Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона являється власником 2-х кімнатної квартири під [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстровані її онуки - [PERSON] та [PERSON] , які тривалий час не проживають у зазначеному житловому приміщенні, не сплачують за комунальні послуги, не приймають участі в утриманні житла, та, взагалі, не з`являються за місцем своєї реєстрації, а тому позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування цим житлом. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідачі не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені за зареєстрованою адресою проживання рекомендованими листами, а також, були викликані до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подали, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідачі повідомлені належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником 2-х кімнатної квартири під [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно зареєстроване в Білоцерківському МБТІ в реєстр №10993, та підтверджується довідкою ЖБК «Ювілейний» №137 від 13.03.1992 року. Як вбачається з довідки наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про місце проживання та склад сім`ї № 096 від 08.01.2019 року та № 3728 від 05.08.2019 року, в зазначеній квартирі зареєстровано 3 осіб: власник [PERSON] , та зареєстровані, [PERSON] , [PERSON] , відповідачі по справі. (а.с.15). На підставі заяви позивача працівниками ВКП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області було встановлено місцезнаходження відповідачів [PERSON] ,[INFO]. та [PERSON] , [INFO]., які проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується висновком Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області Т-2560 від 20.08.2019 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] - онуки позивача, які на правах членів сім`ї проживали в квартирі позивача. Однак починаючи з травня 2018 року відповідачі без будь-яких причин в зазначеному житловому приміщенні не проживають, житлом не цікавляться, забрали всі належні їм речі. Фактично в квартирі проживає сама позивач, та не в змозі сплачувати за комунальні послули, реєстрація відповідачів перешкоджає їй оформити субсидію. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , сусідка позивача, суду показала, що відповідачі - це онуки [PERSON] , які восени 2018 року, заселилися до позивача в квартиру, а виселилися в березні 2019 року, не повідомили нікому місце свого проживання. Свідок буває в квартирі позивача, останній раз бачила онуків в березні 2019 року, свідку відомо, що [PERSON] навчається в м.Києві, а [PERSON] навчається в Білій Церкві , позивач не має змоги отримати субсидію. Свідок [PERSON] , син позивача, суду показав, що відповідачі більше року не проживають в квартирі його матері, не спілкуються з нею, не приймають участі в утриманні житла. Навесні 2018 а не 2019 року відповідачі добровільно виїхали з квартири, забравши свої речі, ніяких перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинив, відповідачі добровільно залишили помешкання. Свідок зазначив, що з 1997 року по 2015 рік родина його брата з дітьми, тобто з відповідачами проживали в квартирі позивача, наразі в квартирі проживає позивач одна. Позивач не знає де живуть її онуки, зверталася з заявою, розшукувала їх та було встановлено, що вони мешкають за адресою: [ADDRESS] , але це не правда, оскільки зазначена адреса є адресою проживання свідка і його племінники, відповідачі по справі, ніколи з ним не мешкали в одній квартирі. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. По справі встановлено, що позивач є власником зазначеного житла, відповідачі були зареєстровані в її помешканні, проживали, як члени сім`ї власника житла, але більше року не проживають в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, що дає підстави зробити висновок про втрату інтересу відповідачами до вказаного житла. Доказів того, що відповідачам чинилися перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням, суду не надано, а тому суд вважає за можливе визнати відповідачів такими, що втратили право на користування зазначеним житлом. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved