.н.(а.с.7). На даний час неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON], [INFO], за адресою: вул.Польова,2, с.Крилівка, Андрушівського району, Житомирської області, та знаходиться на повному утриманні останньої, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області від 17.07.2018 року №466 (а.с.8). Відповідно до положень ч.2 ст.51 Конституції України, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків та закріплюється в сімейному законодавстві. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов'язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Згідно\~ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов'язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно положень п.17\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~\~ Відповідно до ч.1, ч.2\~ ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ході розгляду справи судом встановлено, що на даний час неповнолітня дитина, [PERSON], проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач працездатний, інших утриманців немає, жодних даних про наявність обставин, які унеможливлюють стягнення з нього аліментів на утримання дитини, по справі не встановлено, тому суд прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття, в звязку з чим позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Задовольняючи позов, суд у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved