Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 27.04.2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння та сварки, на даний час проживають разом, однак шлюбні відносини між ними припинені. За таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати Позивач до суду не зявилася, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, а також в своїй заяві позивач вказала на те, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, а також в своїй заяві відповідач вказав на те, що позовні вимоги він визнає. Згідно з п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 27.04.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, шлюбні відносини між ними припинені, наміру зберігати сімю не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище [PERSON], на що вказує в позовній заяві. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved