Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що вона уклала шлюб з відповідачем 05.06.2014 року. Від даного шлюбу у подружжя народилася донька Камілла, 19.12.2014. Під час подружнього життя стосунки між сторонами не склалися, виникали різного роду сварки та суперечки, що в кінцевому результаті призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімейне життя, примирення неможливе, тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився не повідомивши причину своєї неявки, про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони подружжя [PERSON] зареєструвало шлюб 05.06.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 189, свідоцтво серії І-СГ №223243 (а/с4 ). Згідно копії свідоцтва про народження у подружжя [PERSON] народилася дочка [PERSON], [INFO] (а/с 6) Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою суду від 13.10.2016 року за клопотання відповідача [PERSON] сторонам було надано двомісячний термін на примирення (а/с21). Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне прізвище «Романик». Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved