Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], 05.11.2000 р. н., у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. починаючи з дня предявлення позову і до досягнення ним повноліття. Збільшивши розмір позовних вимог, позивач просить також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина в розмірі 12250 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. З 1997 року до 2013 року позивач з відповідачем знаходилися в шлюбі. Від шлюбу мають двоє дітей, [PERSON], 1996 р. н., та [PERSON], 2000 р. н. Діти проживають разом із матірю. 16.12.2013 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох дітей у розмірі по 650 грн. на кожну дитину. Навчанням, вихованням, лікуванням та утриманням сина займається виключно мати дитини. Щомісячно позивач витрачає на сина приблизно 3000 грн. При цьому ціни на продукти харчування, одяг, тарифи ЖКГ збільшуються щодня. Відповідач має змогу надавати більший розмір допомоги, оскільки є майстром з обробки дерева та виготовлення речей з дерева. Крім того, [PERSON] вступив до Одеського Корпоративного Компютерного Коледжу на контрактну основу, загальний строк навчання 2 роки. Вартість навчання за 2 роки становить 24500 грн., які необхідно сплачувати кожні півроку по 6125 грн. Перший платіж позивач вже здійснила. Відповідач відмовляється в добровільному порядку нести додаткові витрати на утримання сина. У звязку з цим позивач вимушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову. Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що на цей час відповідач продовжує щомісяця сплачувати позивачу аліменти на двох дітей у розмірі 1300 грн. Відповідач має постійний дохід як субєкт підприємницької діяльності, розмір якого не дозволяє сплачувати йому аліменти у збільшеному розмірі, як того вимагає позивач. Згідно з книгою обліку доходів за січень-квітень 2015 року дохід відповідача складає 9550 грн. Оскільки майновий стан відповідача з моменту ухвалення попереднього рішення суду про присудження аліментів не покращився, підстав для перегляду визначеного розміру аліментів немає. Крім того, відповідач проживає на даний момент разом із матірю похилого віку, стан здоровя якої потребує постійного лікування та значних витрат на придбання ліків. Що стосується позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, то представник відповідача зазначив, що наявний у матеріалах справи договір навчання укладений між неповнолітнім [PERSON] та ФОП [PERSON], а не навчальним закладом ПП «Одеський корпоративний компютерний коледж». Грошові кошти за навчання також сплачені зазначеному ФОП. Фізична особа-підприємець не входить до системи освіти України та не може мати статус навчального закладу. Крім того, коледж не видає учням документ державного зразка. При цьому сама позивач, за її словами, витрачає лише на утримання однієї дитини близько 3000 грн. на місяць, у звязку з чим представник відповідача вважає, що її дохід перевищує дохід відповідача. Заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами, [PERSON] та [PERSON], 25.10.1997 року укладено шлюб. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 17.10.2013 року. Від цього шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], 21.09.1996 р. н., та [PERSON], 05.11.2000 р. н., які проживають разом із позивачем. 16.12.2013 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі по 650 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Згідно з мотивувальною частиною зазначеного рішення, суд, вирішуючи питання про присудження аліментів, виходив з того, що [PERSON] є субєктом підприємницької діяльності, має мінливий дохід, а також виходячи з прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26.11.2014 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у звязку з продовженням навчання в розмірі 650 грн. починаючи з 10.10.2014 року по 30.06.2017 року. Згідно з копією довідки від 01.09.2015 року № 33/2 [PERSON] зарахований на навчання до Одеського Корпоративного Компютерного Коледжу на контрактній основі за авторизованою навчальною програмою зі спеціалізації: «Програмування, веб-дизайн, адміністрування компютерних систем та мереж», форма навчання денна, загальний строк навчання 2 роки (з 01.09.2015 року по 31.05.2017 року). Згідно з умовами договору № 02-3С/15 від 25.06.2015 року, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] в особі законного представника [PERSON], загальна вартість навчання становить 25800 грн. та сплачується рівними платежами по 6125 грн. у визначені договором терміни. На підставі заяви [PERSON], загальну вартість навчання було зменшено на 1300 грн. Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 117 від 25.06.2015 року позивач сплатила за навчання сина 6125 грн. Згідно з листом Одеського Корпоративного Компютерного Коледжу від 14.09.2015 року № 38, коледж здійснює свою освітню діяльність на підставі КВЕД-2010 «Інші види освіти, н. в. і. у». На підставі договору про співробітництво № б/н від 14.05.2012 року між коледжем та ФОП [PERSON], останній бере на себе частину задач по забезпеченню навчального процесу, які детально наведені у договорі, укладеному між ФОП [PERSON] та [PERSON] від 25.06.2015 року. Оплату від учнів отримує в повному обсязі ФОП. Судом також встановлено, що [PERSON] зареєстрований в якості фізичної особи субєкта підприємницької діяльності починаючи з 06.02.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію ФОП у матеріалах справи. Вид господарської діяльності, що здійснює відповідач, - установлення столярних виробів. Відповідно до відомостей ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 27.08.2015 року, згідно з податковою декларацією, поданої ФОП [PERSON] 09.01.2014 року № [NUMBER], за звітний період 2013 рік сума його доходу складає 28300 грн. Згідно з податковою декларацією ФОП [PERSON] від 02.03.2015 року № [NUMBER] за звітний період 2014 рік сума доходу складає 42300 грн. Станом на 27.08.2015 року згідно бази даних за 2015 рік податкова звітність [PERSON] не подавалася. Відповідно до копії книги обліку доходів за період з січня по квітень 2015 року включно загальна сума доходу, отримана відповідачем від здійснюваної ним підприємницької діяльності становить 9550 грн. Згідно з довідкою випискою з будинкової книги про склад сімї та прописку № 461 від 22.04.2015 року відповідач проживає разом із матірю [PERSON], [INFO] Брат відповідача, хоча зареєстрований за цією ж адресою, але згідно з довідкою, не проживає з за цією адресою. Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли із приводу збільшення присудженого за рішенням суду розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, а також стягнення додаткових витрат на його утримання. Зазначені відносини регулюються нормами глави 15 СК України, яка встановлює обовязок батьків утримувати дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із зазначеної норми підставами, з якими закон повязує можливість перегляду присудженого за рішенням суду розміру аліментів, є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Надаючи оцінку встановленим судом обставинам, суд доходить висновку про те, що матеріальний стан відповідача не змінився в бік покращення, щоб давало йому змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у збільшеному розмірі, а саме 1500 грн., як того просить позивач. При цьому суд враховує те, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність, яка за своєю природою є самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю. Як свідчать суми задекларованих доходів та відомості книги обліку доходів, середньомісячний дохід відповідача упродовж 2014 року та частково 2015 року суттєво не збільшився порівняно із його доходами у 2013 році, в якому судом і було присуджено аліменти. При цьому посилання позивача на високий рівень інфляції та зростання цін на товари та послуги не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки зазначені обставини виходячи з вимог закону не входять до предмету доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Зважаючи на надані суду позивачем докази на підтвердження наявності додаткових витрат у звязку з навчанням неповнолітнього [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути частину витрат на навчання з відповідача. При цьому суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що відповідач був позбавлений права брати участь в обранні навчального закладу для дитини, а також те, що грошові кошти були сплачені на користь ФОП, а не на користь відповідного коледжу. Адже зазначені доводи не спростовують факт внесення позивачем першого платежу за навчання дитини та необхідності здійснення наступних платежів, а також те, що ці грошові кошти спрямовуються саме на навчання дитини та отримання ним додаткових навичок, розвитку його здібностей. Зазначені витрати викликані особливими обставинами та мають бути понесені батьками в інтересах дитини. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] можуть бути задоволені частково, а саме в частині стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина в розмірі 12250 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial