Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що відповідач є батьком їх спільних дітей, [PERSON] та [PERSON], але допомоги на утримання їх не надає. Позивач перебуває в декретній відпустці, але враховуючи незначний розмір доходу, який отримує на дітей, вона не може самостійно забезпечувати достатні умови для виховання та проживання дітей. Відповідач допомогу на утримання дітей не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, знаючи, що його неповнолітні діти, [PERSON] та [PERSON], потребують батьківської уваги і допомоги. Згідно розрахунків позивача, з урахуванням наявних на даний час рівня цін на продукти харчування, в тому числі і дитячих, необхідності придбання для дітей одягу, взуття ліків тощо, вона вважає, що для мінімального забезпечення дітей їй необхідно не менше 1/3 частини від доходу відповідача. Позивач просить стягувати з відповідача на утримання дітей, [PERSON] та [PERSON], аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою про підтримання позову та просить розглянути справу у її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не з'явився, про місце, день та час слухання справи повідомлений вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв та клопотань не надіслав. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.1 та ст.3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог. Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вимогами ст.181 СК України той з батьків хто проживає окремо, може брати участь в утриманні дитини в грошовій чи натуральній формі. Як вбачається з свідоцтв про народження (серія [NUMBER] та серія [NUMBER]) [PERSON] та [PERSON] являються батьками дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Виконкомом Прибірської сільської ради Іванківського району Київської області від 11 серпня 2007 року вбачається, що шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 11 серпня 2007 року, тому діти народжені в шлюбі. Довідкою Прибірської сільської ради Іванківського району Київської області №02-16/946 від 23.12.2016 року підтверджується те, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають разом з [PERSON] та перебувають на її повному утриманні. Як слідує з довідки про доходи №1524, виданої 22 грудня 2016 року Управлінням соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації, [PERSON] за останні шість місяців отримала щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини в розмірі 5160 грн. (п'ять тисяч сто шістдесят гривень). Відповідач довідку про свої доходи суду не надав. Згідно ст.181Сімейного кодексу батьки можуть між собою домовитися про спосіб утримання дитини. Так, як батьки: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не домовилися між собою про спосіб утримання дітей, які на даний час проживають з позивачем та знаходяться на повному її утриманні, тому відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей. Аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу, або твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини,що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов'язок зі сплати судового збору у сумі 551,20 гривень на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial