Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 07 червня 1997 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області був здійснений відповідний актовий запис №61. В період шлюбу у них народилися діти донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися. Вони з відповідачем зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки припинені з 2015 року, проживають окремо. Позивач вважає, що сімя з відповідачем розпалася і зберегти її не можливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про поділ майна, місце проживання дітей та їх утримання відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання 23 серпня 2017 року не зявилася, а від її представника - адвоката [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 03 серпня 2017 року (а.с.17-19), надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки. Позов підтримали, просили його задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с.20). Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому судової повістки, в судове засідання 23 серпня 2017 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 червня 1997 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис №61 (а.с.8). Мають спільних дітей доньку [PERSON], [INFO], та сина мельника [PERSON], [INFO] (а.с.10). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з 2015 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна, місце проживання та утримання дітей - відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2015 року та до цього часу не поновили їх, проживають окремо. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 640 гривня 00 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved