Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття реєстраційного обліку та просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування будинком, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Українська, буд. 2. Представник позивача у судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 42-43). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 33-36, 37-40, 47-49, 50-52), причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надав клопотання, в якому просить прийняти рішення згідно чинного законодавства України в розглянути справу без участі представника відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади [PERSON] міської ради Харківської області (а.с. 53-54). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], є власницею будинку, що розташований за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Українська, буд. 2. Право власності на цей будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 жовтня 1995 року, посвідченого ст. державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за номером 1 -3738, та зареєстрованого в [PERSON] міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 29 за № 4761 від 28.10.1995 року (а.с. 5). В цьому ж будинку вона зареєстрована та мешкає. Згідно довідки голови квартального комітету від 13.05.2016 року в цьому ж будинку зареєстрований і її син - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). На даний час її син не підтримує з нею зв'язок, фактично з грудня місяця 2013 року відповідач у вказаному домоволодінні не проживає. З цього часу [PERSON] жодного разу не з'являвся до вищевказаного будинку, особисті речі відповідача відсутні у будинку і на прибудинковій території. Зі слів спільних знайомих, відповідач [PERSON] мешкає за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікрорайон 3[ADDRESS]. Сусіди та близькі знайомі підтверджують факт того, що більше ніж двох років вони не бачили [PERSON], фактичне місцезнаходження відповідача невідомо, про що свідчать відповідні акти, посвідчені головою квартального комітету 24.10.2015 року та 13.03.2016 року (а.с. 7, 8). Усі трати з утримання житла та сплати комунальних послуг виконує лише позивач. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивачів обмежені. Позивачі ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинили, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в домоволодінні не має. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved