Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 78,94 кв.м., житловою площею 56,14 кв.м за адресою: [ADDRESS] у розмірі ѕ частини вказаного житлового будинку після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] та ј частини вказаного житлового будинку після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Законними спадкоємцями на спадщину після його смерті були позивач та її на той момент неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . На момент смерті [PERSON] як позивач, так і її син [PERSON] згідно домової книги були зареєстрованими разом з померлим і за правилами ст. 549 ЦК УРСР прийняли спадщину. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Артемівської державної нотаріальної контори Давидовою А.М. 16.03.1983 року - 1/2 частина вказаного житлового будинку з надвірними спорудами була передана у власність в рівних частках позивачу та її сину [PERSON] , а на 1/2 частину вказаного житлового будинку було видане свідоцтво про право власності позивачу як дружині померлого [PERSON] . [INFO] помер син позивача [PERSON] . З метою визнання за позивачем права власності на будинок та прийняття спадщини позивач звернулася до нотаріуса. Оскільки в зв`язку з втратою у позивача відсутній оригінал свідоцтва на право на спадщину від 16.03.1983 року, державний нотаріус Янюк С.В. видала позивачу 17.03.2020 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо визнання за нею права власності на будинок, а тому за цієї обставини позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Разом з тим, на адресу суду від них надійшли заяви, згідно яких вони просили справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача - Часовоярської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився. Разом з тим, надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог позивача не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 5.06.1956 року уклали шлюб (а.с.7 оборотна сторона). [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [PERSON] помер [INFO] (а.с.8 оборотна сторона). Згідно довідки КП «Бахмутське БТІ» на підставі договору купівлі - продажу від 9.10.1981 року [PERSON] на праві приватної власності належав будинок [ADDRESS] . Згідно постанови державного нотаріусу Часів-Ярської державної нотаріальної контори Янюк С.В. 17.03.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на одну четверту частину житлового будинку під номером двадцять один по вулиці Фільтрувальна у м. Часів-Ярі Донецької області, яка залишилась після смерті її сина [PERSON] , померлого [INFO] . Державний нотаріус вказала, що при вивченні представлених документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, було встановлено, що нотаріусу не надано правовстановлюючий документ на одну четверту частину жилого будинку під номером двадцять один по [ADDRESS] , а саме - свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 16 березня 1983 року Першою Артемівською державною нотаріальною конторою по реєстру № 442, яке підтверджує право власності за померлим, що суперечить п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Одержати дублікат документа не виявляється можливим, оскільки всі документи Першої Артемівської державної нотаріальної контори прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів залишилися в архівосховищах нотаріального архіву у м. Донецьку, доступ до яких відсутній (а.с.8). Відповідно до повідомлення Донецького обласного державного нотаріального архіву від 18.02.2020 року зазначено, що отримати дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 березня 1983 року Першою Артемівською державною нотаріальною конторою по реєстру № 442, не є можливим, оскільки всі документи Першої Артемівської державної нотаріальної контори прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів залишилися в архівосховищах нотаріального архіву у м. Донецьку, доступ до яких відсутній (а.с.11 оборотна сторона). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 16.03.1983 року, виданого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою по реєстру № 442, що надана позивачем та міститься в матеріалах інвентарної справи, на підставі ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцями майна [PERSON] є його дружина [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з Ѕ частини грошового внеску, що зберігається у державній трудовій ощадній касі міста Часір Яр, особовий рахунок № [NUMBER] та сплати процентів, що належить померлому [PERSON] на підставі ощадної книжки; Ѕ частки легкового автомобіля ВАЗ-2103, державний номерний знак [NUMBER] , Ѕ частки будинку житлового з відповідною часткою будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . На зазначеній земельній ділянці знаходиться один будинок житловий площею 56,14 кв.м., надвірні споруди: літня кухня, два сараї, погріб, вбиральня, огорожі, замощення, водопровід, гараж, що належали померлому [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу від 9.10.1981 року (а.с.14). Відповідно до відповіді нотаріуса від 29.04.2020 року Часів-Ярська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , станом на 29.04.2020 року Часів-Ярською державною нотаріальною конторою 18 листопада 2008 року було заведено спадкову справу № 212/2008 за заявою матері померлого [PERSON] і 18.11.2008 року на її ім`я було видане свідоцтво про права на спадщину на грошові кошти в Ощадному банку України. Заповітів від імені померлого посвідчено не було. 17.03.2020 року [PERSON] , діючою від імені [PERSON] на підставі довіреності, було подано заяву на видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину на ј частину житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , станом на 29.04.2020 року Часів-Ярською державною нотаріальною конторою спадкових справ не заводилась, заповітів від імені померлого освідчено не було. Згідно договору купівлі-продажу від 9.10.1981 року [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] . Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO] , тобто коли був чинним ЦК УРСР у редакції 1963 року. Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину по закону від 16.03.1983 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ст. 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Таким чином, ст. 549 ЦК УРСР встановлює строк на прийняття спадщини, згідно з якою дії на прийняття спадщини повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Окрім цього, відповідно до статей 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 531 ЦК УРСР встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Позивач вказує, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Артемівської державної нотаріальної контори Давидовою А.М. 16.03.1983 року - 1/2 частина вказаного житлового будинку з надвірними спорудами була передана у власність в рівних частках позивачу та її сину [PERSON] , а на 1/2 частину вказаного житлового будинку було видане свідоцтво про право власності позивачу як дружині померлого [PERSON] . [INFO] помер син позивача [PERSON] . З метою визнання за позивачем права власності на будинок та прийняття спадщини позивач звернулася до нотаріуса. Оскільки в зв`язку з втратою у позивача відсутній оригінал свідоцтва на право на спадщину від 16.03.1983 року, державний нотаріус Янюк С.В. видала позивачу 17.03.2020 року постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо визнання за нею права власності на будинок. Згідно п.7 глави 7 та глави 9 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріальні дії вчиняються тільки на підставі оригіналів документів, які були втрачені, і ця обставина перешкоджає позивачу вирішити подальшу долю спадкового майна та належним чином оформити право встановлювальні документи, а також вільно володіти, розпоряджатися та користуватися спадщиною, залишеної після смерті чоловіка та сина. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог. Враховуючи, що позивач як спадкоємець першої черги має право на спадкування вищезазначеного майна, суд вважає доведеними та законними вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування на житловий будинок. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved