overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 24 листопада 2006 року померла її матір [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке належало останній. Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та у заведенні спадкової справи їй було відмовлено через пропуск встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини через те, що, по-перше, не компетентна у законодавстві, а, по-друге, через стан здоровя, що підтверджує довідкою. У судове засідання сторони не зявилися. Позивач звернулася до суду з заявою про те, що позов підтримує та просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач звернувся до суду із заявою про те, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідач позов визнав. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 листопада 2015 року, позивачу було відмовлено у заведенні спадкової справи у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Відповідно до довідки № 438 від 26.11.2015 року, виданої Поліською ЦРЛ, позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 14 по 29 травня 2007 року. З огляду на доводи позивача, суд вважає, що строк прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, як обґрунтований доказами і такий, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 1272 ЦК України, відповідно до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, стягненню з відповідача не підлягає, оскільки позивач згоден нести судові витрати самостійно. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON], за якою позивач здійснювала догляд. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке належало останній. Однак позивач у встановлений законом шестимісячний строк не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини через те, що не перебувала зі спадкодавицею у родинних стосунках і не мала права на успадкування за законом. Однак у березні 2015 року позивачу стало відомо, що [PERSON] 29.10.2002 року склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй. Після цього позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та у заведенні спадкової справи їй було відмовлено через пропуск встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, тому просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач звернулася до суду з заявою про те, що позов підтримує та просить суд розглядати справу без її участі. Відповідач звернувся до суду із листом про те, що позовні вимоги визнає, просить розглядати справу без участі його представника. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для його задоволення, суд задовольняє позов. Відповідач позов визнав. Відповідно до листа від 08 квітня 2015 року, позивачу було відмовлено у заведенні спадкової справи у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини; відповідно до даних Спадкового реєстру спадкова справа не відкривалася. Відповідно до копії заповіту від 29.10.2002 року [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] З огляду на доводи позивача, суд вважає, що строк прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, як обґрунтований доказами і такий, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 1272 ЦК України, відповідно до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судовий збір сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, яке належало останній. Однак позивач, як спадкоємець першої черги, у встановлений законом шестимісячний строк не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини через те, що не мала достатніх юридичних знань у сфері спадкування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини у супроводі матері та надання дозволу на оформлення проїзних документів дитини, мотивуючи вимоги тим, що відповідач - її колишній чоловік не підтримує стосунки зі своєю донькою [PERSON], [INFO] після розірвання шлюбу з позивачкою. [PERSON] прийняла рішення про оздоровлення за власний рахунок дитини на курортах за межами України, проте не має змоги одержати від батька доньки дозвіл про тимчасовий виїзд дитини за кордон. Вважає, що таке обмеження суперечить інтересам дитини, можливості оздоровитися, відпочити, відвідати інші країни світу, обмежує її розумовий, духовний, соціальний та моральний розвиток. В судове засідання, яке відбулося 15.01.2014 року представник позивача не з'явився, подала заяву про уточнення позовних вимогу цивільній справі, в якій просила надати дозвіл матері, [PERSON] на виїзд з України [PERSON], [INFO] на поїздку до Республіки Єгипет на період з 01 червня 2014 року по 01 липня 2014 року без згоди та супроводу батька [PERSON] та надати дозвіл на отримання проїзного документу для виїзду за кордон неповнолітньої [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення повернулось до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судове засідання представники третьої особи - Служба у справах дітей Дарницької районної ум. Києві державної адміністрації не з'явилися, надавши заяву про можливість розгляду справи за їх відсутності. Суд визнав за можливе розглядати справу без їх присутності на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку з наступною реєстрацією нового місця проживання неповнолітньої дитини без дозволу батька. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у наведені доводів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасові короткотривалі виїзди за межі України до країн Європейського союзу та країн Близького Сходу (Арабська Республіка Єгипет, Республіка Туреччина), а саме синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без дозволу (згоди) батька - [PERSON], [INFO] терміном на 3 (три) роки. Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 10 днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про повернення боргу. У своєму позові позивач вказав , що 01.03.2011 року [PERSON] узяв у позивача в борг 14 000 доларів США стоком до 01.03.2012 року про що був складений договір позики. Доказом отримання грошей відповідачем є розписка відповідача. До теперішнього часу відповідач борг не повернув. На прохання позивача про добровільне повернення боргу не відповідає і не реагує. Гроші повертати відмовляється. У своєму позові позивач просить стягнути з [PERSON] на його, [PERSON], користь суму боргу в розмірі 14 000 доларів США, що складає по курсу НБУ 121616,60 гривень. У судове засідання позивач не з'явилася, але від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу заочно без відповідача і без його участі, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за згодою позивача. Дослідивши докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних обставин. Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли правовідносини з приводу позики грошових коштів. Доказом отримання грошей відповідачем в матеріалах справиться знаходиться розписка, яка написана власноруч відповідачем [PERSON] Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю борг (грошові кошти) в тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, також роду та тієї якості, що були передані йому позикодавцем у строк і порядку, встановленому договором. Як вбачається із розписки, строк повернення боргу закінчився 01 березня 2012 року. Таким чином, позов [PERSON] повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про повернення позики в сумі 534 Євро, посилаючись на те, що згідно усного договору позики між сторонами відповідач отримав гроші в розмірі 2000 Євро, а повернув лише 1466 Євро. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач 1 серпня 2013 року взяв в позику в неї на один рік 2000 Євро, а повернув лише частину та відмовляється добровільно сплатити залишок, та вона просить стягнути з нього суму боргу по курсу НБУ станом на день подачі позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що між сторонами не було укладено угоди позики та його довіритель не повинен нічого сплачувати позивачу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно укладеного між сторонами усного договору позики 01.08.2013 року відповідачем було отримано від позивача 2000 Євро, а повернуто лише 1466 Євро, що підтверджується висновком по матеріалах перевірки від 25.10.2016 року Новоселицького ВП СВП ГУПН в Чернівецькій області, згідно якого вбачається, що [PERSON] позичав приблизно два роки назад у [PERSON] вищевказану суму 2000 Євро та повернув 40000 гривень. Заперечення представника відповідача щодо того, що позивачем не було надано суду письмової розписки суд відхиляє, оскільки згідно ч.2 ст.1047 ЦК України в підтвердження укладення договору позики може бути надано крім розписки і інший документ, який посвідчує передання визначеної грошової суми. Оскільки згідно даних позивача відповідач сплатив 1466 Євро, то відповідно сума позики до стягнення становить 534 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ на день звернення із позовом становить 14909 гривень 28 копійок. Відповідачем не було надано жодних доказів погашення більшої суми ніж та, що вказана позивачем, а тому саме такий розмір заборгованості слід стягнути в примусовому порядку. На підставі ст.ст. 530, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про повернення позики в сумі 9096 гривень, посилаючись на те, що згідно договору позики між сторонами, відповідач у 2012 році отримав позику але свої зобовязання в обумовлений договором термін не виконав. Під час розгляду справи представник позивача подав заяву про уточнення позивних вимог в якій просив стягнути з відповідача борг в сумі 7451 гривню. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі та участі його довірительки, не заперечував щодо заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з′явився та не повідомив про причини неявки. З письмової згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,що відповідно до даного договору позики укладений між позивачем і відповідачем у жовтні 2012 року квитанцією №1 від 27.11.2012 року) відповідач отримав від позивачки 2600 гривень із умовою повернення їх в термін до кінця 2013 року, що підтвердується, оскільки відповідач не повернув суму заборгованості у встановлений термін то, позивачка правомірно просить стягнути 7451 гривень а саме: - за договором позики у розмірі 2600 гривень; - 3% річних від простроченого боргу у сумі 234; - інфляції 4617 гривень за період з 27.11.2012 року по 26.11.2015 року. На підставі ст.ст. 530, 1046, 1048, 1049 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 24 квітня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Під час перебування в шлюбі, 19 лютого 2013 року вони придбали домоволодіння [NUMBER] з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 600 кв.м., розташований в [ADDRESS]. Домоволодіння та земельні ділянка були зареєстровані на відповідача. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, до суду подана заява про розірвання шлюбу. Відповідач в добровільному порядку не бажає поділити їх квартиру. Позивачвважає, що вищевказане майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та просить визнати право власності на 1/2 його частину. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що спірне майно було придбане за власні кошти відповідача у зв'язку з чим і було на нього зареєстровано. Вислухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 квітня 2010 року сторони уклали шлюб. 19 лютого 2013 року відповідачем було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння [NUMBER] по [ADDRESS], а також земельної ділянки за тією ж адресою, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. Відповідно до ст. 60 СК України придбане під час подружнього життя за спільні кошти домоволодіння [NUMBER], що розташоване на земельній ділянці площею 600 кв.м., розташоване в [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ст. 60 ч. 1 СК України та ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі його поділу визнаються рівними. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача, а саме визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного майна, підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1000 грн. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову представника відповідача щодо придбання спірного майна за його особисті кошти, оскільки останнім не надано суду належних та допустимих доказів таких обставин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 27 червня 1981 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON], 1983 року народження. Шлюб було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2015 року. На підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська за № 201/19 від 15 червня 2001 року, відповідачу на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS]. Відповідач в добровільному порядку не бажає поділити дане майно. Позивачвважає, що вищевказане майно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та просить визнати право власності на 1/2 його частину. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 червня 1981 року сторони уклали шлюб, який було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2015 року. Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 27 липня 2001 року, [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська за № 201/19 від 15 червня 2001 року, на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 СК України придбане під час подружнього життя за спільні кошти домоволодіння [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ст. 60 ч. 1 СК України та ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі його поділу визнаються рівними. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача, а саме визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного майна, підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Суд приходить до висновку, про наявність достатніх підстав для скасування заходів забезпечення позову, а саме скасувати арешт на спірне домоволодіння для можливості реалізації позивачем свого права власності. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 3430,22 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. Вимоги позову мотивовані тим, що 7 травня 2005 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. Спільних дітей вони не мають. 26 грудня 2012 року на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянською Т.Г., відповідач набув право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . У п. 9 вказаного договору зазначено, що придбання квартири за цим договором вчиняється за письмовою згодою дружини покупця у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено Ракитянською Т.Г., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 26 грудня 2012 року, зареєстрованим за № 284. Добровільно вирішити питання поділу майна, набутого під час шлюбу та спільнот проживання, відповідач не бажає. Тому, посилаючись на ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61 СК України, просить визнати в порядку поділу майна подружжя за нею право приватної власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечує. На задоволенні позову наполягає. Відповідач, належно повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Судова повістка була отримана відповідачем особисто. У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved