overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 21.01.2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, через постійні конфліктні ситуації, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву де просить розірвати їх шлюб та провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 21.01.2012 року зареєстрували шлюб, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не бажає проживати однією сім`єю з відповідачем, мотивуючи тим, що стосунки між сторонами напружені, сторони мають різні погляди на сім`ю, у подружжя виникають сварки, конфлікти, сторони припинили подружні відносини, з 2014 року проживають окремо. Позивач вважає шлюб формальним та зазначила, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить її інтересам. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « [PERSON] ». Позивач просилала залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 21.02.2009 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, вони втратили взаєморозуміння, відповідач не надає належної матеріальної допомоги сім'ї, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому, просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов підтримує. Представник відповідача також надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, участі відповідача та про визнання позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 21.02.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про шлюб, копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між ними фактично припинені, наміру зберігати сім'ю не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за вказаних вище обставин та стосунків, які склалися між сторонами, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. А тому, проаналізувавши все наведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати. На підставі ст.ст.133,141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 21.09.2012 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають, спільне життя з відповідачем не склалося, між ними почали виникати сварки, оскільки вони мають різні характери, різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, стали чужими людьми, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, примирення між ними неможливе, а тому вона просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 21.09.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого спільних дітей не мають, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, поясненнями сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, разом вони не проживають, наміру зберігати сім'ю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає відновити дошлюбне прізвище -[PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 21.10.2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON] [INFO], спільне життя не склалося, вони втратили один до одного почуття любові, взаєморозуміння, припинили шлюбні стосунки, примирення між ними неможливе, а тому вона просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказано на те, що позовні вимоги вона підтримує. Відповідач до суду не з»явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 21.10.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони проживають окремо, наміру зберігати сімю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище [PERSON], на що вона вказала в поданій до суду заяві. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн.60 коп., який вона просить стягнути на її користь з відповідача. На підставі ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню на користь позивача з відповідача вказана сума судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 21.12.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, між ними почали виникали сварки, непорозуміння, подружні почуття, які складають основу сім»ї, між ними відсутні, протягом року вони не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує формально, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач до суду не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за згодою позивача. Вислухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 21.12.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони подружніх стосунків не підтримують, наміру зберігати сім'ю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, просить суд залишити їй прізвище -[PERSON]. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 21 липня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], 2012 року народження. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, на даний момент сім'я фактично розпалася, спільне господарство не ведуть близько 2 років. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення в пресі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на «[PERSON]». Сторони являються батьками [PERSON], [INFO]. Вказані обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції Херсонської області. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати в сумі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 21 січня 1989 року вона з Відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Завидівською сільською радою народних депутатів зроблено відповідний актовий запис № 1. Спільне життя з [PERSON] не склалось через постійні суперечки та конфлікти. Вони втратили любов та повагу одне до одного, мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Хоча і проживають за однією адресою, однак спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, і носять лише формальний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з Відповідачем суперечить інтересам Позивача. Примирення між нею та Відповідачем неможливе. Досягнути взаємної згоди з Відповідачем щодо розірвання шлюбу через органи ДРАЦСу Позивач не має можливості, оскільки [PERSON] відмовляється розірвати шлюб добровільно. За даних обставин Позивач зобовязаний звернутися з позовом до суду. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про розгляд справи у його відсутність чи повідомлень про причини неявки у судове засідання не надходило. У зв'язку з тим, що ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 січня 1989 року, про що Завидівською сільською радою народних депутатів зроблено відповідний актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЕГ № 708352 ( а.с. 5). Сімейне життя у сторін не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, спільних інтересів, однакової думки щодо шляхів вирішення побутових проблем, на ґрунті чого між Позивачем та Відповідачем часто виникали суперечки. Подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення Позивач не бажає, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, так як подальше спільне проживання сторін по справі як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що є підставою для його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 22.01.2010 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, шлюбні відносини між ними припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому вона просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов підтримує. Відповідач також надав заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 22.01.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, наміру зберігати сім'ю вони не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу сторони прізвищ не змінювали. На підставі ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved