Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1996 року по 2006 рік, від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], син [PERSON] на даний час навчається в Технолого-економічному коледжі Білоцерківського національного аграрного університету, є студентом денної форми навчання, в зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач спроможний надавати йому таку допомогу, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина на період його навчання в розмірі 1/3 частини заробітку /доходу/ відповідача, стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки відповідача суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому суд вважає за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи за згодою позивача. 3-я особа [PERSON] в судове засідання також не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.07.1996 року по 20.04.2006 року, від якого мають сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про розірвання шлюбу між ними, про народження дитини, копією паспорта позивача з відміткою про реєстрацію шлюбу з відповідачем та копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2005 року про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки. Як вбачається з довідки Технолого-економічного коледжу Білоцерківського національного аграрного університету від 13.05.2015 року, [PERSON] є студентом 3-го курсу денної форми навчання з 01.09.2012 року і закінчує навчання 30.06.2016 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз»яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм [PERSON] кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вказано вище, син сторін [PERSON] народився 02.03.1997 року, тобто, досяг повноліття і продовжує навчання. Суд також вважає, що син сторін в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки він не працює, навчається на денному відділенні навчального закладу, йому необхідні кошти для оплати за проїзд, на харчування, на проживання, для придбання одягу, необхідних для навчання канцелярських знарядь, підручників. Відповідач є працездатним за віком та станом здоровя, має постійне місце роботи, на користь інших осіб аліментів не сплачує, тобто, є спроможним надавати матеріальну допомогу на утримання сина в зв»язку з його навчанням. Але судом враховуються при визначенні розміру аліментів наступні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2005 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини заробітку /доходу/ відповідача, отже, після досягнення повноліття сином [PERSON] з відповідача стягуються аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], чого не заперечувала в суді позивач. Крім того, з пояснень позивача встановлено, що на утриманні відповідача є ще одна малолітня дитина від другого шлюбу. Сама позивач в даний час не працює, перебуває на обліку в Центрі зайнятості та одержує допомогу в розмірі 1000 грн. щомісячно. А тому з врахуванням вищенаведених обставин суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які мають стягуватися з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина на час його навчання -1/6 частину доходу відповідача. Щодо мінімального розміру аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ч.2 ст.182 СК України, то ця норма застосовується тільки у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, тоді як ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина [PERSON] кодекс не встановлює. Не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат на правову допомогу в розмірі 300 грн., оскільки нею не надано жодних доказів про те, що такі витрати нею були понесені. За ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Згідно ст.88 ЦПК України, ст..4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: partial