Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстрований 20 серпня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 114, мотивуючи свої вимоги тим, що їхня з відповідачем сім'я не склалася з самого початку. Відповідач не бажав працювати, розпродував їхні спільні речі з позивачкою, принижував та ображав останню. Позивач зазначила, що відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї та будувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що є основою шлюбу. З жовтня 2011 року позивач та відповідач однією сім'єю не проживають. На теперішній час позивач створила іншу сім'ю і у неї виникла необхідність юридично оформити ці відносини. Від шлюбу позивач та відповідач мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. За даних обставин позивач не бажає зберегти шлюб який шкодить її інтересам. До початку слухання справи позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився. За адресою відбування покарання йому неодноразово надсилалися запити та листи з пропозицією надати пояснення по справі, але жодної відповіді він не надавав. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вимоги ст.224 ЦПК України, суд із врахуванням думки позивача, вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також умови життя подружжя та інші обставини життя подружжя приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] від 20.08.2010 року серії [NUMBER], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 114. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд приходить до обгрунтованого висновку що позовні вимоги позивачем доведені, обґрунтовані, а тому є всі підстави для їх задоволення. Також суд відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України присуджує стягнути суму судового збору з відповідача у розмірі 229 грн. 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved