Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO], в розмірі 900 гривень, з індексацією відповідно до закону, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала та зазначила, що матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач в добровільному порядку надає не регулярно, однак має можливість матеріально утримувати доньку. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, зазначив, що офіційно не працює, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки в розмірі 650 грн. щомісяця. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.06.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8). З огляду на ксерокопію свідоцтва про народження, вбачається, що у шлюбі народилась дитина - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно довідки Чернігівської сільської ради Лозівського району Харківської області №503 від 08.11.2016 року [PERSON] разом з донькою [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.10). Як вбачається з довідки про середню заробітну плату (дохід) (для призначення допомоги у звязку з тимчасовою непрацездатністю та у звязку з вагітністю та пологами) [PERSON] працює в ФОП [PERSON], загальна сума доходу за період з січня по вересень 2016 року становить 12786 грн. (а.с.11). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу позивачеві на утримання малолітньої доньки надає не регулярно. Своїми діями, відповідач порушує свої зобовязання закріплені статтею 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, згідно якої батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст.180 Сімейного Кодексу України. Принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, зазначено, що дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Україною 27.09.1991 року вказано, що держави-учасники зобовязуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обовязки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ст.11 цього ж Закону вказано, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього, кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків, предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього закону - виховання в сімї є першоосновою розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Outcome: approved