Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Їх сім'я фактично розпалася 26.02.2013 року. В сім'ї часто виникали сварки та непорозуміння. Причиною виникнення сварок - різні погляди на питання, пов'язані з роллю жінки та чоловіка у веденні спільного господарства, виховання дітей. Відповідач зраджував позивача, поточні проблеми в сім'ї його не цікавили. Чоловік зібравши речі пішов з сім'ї. Такі відносини, що склалися між ними призвели до того, що позивач втратила до нього почуття поваги та любові. Збереження шлюбу стало неможливим, а тому позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. Крім того, просить витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище : «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується телефонограмою. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER], згідно якого 12.06.2004 року одружилися [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після одруження: «[PERSON]»; копіями свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], та [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], з яких вбачається, що їх батьками є сторони по справі; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обгрунтовані та підтверджені документально. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved