Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що на підставі рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10 листопада 2008 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій у сумі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, позивач змушена звертатися до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на її користь з [PERSON] за рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області та встановити їх в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач надав до суду заперечення на позовну заяву в якому зазначив, що з позовними вимогами він не згоден, оскільки на даний час він ніде не працює у зв`язку з хворобою так як на теперішній час у нього гостра лівобічна вертеброгенна компресійно-ішемічна попереково-крижова полірадікулопатія з вираженим синдромом люмбоїшіалгічним, внаслідок полі сегментарного остеохондрозу, спондилоартрозу, грижі дисків L4-15, L5-SI рецидивуючий перебіг, стадія загострення, у зв`язку з цим просить суд стягнути з нього аліменти в розмірі 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 вересня 2019 року провадження по справі було відкрито. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, також в судове засідання не з`явився. Відповідно до наданої заяви просить суд розглянути справу у його відсутність. Підтримує свої заперечення. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, судом встановлено, що сторони з 2001 року по 2008 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 04.11.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по Куп`янському району Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Лісностінківської сільської ради Куп`янського району Харківської області. 29.07.2009 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », що пітверджується свідоцтврм про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області. За рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10 листопада 2008 року з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 28.05.2008 року та до повноліття дитини. Довідкою виданою виконавчим комітетом Петропавлівської сільської ради Куп`янського району Харківської області за № 1497 від 29.08.2019 року підтверджується, що [PERSON] разом зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2004 року народження та чоловіком [PERSON] , 1978 року народження, проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с 2-10). Висновком за № 321 від 11.10.2019 року лікарсько-консультативної комісії ВП « КЦМЛ» КНП « Куп`янське ТМО» підтверджується, що [PERSON] , [INFO] звільнено від важкої фізичної праці на три місяці. Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 7430 [PERSON] , [INFO] підтверджується, що останній знаходився на лікуванні з 05.10.2019 року по 11.10.2019 року з діагнозом гостра лівобічна вертеброгенна компресійно-ішемічна попереково-крижова полірадікулопатія з вираженим синдромом люмбоїшіалгічним, внаслідок полі сегментарного остеохондрозу, спондилоартрозу, грижі дисків L4-15, L5-SI рецидивуючий перебіг, стадія загострення виражені клінічні прояви. Листами призначення від 05.10.2019 року [PERSON] призначено лікування. Копіями квитанцій підтверджується, факт придбання [PERSON] лікарняних препаратів. Довідкою № 464 виданою Куп`янським центром первинної медичної допомоги Куп`янської міської ради Харківської області амбулаторія загальної практики-сімейної медицини с Петропавлівка від 20.11.2019 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] перебуває на диспансерному обліку в АЗПСМ с. Петропавлівка і потребує постійного обстеження і в придбанні дорогих лікарських препаратів, діагноз - кардіопатія, дифузна гіперклозія щитовидної залози, дерматоз, гострий хронічний тонзиліт, дискенезія жовчного міхура. Закон який регулює спірні правовідносини є Сімейний Кодекс України. Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Устатті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті181 СК України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того Верховний Суд України за наслідками розгляду справи № 143 цс 13 у постанові від 05 лютого 2014 року зробив правовий висновок про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу «Нойлінґур і Шурук », № 41615/07, § 135, 6 липня 2010 року, і «X проти Латвії», заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу «Сахін проти Німеччини», заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003VIII). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним чоловіком, але на теперішній час лише звільнений від тяжкої роботи, на обліку в центрі зайнятості населення не знаходиться, проживає сам, інших дітей, батьків, які знаходяться на його утримані не має. На теперішній час неповнолітній син сторін також часто хворіє, у зв`язку з чим позивачка вимушена витрачати значно більше грошових коштів на дитину ніж тих, які стягуються за рішенням суду з відповідача. Виходячи з вище наведеного вбачається, що матеріальний стан позивачки у порівнянні з часом коли було прийняте первісне рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, погіршився. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Посилання відповідача, що він неспроможний сплачувати аліменти у розмірі ј частки з усіх видів його доходів, щомісячно на утримання сина, а може тільки 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини, суд визнає безпідставними так як утримування своїх дітей є обов`язком сторін, а не їх правом. Враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав, свобод та інтересів неповнолітньої дитини та вважає можливим змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини з твердої грошової у розмірі 200,00 грн. щомісячно на 1/4 частки з усіх видів його доходів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Суд також вважає, що визначений розмір аліментів відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. При цьому дитина буде захищена та буде отримувати належне утримання від батька, що гарантовано як нормами національного так і нормами міжнародного законодавства. Згідно з ст.. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 768, 40 грн.

Outcome: approved