Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що 10.04.2010 року між сторонами було укладено шлюб, рішенням суду від 29.07.2016 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з відповідачем з 2015 року вони проживають окремо, дитина перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частину заробітку (доходу) [PERSON], але не менше ніж 1/3 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 31.10.2018 року провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження, крім того в ухвалі суду було запропоновано відповідачу у строк 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, подати відзив на позовну заяву, відповідно до ст. 178 ЦПК України . 03.12.2018 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просила стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частину заробітку (доходу) [PERSON], починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засідання позивач підтримала уточнений позов, просила його задовольнити на підставах викладених у позові. Відповідач в судовому засідання надав дублікати банківських доручень, на підтвердження його важкого матеріального стану, посилаючись на те, що у нього на утриманні перебуває його дружина, яка знаходиться у декретній відпустці, і малолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що 10.04.2010 року між сторонами було укладено шлюб, рішенням суду від 29.07.2016 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-26/5-9116 від 04.10.2018 року місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS], тобто за місцем проживання позивача. Щодо заперечень відповідача про перебування на його утриманні інших осіб суд зазначає, що доказів даного факту не надано. Даний спір виник у сфері сімейних відносин та регулюється сімейним кодексом України. Права позивача порушено та підлягають відновленню з наступних підстав. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], починаючи від дня пред'явлення позову, а саме з 23 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved