overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 17.10.2013 року у відділі РАЦС адміністрацією муніципального району «Яковлівський район» Белгородської області між нею та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 17.10.2013 року у відділі РАЦС адміністрацією муніципального району «Яковлівський район» Белгородської області шлюбі, про що у Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 426 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Спільне життя не склалося, у зв'язку зі складною політичною ситуацією на Україні та різних поглядів на воєнні події на сході України, було втрачено один до одного почуття любові та поваги. Відповідач повернувся до Російської Федерації де й залишився проживати. Сім'я розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Спору пов'язаного з майном на теперішній час немає. Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву щодо розгляду цивільної справи без її участі позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання теж не з'явився, надавши суду заяву щодо розгляду цивільної справи без його участі проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити судове рішення у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Розгляд справи проводиться в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 17.10.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане у відділі РАЦС адміністрацією муніципального району «Яковлівський район» Белгородської області, актовий запис № 426 (а.с.7). Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сумісне життя між сторонами не склалося, в сім'ї не було взаєморозуміння, виникали сварки, що призвело до розпаду сім'ї і роздільного мешкання. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. Прийняті наміри до порозуміння та примирення ні до чого не призвели, примирення неможливе. Приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні стосунки, поновлювати їх наміру не мають, не мають спільного бюджету та господарства, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 27 лютого 2009 року з [PERSON] , аргументуючи свої вимоги тим, що від шлюбу дітей не мають, а спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність їх характерів та різні погляди на сімейні обов`язки. Між ними часто виникають сварки, вони втратили почуття взаємоповаги і подальше збереження шлюбу неможливе. Спору щодо поділу майна у них немає. Ухвалою від 02 липня 2021 року постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач і відповідач у судове засідання 20.07.2021 не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач зазначила про підтримання позову, відповідач - про визнання позову. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 81. Згідно частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини свідчать, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, перебування у шлюбі носить формальний характер та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. При цьому, враховано, що суд не може примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про поділ майна та просить поділити майно, набуте нею та відповідачем за час шлюбу, а саме: визнати за нею право власності на ? частини автомобіля, марка Chevrolet Aveo, тип- легковий седан-В, рік випуску 2005, об'єм двигуна 1500куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] та визнати за відповідачем право власності на ? частини автомобіля, марка Chevrolet Aveo, тип- легковий седан-В, рік випуску 2005, об'єм двигуна 1500куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Позовні вимоги обґрунтуються тим, що після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем виник спір з приводу поділу набутого за час шлюбу майна і в добровільному порядку поділити майно неможливо. До судового засідання представник позивача надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач до суду надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2003року Відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві між сторонами зареєстровано шлюб. Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ, автомобіль марки Chevrolet Aveo, тип- легковий седан-В, рік випуску 2005, об'єм двигуна 1500куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 06.04.2005року на ім'я [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, часки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, судом встановлено, що майно, з приводу поділу якого виник спір, набуте сторонами за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і частки кожного з подружжя є рівними. Проте оскільки між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість щодо розподілу майна, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на ? частини автомобіля, марка Chevrolet Aveo, тип- легковий седан-В, рік випуску 2005, об'єм двигуна 1500куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] та визнати за відповідачем право власності на ? частини автомобіля, марка Chevrolet Aveo, тип- легковий седан-В, рік випуску 2005, об'єм двигуна 1500куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], набутий за час шлюбу. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі в сумі 768 грн. 38 коп. На підставі ст.ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON]., та з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просить поділити майно, набуте нею та відповідачем за час шлюбу, а саме: визнати квартиру [ADDRESS] об'єктом права спільної власності подружжя, який належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Визнати житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, який належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Визнати право власності за [PERSON] на ? частку квартири, розташовану за адресою [ADDRESS]. Визнати право власності за [PERSON] на ? частку житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтуються тим, що після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем виник спір з приводу поділу набутого за час шлюбу майна і в добровільному порядку поділити майно неможливо. До судового засідання представник позивача надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача до суду надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 19.01.1979року Центральним Палацом шлюбів в м. Києві між сторонами зареєстровано шлюб. Відповідно до ордеру № 034315 від 02.11.1982 року на вселення, виданий на ім'я [PERSON], виданий на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 27.09.1982 року № 1564, квартири за адресою [ADDRESS]. Відповідно до довідки ЖБК « Оболонь-11» за № 36, [PERSON] є членом кооперативу з жовтня 1982 року та ним 14.10.1991року повністю було сплачено паєнакопичення за дану квартиру в сумі 11 533,30рублів. Відповідно до договору купівлі- продажу від 19.04.2005 року сторонами був придбаний житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, часки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, судом встановлено, що майно, з приводу поділу якого виник спір, набуте сторонами за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і частки кожного з подружжя є рівними. Проте оскільки між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість щодо розподілу майна, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності ? частку квартири, розташовану за адресою [ADDRESS]. Визнати право власності за [PERSON] на ? частку житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], набуті за час шлюбу. На підставі ст.ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.12.2002 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач має нерегулярний дохід. У добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутність сторін, заочно, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25.10.2013 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO].(а.с - 6). Дитина - [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з матір'ю [PERSON] (а. с- 5). Позивачка наполягає на стягненні аліментів за рішенням суду. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. З урахуванням того, що відповідач не працює з нього слід стягнути на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі. Проте з урахуванням мінімальної заробітної плати, яка становить 1218 грн. , прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що розмір позовних вимог значно завищений, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 800 гривень щомісяця, на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 26.03.2014 року і до повноліття дитини. Крім того, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. Рішення на підставі ст. 367 Цивільного процесуального Кодексу України в розмірі місячного платежу аліментів піддати негайному виконанню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутність сторін, заочно, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 08.08.2002 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO].(а.с - 6). Дитина - [PERSON], [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] з матір'ю [PERSON] (а. с- 3). Позивачка наполягає на стягненні аліментів за рішенням суду. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. З урахуванням того, що відповідач не працює з нього слід стягнути на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі. Проте з урахуванням мінімальної заробітної плати, яка становить 1218 грн. , прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що розмір позовних вимог значно завищений, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 500 гривень щомісяця, на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 05.12.2012 року і до повноліття дитини. Крім того, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок. Рішення на підставі ст. 367 Цивільного процесуального Кодексу України в розмірі місячного платежу аліментів піддати негайному виконанню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що 01.07.2006 р. вони зареєстрували шлюб, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] Зазначає, що сімейні стосунки між ними фактично припинені з жовтня 2013 року. Вони не ведуть спільний бюджет та спільне господарство. Вважає подальше збереження шлюбу неможливим, це суперечить інтересам позивача. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили суд про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 01.07.2006 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 01.07.2006 року відділом РАЦС Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 92. В результаті реєстрацію шлюбу позивач змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно змісту позову, причиною розпаду родини є фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин з жовтня 2013 року, втрата почуття любові. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. З'ясувавши фактичні взаємовідносини сторін, причини та обставини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який не бажає цього, у зв'язку з чим, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що 04.11.2006 року вони зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню доньку Дарю, [INFO] Зазначає, що сімейне життя між ними не склалося, відповідач поводить себе агресивно по відношенню до неї, неодноразово вчиняв сварки та застосовував до неї фізичну силу, внаслідок чого вона була змушена звернутися до Балаклійського РВ ГУ МВС України в Харківській області з заявою про вчинення злочину. Сімейні стосунки між ними фактично припинені. Вважає подальше збереження шлюбу неможливим, це суперечить інтересам позивача. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, позивач просила про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. Ухвалою суду від 05.10.2015 року причини неявки відповідача у судове засідання визнані неповажними, в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовлено та постановлено провести розгляд справи за його відсутністю на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Разом з тим, в раніше поданій заяві від 31.08.2015 року про надання строку на примирення, відповідач вказав, що позов [PERSON] не визнає(а.с. 13). Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 04.11.2006 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 269218, виданим 11.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 260 (а.с. 6). В результаті реєстрацію шлюбу позивач змінила своє дівоче прізвище «Савенко» на «Лисенко». Згідно змісту позову, причиною розпаду родини є фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин, втрата почуття любові. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 02.09.2015 року сторонам надавався строк для примирення 1 місяць (а.с. 18). З заяви позивача про підтримання позову від 05.10.2015 року встановлено, що примирення між нею та відповідачем не відбулося (а.с. 28). Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємовідносини сторін, причини та обставини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який не бажає цього, у зв'язку з чим, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що 07.12.2007 року вони зареєстрували шлюб. Зазначає, що сімейні стосунки між ними фактично припинені. Вони не ведуть спільний бюджет та спільне господарство. Вважає подальше збереження шлюбу неможливим, це суперечить інтересам позивача. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили суд про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 07.12.2007 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 07.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 323. Згідно змісту позову, причиною розпаду родини є фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин, втрата почуття любові. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. З'ясувавши фактичні взаємовідносини сторін, причини та обставини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка не бажає цього, у зв'язку з чим, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved