Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.08.2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, актовий запис № 450. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, їй самій важко утримувати дитину. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення нею повноліття, та розірвати шлюб, оскільки шлюбні відносини припинені з травня 2014 року, спільне проживання з відповідачем не можливо через відсутність взаєморозуміння. До судового засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, зазначивши, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені, у зв'язку з несумісністю характерів з травня 2014 року. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Просила стягнути аліменти та розірвати шлюб. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені у зв'язку с несумісністю характерів з травня 2014 року. Позов визнав, згоден на стягнення аліментів та на розірвання шлюбу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Судом при розгляді справи встановлено, що збереження цього шлюбу неможливо у зв'язку з припиненням між подружжям шлюбних відносин та відсутністю у сторін будь-якого наміру на збереження подружніх стосунків. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивачки на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу являються обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу, підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідно до представленої суду копії свідоцтва про народження, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.7), відповідно до особового рахунку, наданого житлово - комунальним підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського району м. Маріуполя [PERSON] мешкає разом з донькою [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. від сплати яких позивач була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved