Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дочки, а також 1/6 частину заробітку на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з [PERSON] з 17 липня 2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Наразі проживають вони окремо, подружніх стосунків не підтримують, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Вказала, що на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому відповідно до ч.2 ст. 84 СК України також має право на утримання від чоловіка. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, справу розглядати у його відсутність, не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в розумінні положень ч.5 ст.74 ЦПК України. Причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не представив. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Ненадання відповідачем доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 17 липня 2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у виконавчому комітеті Знам'янської Другої селищної ради м.Знам'янка Кіровоградській області, за актовим записом №24 (а.с. 3). Мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої згідно зі свідоцтвом про народження є відповідач (а.с. 4). Відповідно до довідки Суботцівської сільської ради від 19.05.2016 року, місце проживання дитини зареєстровано разом із позивачем по [ADDRESS] (а.с.5). Довідок про доходи сторонами суду не представлено. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., набула чинності для України з 27.09.1991 р.), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року). Статтею 84 Сімейного Кодексу України передбачено що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач, звернувшись до суду із даним позовом, просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини доходу відповідача на дитину, та на своє утримання у розмірі 1/6 частини доходу відповідача, що загалом не перевищуватиме 1/2 частини його доходу, а відтак 50 % його заробітку і то лише до досягнення дитиною трирічного віку; відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходженні на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, суд вважає за необхідне позов задовольнити шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини, визначивши розмір аліментів в частці від заробітку батька, що становитиме 1/4 та розмір аліментів, що стягуватимуться на утримання позивача в частці, що складатиме 1/6 до того як дитині виповниться три роки. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved