Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Ореон-Трейд», [PERSON] про визнання недійсним правочину та визнання права власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 квітня 2010 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб марки МЕRCEDES-BENZ S400 СDІ, рік випуску 2003, шасі (кузов, рама) [NUMBER] [NUMBER], про що було видане Свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]. З цього часу [PERSON] почала користуватись вказаним транспортним засобом. 26 вересня 2012 року [PERSON] передала даний транспортний засіб в користування [PERSON] 17 серпня 2013 року невідомі особи протиправно та злочинним шляхом заволоділи належним [PERSON] автомобілем марки МЕRCEDES-BENZ S400 СDІ, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER]; [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 10 вересня 2013 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М. була посвідчена Довіреність за реєстровим номером 9445, згідно якої [PERSON] нібито уповноважила [PERSON] розпоряджатись (керувати, продати, обміняти, здати в оренду, тощо) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) [NUMBER] видане Вінницьким ВРЕР 14.04.2010 року, транспортним засобом марки МЕRCEDES-BENZ S400 СDІ, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER]; [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В подальшому, 19 вересня 2013 року [PERSON], діючи за довіреністю [PERSON], уповноважив [PERSON] представляти інтереси [PERSON] та розпоряджатись від її імені належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) [NUMBER] видане Вінницьким ВРЕР 14.04.2010 року, транспортним засобом марки МЕRCEDES-BENZ S400 СDІ, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. На виконання вказаних вище дій та для виконання договору доручення, попередньо укладеного в усній формі, [PERSON] видав на ім'я [PERSON] Довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком В.В. та зареєстрована в реєстрі за № 4457. 19 вересня 2013 року [PERSON], діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності від 19.09.2013 року, звернувся до Вінницького ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області з заявою № 26723446, в якій просив провести операцію зняття з обліку для реалізації транспортного засобу марки МЕRCEDES-BENZ S400 СDІ, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. На підставі даної заяви Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області вказаний вище автомобіль було знято з обліку. 19 листопада 2013 року між ТОВ «Ореон-Трейд» та [PERSON] було укладено Договір комісії, за умовами якого Комітент - [PERSON] передав, а ТОВ «Оренон-Трейд» прийняло на реалізацію транспортний засіб марки МЕRCEDES-BENZ S400 СDІ, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER]. В цей же день, 19 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] через ТОВ «Ореон-Трейд» було укладено Договір купівлі-продажу вказаного вище автомобіля за ціною 140000,00 гривень, про що ТОВ «Ореон-Трейд» було видано [PERSON] Довідку-рахунок серії ВІА № 120139 від 19.11.2013 року. В подальшому [PERSON] звернувся до ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Рівне, Рівненського та Здолбунівського районів з заявою № 30677199 від 20.11.2013 року, в якій просив провести операцію реєстрації ТЗ придбаного в торговельній організації. В зв'язку із чим право власності на транспортний засіб марки МЕRCEDES-BENZ S400 СDІ, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] було зареєстровано за [PERSON] та даному автомобілю було присвоєно д.н.з. [NUMBER], що підтверджується Реєстраційною карткою ТЗ. В зв'язку із цим, 29 січня 2014 року до ЄРДР було внесено кримінальне провадження № 12014020010000538 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 358 та ч. 1 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, на підставі ухвал слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2014 року та від 27.02.2014 року було вилучено у [PERSON] транспортний засіб марки МЕRCEDES-BENZ S400 СDІ, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] та оригінали вказаних вище довіреностей. Також, 09 лютого 2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області прийнято рішення по цивільній справі № 127/17530/15-ц за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудика В.В., Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Стрільчука М.М., [PERSON], [PERSON] про визнання договорів доручення недійсними та зобов'язання вчинити дії. Даним рішенням визнано недійсними: - договір доручення, укладений в усній формі між [PERSON] та [PERSON] та довіреність від 10.09.2013 року видану [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М. за реєстровим номером 9445; - договір доручення, укладений в усній формі між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, та [PERSON] та довіреність від 19.09.2013 року видану [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В. за реєстровим номером 4457. В цій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2016 року було залишено без змін рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 15.06.2016 року. В зв'язку із тим, що договір доручення, укладений в усній формі між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, та [PERSON] та довіреність від 19.09.2013 року видану [PERSON] на ім'я [PERSON] є недійсними, тому вважає всі дії з використанням вказаної довіреності є протиправними та також недійсними, а саме: - зняття з обліку для реалізації транспортного засобу на підставі заяви [PERSON] № 26723446 від 19.09.2013 року, який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 19.09.2013 року виданої [PERSON] на ім'я [PERSON] - є недійсним та дана операція підлягає анулюванню; - недійсним є Договір комісій від 19.11.2013 року, укладений між ТОВ «Ореон-Трейд» та [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підставах. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 14 квітня 2010 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб марки МЕRCEDES-BENZ S400 СDІ, рік випуску 2003, шасі (кузов, рама) [NUMBER] [NUMBER], про що було видане Свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]. З цього часу [PERSON] почала користуватись вказаним транспортним засобом. 17 серпня 2013 року невідомі особи протиправно та злочинним шляхом заволоділи належним [PERSON] автомобілем марки МЕRCEDES-BENZ S400 СDІ, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER]; [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], про що внесені відомості до ЄРДР. 10.09.2013 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М. була посвідчена Довіреність за реєстровим номером 9445, згідно якої [PERSON] уповноважила [PERSON] розпоряджатись (керувати, продати, обміняти, здати в оренду, тощо) належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] виданим Вінницьким ВРЕР 14.04.2010 року, транспортним засобом марки Mercedes-Benz S400 СDІ, рік випуску 2003, шасі (кузов, рама) [NUMBER] [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8, 9, 11). 19.09.2013 року [PERSON], діючи за довіреністю [PERSON], уповноважив [PERSON] представляти інтереси [PERSON], та розпоряджатись від її імені належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію зазначеним вище транспортним засобом. На виконання вказаних вище дій та для виконання договору доручення, попередньо укладеного в усній формі, [PERSON] видав на ім'я [PERSON] довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудиком В.В. та зареєстрована в реєстрі за № 4457 (а.с. 10, 11). 19 вересня 2013 року [PERSON], діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності від 19.09.2013 року, звернувся до Вінницького ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області з заявою № 26723446, в якій просив провести операцію зняття з обліку для реалізації транспортного засобу марки МЕRCEDES-BENZ S400 СDІ, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 12). На підставі даної заяви Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області вказаний вище автомобіль було знято з обліку. 19 листопада 2013 року між ТОВ «Ореон-Трейд» та [PERSON] було укладено Договір комісії, за умовами якого Комітент - [PERSON] передав, а ТОВ «Оренон-Трейд» прийняло на реалізацію транспортний засіб марки МЕRCEDES-BENZ S400 СDІ, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] (а.с. 13). В цей же день, 19 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] через ТОВ «Ореон-Трейд» було укладено Договір купівлі-продажу вказаного вище автомобіля за ціною 140000,00 гривень, про що ТОВ «Ореон-Трейд» було видано [PERSON] Довідку-рахунок серії ВІА № 120139 від 19.11.2013 року (а.с. 14). Згідно норм ЦК України сторонами договору комісії є комітент та комісіонер. Комітент - сторона договору комісії, яка доручає комісіонерові вчинити в її інтересах один чи кілька правочинів пов'язаних з придбанням потрібного чи продажем належного їй майна. В зв'язку із тим, що [PERSON] передав ТОВ «Ореон-Трейд» на реалізацію майно, яке йому не належить та передаючи даний автомобіль [PERSON] діяв від імені [PERSON] на підставі недійсного правочину. Згідно ч. З ст. 215 ЦК України: «Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).» Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України: «Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.» Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно із ч. 5 ст. 202 ЦК України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів; нікчемні правочини, та оспорюванні - якщо їх недійсність прямо не встановлена але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах встановлених законом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним рішенням суду. Відповідно до п. п. 7, 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. На підставі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що волевиявлення учасників правочину не було вільним і не відповідало їх внутрішній волі. Відповідно до ст.. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Оскільки позивач є власником спірного автомобіля, але її власність не визнається іншими особами, тому її права підлягають судовому захисту у виді визнанні права власності. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, з'ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, оскільки питання зняття з обліку для реалізації транспортного засобу на підставі заяви [PERSON] № 26723446 від 19.09.2013 року, який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 19.09.2013 року виданої [PERSON] на ім'я [PERSON] не було предметом розгляду даного спору, а тому в цій частині відмовляє в задоволенні позову. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає частковому стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial