Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що 28.02.2004 в с.Волокитине Путивльського району померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. До складу спадщини увійшли земельні ділянки «сіножаті», розміром 0,4905 га, кадастровий номер 5923881900:06:004:0098 та «рілля», розміром 2,0039 га, кадастровий номер 5923881900:06:003:0097, які знаходяться на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області. Спадщину після її смерті прийняв, але не оформив спадкових прав батько позивача [PERSON], який помер 02.06.2009 в с.Волокитине Путивльського району. Посилаючись на те, що будучи спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки у звязку з наявністю виправлень у правовстановлюючому документі на спадкове майно, просила визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву в якій позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності (а.с.43). Відповідач надав суду письмову заяву про визнання позову,\~просив справу розглянути за його відсутності (а.с.50). У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1225\~ЦК України та ст.131\~ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підтверджується матеріалами справи те, що батьками позивача є [PERSON] (російською мовою) та [PERSON] (російською мовою) (а.с.6,7,10,11-12). 28 лютого 2004 року в с.Волокитине померла [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована та проживала [INFO] разом з [PERSON] (а.с.8,9). [PERSON], який помер 02.06.2009 в с.Волокитине Путивльського району, на день смерті був зареєстрований та проживав один [INFO] (а.с.13,14). Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 25.10.2016 визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 02.06.2009 батька [PERSON] (а.с.15). Довідкою приватного нотаріуса №60/02-14 від 21.02.2018 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельні ділянки у звязку з наявністю виправлень у правовстановлюючому документі на спадкове майно (а.с.24). Як розяснено в п.10\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» відповідно до статті 1225\~ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. \~Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Оскільки право власності померлої [PERSON] на зазначені земельні ділянки підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії І-СМ №028863 та витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.02.2018 (а.с.23,17-19,20-22), тому відповідно до ст.392 ЦК України, право власності\~ позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та\~при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved