Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 14.03.2007 року між нею та відповідачем було укладено Інвестиційний договір № 11-А про участь у фінансуванні будівництва критого паркінгу. Згідно умов договору вона, як інвестор, з метою отримання у власність, здійснює фінансування будівництва обраного нею об'єкту інвестування шляхом внесення коштів на поточний рахунок підприємства. Підприємство за рахунок власних та залучених від інвестора коштів забезпечує будівництво, та передає його у власність інвестору. В пункті 1.4 договору вказано, що термін здачі підземного паркінгу в експлуатацію - ІV квартал 2008 року. Нею, як інвестором, повністю були виконані умови договору, здійснено оплату, що підтверджується платіжним дорученням від 15.03.2007 року. Відповідно до додаткової угоди від 09.10.2007 року за нею був закріплений об'єкт інвестування - паркомісце за № 35. Проте, відповідач не передав їй об'єкт інвестування у власність в терміни, визначені договором. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогами щодо надання копій документів про введення об'єкту в експлуатації, однак всі її звернення були проігноровані. У зв'язку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 6 006 000,00 грн. за період - 01.01.2009 року по 31.10.2016 року. В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність та задоволення позовних вимог, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи. В судове засідання представник відповідача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача по доказам, наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що 14.03.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено Інвестиційний договір № 11-А про участь у фінансуванні будівництва критого паркінгу. Згідно умов договору позивач зобов'язалася здійснити фінансування будівництво обраного нею об'єкту інвестування - паркомісце, загальною площею 24,0 м (6х4 м) за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вулиця Авіаторів, 41. Відповідач зобов'язався за рахунок власних та (або) залучених сил і коштів здійснити будівництво об'єкту, та передати у власність інвестору в терміни передбачені договором. Вартість об'єкту інвестування становить 70 000,00 грн., в тому числі 11 666,67 грн. ПДВ. Плановий термін здачі підземного паркінгу в експлуатацію ІV квартал 2008 року. 15.03.2007 року [PERSON] перерахувала на рахунок відповідача кошти в сумі 70 000,00 грн. 09.10.2007 року між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода, якою визначили, що предметом угоди є паркомісце за № 35. Встановлено, що у визначені строки позивачу об'єкті інвестування не був переданий. Про неможливість завершення об'єкту будівництва у встановлені строки, відповідач позивача не повідомляв. 05.03.2012 року та 14.05.2012 року позивач зверталася до відповідача з листами щодо надання Акту прийому-передачі на об'єкт інвестування для його прийняття та подальшого оформлення права власності. 07.07.2012 року відповідачем була надана відповідь про те, що надати акт не мають можливості у зв'язку з проведенням будівельно-монтажних робіт на даному об'єкті. 02.09.2015 року та 11.09.2015 року позивач знову зверталася до відповідача з приводу отримання документів для оформлення права власності на об'єкт інвестування, проте відповіді не отримала. Жодних договорів (додаткових угод) щодо перенесення строків здачі підземного паркінгу в експлуатацію між позивачем та відповідачем не укладалося. З наданих позивачем документів встановлено, що 25.05.2010 року Інспекцією ДАБК у Київській області видано Сертифікат відповідності № 00000424, яким засвідчив відповідність закінченого будівництва об'єкта по [ADDRESS], Києво-Святошинського району, Київської області. Сертифікат видано на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації від 21.05.2010 року № 424. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» умови договорів, укладених між суб'єктами інвестиційної діяльності, зберігають свою чинність на весь строк дії цих договорів і у випадках, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб'єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про інвестиційну діяльність» при недодержанні договірних зобов'язань суб'єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами. Сплата штрафів і неустойок за порушення умов договорів, а також відшкодування завданих збитків не звільняють винну сторону від виконання зобов'язань, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Встановлено, що строк передачі об'єкта інвестування четвертий квартал 2008 року, проте, майно у визначений строк не було передано позивачу. Сертифікат відповідності закінченого будівництвом об'єкта видано державним органом 25.05.2010 року. Однак, в липні 2012 року відповідач надавав відповідь про те, що відбуваються будівельно-монтажні роботи. Не передано об'єкт інвестування та не надано відповідні документи до цього часу. Таким чином встановлено, що відповідач не виконав умови договору. Позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 6 006 000,00 грн. за період з 01.01.2009 року по 31.10.2016 року. Оскільки сторона відповідача до суду не з'являється, доказів на спростування доводів позивача не надала, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими. Проте, враховуючи, що розмір неустойки значно перевищує вартість об'єкта інвестування, і виходячи з вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України та принципів об'єктивності, реалісті та справедливості, суд прийшов до висновку, що на користь інвестора слід стягнути неустойку (пеню) в розмірі 70 000,00 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 700,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial