Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, про позбавлення його батьківських прав, в якому вказала, що у позивача та відповідача в шлюбі народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, шлюб між сторонами розірвано за ініціативою відповідача. Діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва в справі №2-3170 від 25.11.2009 з відповідача на користь позивача на утримання дітей стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частина всіх видів доходів відповідача, проте відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась значна заборгованість. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, не утримує дитину, не забезпечує її потреби, не спілкується з нею, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Вказував на те, що відповідач самоусунувся від спілкування із донькою, виїхав на постійне проживання за кордон, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, дитина не має жодного емоційного зв`язку із батьком оскільки його не пам`ятає. Вказувала на те, що відповідач має наявну заборгованість по сплаті аліментів. Сукупність вказаних обставин свідчать про те, що відповідача не цікавиться життям дитини та її розвитком з власної ініціативи. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив, в якому просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що між сторонами наявний конфлікт, який виник в результаті складнощів у стосунках між батьком та матір`ю. На думку представника відповідача, позивач перекручує деякі факти та викладає їх в своєму лише баченні. Вказав, що відповідач любить своїх дітей та бажає виправити ситуацію, яка склалася, відновити зв`язок із донькою та продовжити нормальне спілкування. Зазначив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка несе негативні наслідки для дитини. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримали, при ухваленні рішення поклались на розсуд суду. Крім того, в матеріалах справи міститься висновок Служби у справах дітей Солом`янської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його доньки. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому з 17.09.1994, який рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17.03.2009 було розірвано. Від зареєстрованого шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 09.09.2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 9). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва в справі №2-3170 від 25.11.2009 року з відповідача на користь позивача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частина від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи 01.09.2009 і до досягнення старшою дитиною повноліття, а після того - за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. Внаслідок несплати аліментів станом на 01.07.2019 утворилась заборгованість, яка становить 83 324,57 грн., що підтверджується відповідним розрахунком складеним Оболонським РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.15-17). Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської РДА в м. Києві №4877 від 10.09.2019, позивач перебуває на обліку в управлінні та одержує допомогу малозабезпеченої сім`ї з 01.08.2019 по 31.01.2020 (а.с.23). Згідно довідки Центру по нарахуванню та виплаті пенсій та допомог №4878 від 10.09.2019, позивач отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в розмірі 2035 грн., а також компенсаційну виплату працездатній особі, що не працює, та здійснює догляд за інвалідом І групи або особою похилого віку, що досягла 80-річного віку, в розмірі 2068,98 грн.(а.с.24-25). З відповіді ЖЕК №903 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 12.07.2019 убачається, що за час проживання скарг від сусідів та мешканців будинку на його адресу стосовно [PERSON] не надходило (а.с.11). Як убачається з педагогічної характеристики [PERSON] №190 від 03.07.2019, виданої спеціалізованою школою №115 ім. І.Огієнка м. Києва, вихованням дитини займається мама [PERSON] , яка приділяє цьому належну увагу. Відвідує батьківські збори, цікавиться успішністю в навчанні і розвитком доньки. За час навчання дитини в школі батько не цікавився навчанням та вихованням доньки, ні разу не відвідав школу, не поцікавився результатами навчання, не намагався встановити контакт з класоводом чи класним керівником (а.с.12). Згідно висновку №147 від 24.07.2019 психологічного обстеження дитини, складеного Міським центром дитини Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) стосовно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , дитина мешкає з матір`ю, від якої і надійшов запит на проведення психологічного обстеження. За результатами психологічного обстеження визначений надійний тип прив`язаності до матері. Мама для дитини є авторитетною та значимою фігурою. Все своє свідоме життя вона відчувала материнську турботу та підтримку. По відношенню до батька дитина зазначає свою чітку позицію: «Якщо людина не хоче спілкуватися, тоді навіщо нав`язуватися». Рішення матері щодо позбавлення батьківських прав для неї є цілком свідомим. У бесіді з психологом дівчинка повідомила, що батька не пам`ятає, бачила його у дитинстві 2 рази наживо, потім - тільки по фотографіям, декілька разів спілкувалась у дитинстві з ним по телефону, а у першому класі отримала від нього подарунок на день народження - фарфорову ляльку та листівку з поздоровленнями. А наступного року і по даний час від нього нічого не надходило. Вона розчарована стосовно його відмови та небажання підтримувати стосунки. Наразі її сім`я: «Веселі, добрі, чесні, сильні люди» (зі слів дитини), це її рідня - мати, брат, тітка, бабуся, дідусь. За результатами психологічної роботи Служба у справах дітей вважає, що позбавлення батьківських прав не чинитиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини (а.с.13-14). Згідно висновку Служби у справах дітей Солом`янської РДА в м. Києві як органу опіки та піклування №108-84 від 02.01.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 37-38). Із вказаного висновку також убачається, що зі слів дитини вона останні 12 років з батьком не спілкувалася, він не приймав участь у її вихованні тому вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав батька, про що надала відповідну заяву до служби. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог сторона відповідача посилалася на те, що з січня 2007 року відповідач поїхав до Нової Зеландії на заробітки. В подальшому спілкування між відповідачем та позивачем було фактично припинено. Наразі відповідач постійно проживає в Австралії. Зазначив, що в силу встановлення заборони на виїзд за кордон, через невиконання рішення суду про стягнення аліментів, він не мав реальної можливості приїздити на територію України та спілкуватися із донькою. Як вказує відповідач, він весь час виконував рішення суду про стягнення аліментів через своїх родичів та почав сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. на місяць. З підстав відсутності на території України, відповідач не міг приймати достатню участь у вихованні дитини, хоча має намір відновити своє спілкування із дитиною. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доказів того, що позивач чинив відповідачу перешкоди в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутні докази невинуватості відповідача у невиконанні ним своїх батьківських обов`язків, що свідчить про його винні дії. Та обставина, що в межах виконавчого провадження про стягнення з відповідача аліментів було винесено постанову від 07.03.2018 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, не може свідчити про наявність перешкод для приїзду на територію України та чинення таких перешкод стороною позивача. Жодних доказів про те, що позивач чинив перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною засобами зв`язку, учасниками надано не було. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач дійсно не виконує свого батьківського обов`язку по утриманню та вихованню його доньки, самоусунувся від участі у її житті, а тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved