Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Харківський районний відділ ДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 21 грудня 2012 року. В даний час в вищевказаному житловому будинку крім позивача зареєстрована її донька - [PERSON] (відповідач по справі). Відповідач не проживає в будинку з 2004 року, залишивши його добровільно, не сплачує комунальні послуги та її речей в будинку не залишилося. Проте, не дивлячись на зазначене, відповідач з моменту добровільної зміни місця проживання та до теперішнього часу з реєстраційного обліку у житловому будинку позивача не знялася. Вищевказані обставини спонукали позивача звернутися до суду з відповідним позовом для захисту своїх цивільних прав. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, належним чином повідомлялася рекомендованою кореспонденцією та через оголошення у пресі про час, день та місце слухання справи (а.с.21, 23, 27). Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, згідно якої просить справу слухати без представника Харківського РВ ГУ ДМС України у Харківській області (а.с.26). Позивач до суду не з'явилася, але представник позивача надала заяву, згідно якої просила справу слухати за її відсутністю, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача (а.с.28). Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання (догляду) від 21 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Костіною І.Г., належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією вищевказаного договору довічного утримання (догляду) та копією Витягу про державну реєстрацію прав за № 36899286 (а.с.6-7, 9). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно копії Будинкової книги у житловому будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (а.с.11-13). Дана обставина також підтверджується повідомленням адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області від 22 вересня 2015 року (а.с.24). Відповідач не проживає в будинку більше одинадцяти років, що підтверджується Актом депутата Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області - Базілевською Л.В. від 28.06.2013р. (а.с.14) та Актом депутата Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області - Гарбуз С.М. від 26.08.2015р. (а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 2004 року, а тому необхідно усунути перешкоди в користуванні майном, шляхом визнання її втратившим право користування вищевказаним житловим будинком, що належить на праві приватної власності Позивачу.

Outcome: approved