Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, мотивуючи тим, що відповідач є її батьком. На даний час позивач є студенткою 2 курсу денної форми навчання Донецького національного університету імені [PERSON], за спеціальністю «Менеджмент». Відповідач добровільно коштів на її утримання не надає, в той час, як позивач самостійно не має змоги у повному обсязі забезпечувати себе усім необхідним. Тому позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. В судове засідання позивач не зявилася та подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Справу просила розглядати у її відсутність. Відповідач до судового засідання не зявився та надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що батьком позивача [PERSON], [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с. 4). На даний час, [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми навчання Донецького національного університету імені [PERSON], за спеціальністю «Менеджмент» (а.с. 5). Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини та не надає їй матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи наведені обставини і розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік», що утримання дитини є обов`язком обох її батьків, суд дійшов висновку, що частка в розмірі 1/3 від доходу відповідача, що буде стягуватись на утримання повнолітньої доньки на період її навчання в учбовому закладі, але не більше ніж до 23-річного віку, буде обґрунтованою і законною. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved