overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 01.03.2003 між сторонами в даній справі було укладено шлюб, від якого подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що їхнє спільне життя останнім часом складалося не найкращим чином, виникали постійні суперечними між нею та відповідачем, вони є різними людьми з відмінними поглядами на життя, що вплинуло на їхні шлюбні стосунки і призвело до відчуження та втрати почуття любові і взаємної згоди. З березня 2018 року сторони припинили спільне проживання, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство, у звязку з чим у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не зявилися, позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 01.03.2003 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.10). Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7), дитина проживає разом з позивачем. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував, що шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2018 р., а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (постійні суперечки між подружжям, різні погляди на життя), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотання про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 01.09.2006 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб; від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що подружжя втратило з відповідачем між ними відбулася втрата почуття любові, поваги та взаєморозуміння, внаслідок чого подружні відносини фактично припинені, вони разом не проживають та не ведуть спільного господарства з березня 2017 року. Посилаючись у позові на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі та будуть суперечити інтересам подружжя, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Як встановлено судом, 01.09.2006 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.6). Від шлюбу подружжя має неповнолітнього дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7), про що свідчить свідоцтво про народження. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (втрата почуття любові, поваги та взаєморозуміння), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин з березня 2017 року, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотав про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 02.10.2009 вона взяла шлюб із відповідачем, від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вже півтора роки сторони не проживають разом, як сімя, між ними немає взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги. Посилаючись у позові на те, що наразі сторони мають різні погляди на життя, різні характери та розлучення це єдиний вихід побудувати нове щасливе життя, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не зявилися, позивач у позовній заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 02.10.2009 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.7). Подружжя має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги, різні погляди на життя), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки, дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотав про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 02.11.1996 взяла шлюб із відповідачем, втім, останні три роки між подружжям постійно виникали сварки, оскільки кожен має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Посилаючись у позові на те, що почуття любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки втрачені, подальше збереження шлюбу стало неможливим, та на те, що шлюбні відносини фактично припинилися у 2016 р., у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач не з'явилася, надала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, врахував заяву позивача та дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 02.11.1996 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська. Правовідносини виникли між учасниками справи із розірвання шлюбу. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що шлюбні відносини між подружжям припинені, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (подружжя мають різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, у зв'язку з чим виникають варки), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, та правом надання відзиву на позовну заяву, що вочевидь свідчить про слушність доводів позивача, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судових збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 04.11.2013 між сторонами в даній справі було укладено шлюб, від якого подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після укладення шлюбу відносини між подружжям не склалися, виникли ускладненні в подружньому житті, подружжя фактично припинило сімейні відносини з червня 2014 року та на сьогоднішній день проживає окремо, ніяких відносин не підтримують, не ведуть господарство та не піклуються один про одного, збереження шлюбу не можливе, спору щодо поділу майна та місця проживання дитини немає. У зв'язку з зазначеним у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання учасники справи не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідач позов визнав та просив його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 04.11.2013 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.6); подружжя має малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом народження (а.с.6), яка проживає разом з позивачем. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував, що шлюбні відносини між подружжям припинені, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (виникнення ускладнень в подружньому житті, фактичне припинення шлюбних відносин з червня 2014 року), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотання про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 05.05.2012 між нею та відповідачем було укладено шлюб, подружжя має двох неповнолітніх дітей: Микиту, [INFO] та Максима, [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з червня 2018 року та з цього часту сторони проживають окремо. Причиною припинення шлюбних відносин сталі різні погляди на життя з питань ведення господарства, виховання дітей, в родині взаєморозуміння. Посилаючись у позові на те, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не зявилися; позивач у позовній заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги, відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 05.05.2012 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.7, 5) . Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин з червня 2018 року, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотав про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 05.07.2014 між нею та відповідачем було укладено шлюб; від шлюбу сторони дітей не мають. Як зазначається позивачем при зверненні до суду із даним позовом, відносини з відповідачем не склалися, шлюбні відносини остаточно припинені з серпня 2018, сторони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги один до одного. Посилаючись у позові на те, що збереження їхньої сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися; позивач в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Як встановлено судом, 05.07.2014 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.3). Від шлюбу сторони не мають дітей. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (втрата почуття любові та поваги), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин з серпня 2018 року, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотав про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 08.10.2005 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] ; починаючи з листопада 2014 року подружні стосунки розладилися, зникло взаєморозуміння, часто виникали сварки на ґрунті незначних побутових відносин, з цього часу подружжя перестало разом проживати, як подружжя. Спільне життя не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини, втрату обоюдного кохання. Посилаючись у позові на те, що сторони мешкають окремо з листопада 2014 року, з того часу не ведеться спільне господарство, не існує спільного бюджету, відповідач мешкає з іншою жінкою, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач\~не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує\~ у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд,\~дослідивши докази,\~дійшов до\~наступного висновку. Як встановлено судом, 08.10.2005 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] (а.с. 11). Правовідносини між учасниками справи виникли з сімейних правовідносин, зокрема, із розірвання шлюбу. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (розходження поглядів\~на сімейні\~відносини,\~втрата обоюдного\~кохання),які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин з листопада 2014 року, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, правом надання відзиву на позовну заяву, не клопотав про надання строку для примирення подружжя тощо, у зв`язку з чим суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (ч. 1 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, оскільки позов задоволено повністю.

Outcome: approved