Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 15.08.2009 року померла тітка її матері [PERSON], яка за життя склала заповіт від 14.07.2009 року, яким заповіла належну їй земельну частку /пай/ розміром 1,92 га згідно сертифікату КВ № 0062986 від 27.12.1996 року на імя позивача, але позивачу про це не було відомо, а тому вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тільки в кінці січня 2016 року із листа від ТОВ Агрофірми «Білоцерківська», в якому йдеться про належну [PERSON] земельну частку /пай/, позивачу стало відомо про наявність заповіту. На звернення позивача приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу [PERSON] було розяснено порядок звернення до суду, оскільки позивач не прийняла спадщину у встановлений законом строк. А тому позивач просила суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася 15.08.2009 року після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив суд визначити для позивача додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 15.08.2009 року. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника Шкарівської сільської ради Білоцерківського району та про визнання позову. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 15.08.2009 року померла [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована та проживала [INFO], за даною адресою на день її смерті ніхто не зареєстрований та не проживав, що стверджується копією свідоцтва про її смерть, копією довідки Шкарівської сільської ради від 22.02.2016 року. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належала земельна частка /пай/ у колективній власності КСА «Білоцерківська» розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району згідно сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії КВ № 0062986, який зареєстровано 24.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 1118, що слідує з копії цього сертифікату. 14.07.2009 року [PERSON] заповіла належний їй сертифікат на земельну частку /пай/ [PERSON], що вбачається з копії заповіту від імені [PERSON], який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області 14.07.2009 року, зареєстровано в реєстрі за № 77. [PERSON] зі Спадкового реєстру /заповіти/спадкові договори/ станом на 05.07.2016 року за № 44353044, який надано на запит суду приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу [PERSON], вказаний вище заповіт від імені [PERSON] є по даний час чинним. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. [PERSON] з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. По справі встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, про що свідчить [PERSON] зі Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ станом на 01.07.2016 року за № 44323677. А як вказано вище в рішенні, на день смерті зі спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Позивач із заявою про прийняття спадщини в установлений строк до нотаріальної контори не зверталася, разом із спадкодавцем на момент смерті не проживала і не була зареєстрованою. [PERSON] розяснення приватного нотаріуса [PERSON] на звернення позивача від 27.02.2016 року, позивач пропустила строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON], а тому їй необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку. Представник позивача просить суд визначити для позивача додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки вона не подала з поважних причин своєчасно заяву до нотаріальної контори. [PERSON] ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В п.23 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживала у [INFO], який належить матері позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.2006 року після смерті [PERSON], котрий помер 25.08.1999 року. А з листа ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» від 21.01.2016 року, який було адресовано на імя [PERSON] за вказаною вище адресою, слідує, що в звязку з переукладенням договорів оренди землі та земельної частки /паю/, необхідно надати відповідні документи. Отже, позивач фактично дізналася про спадкове майно після смерті [PERSON] дійсно тільки в січні 2016 року. Проаналізувавши всі надані докази суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для оформлення спадщини з поважних причин, приймаючи до уваги ті обставини, що спадкодавець залишила заповіт на спадкове майно на імя позивача, інші спадкоємці відсутні, спадщина відумерлою не визнавалася, відповідач позов визнає. Враховуючи все наведене та

Outcome: approved