Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Артемівської міської ради, про визнання права власності на квартиру №54 розташовану в будинку № 2 по вул. Ювілейна у м. Бахмут Донецької області, яку вона прийняла у спадщину від її чоловіка [PERSON], який помер 28 грудня 2013 року, яка належала йому на день його смерті. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є спадкоємцем першої черги за законом майна її чоловіка [PERSON], який помер 28 грудня 2013 року у м. Бахмут. За своє життя з 15 лютого 1969 року її чоловік вступив у члени ЖБК «Мирний» у м. Бахмут, Донецької області, який за кошти внесків (пай) членів ЖБК будував багато поверхневий будинок №2 по вул. Ювілейна. 19 липня 1969 року вона з [PERSON] уклала шлюб, у якому вони прожили все своє життя. Їх сімя стала виплачувати пай за однокімнатну квартиру в будинку, який буде збудовано на кошти членів кооперативу. 11 липня 1970 року їх сімя отримала ордер на вселення в квартиру №100 в побудованому кооперативному будинку №2 по вул. Ювілейна у м. Бахмут. 01 квітня 1971 року вона народила доньку [PERSON]. Їх сімя стала на чергу на розширення в ЖБК «Мирний». Коли така можливість зявилась, то 30 липня 1990 року вони отримали обмінний ордер на двокімнатну квартиру №54 в цьому ж будинку де проживали. Вселилися в квартиру взимку 1991 року і з цього часу вона та її чоловік постійно там проживали. За квартиру з власних коштів вони доплачували кооперативу різницю у вартості квартир шляхом щомісячних платежів (внесків, пай). Всього ними було сплачено 4247,48 грн., про що її чоловіку видана довідка про те, що пай сплачено повністю. З цього часу її чоловік набув права власності на квартиру і він набув право зареєструвати квартиру в КП БТІ м. Артемівська, яке тоді проводило державну реєстрацію прав на нерухомість. У 2013 року члени ЖБК «Мирний» стали оформлювати та реєструвати свої квартири в БТІ, щоб мати на руках правовстановлюючі документи на нерухомість. Її чоловік також звернувся до БТІ, заказав виготовлення технічного паспорту на квартиру, сплатив за роботу кошти, а після виготовлення технічного паспорту сплатив кошти за реєстрацію квартири. В цей час чоловік сильно захворів. Зареєструвати квартиру на своє імя він не встиг через хворобу, а потім смерть, яка сталася 28 грудня 2013 року. Після його смерті вона звернулась до БТІ, до реєстраторів, але їй було відмовлено, через те, що вона такого права не мала, бо не була членом ЖБК і довідка про сплату пайового внеску була видана на імя чоловіка. 14 лютого 2014 року вона звернулась до нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини від покійного чоловіка. Їх донька [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не зверталась і разом з батьком на той час не проживала. Таким чином вона одна, як спадкоємець 1 черги за законом, прийняла спадщину від померлого [PERSON], а донька [PERSON] не прийняла спадщину. 06 серпня 2014 року нотаріусом їй було видане свідоцтво про право на спадщину, а саме кошти, які зберігались на банківському рахунку померлого чоловіка. Вона оформила на себе також право власності на гараж. Що стосується кооперативної квартири, то нотаріус вивчив це питання, консультувався з працівниками органів юстиції і повідомив її, що він не має права видавати їй свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], через те, що у неї не має правовстановлюючого документа на квартиру, тобто квартира не була зареєстрована в реєстрі прав на нерухомість,а свідоцтво про право на спадщину на житловий пай тепер не видається. Нотаріус на її прохання видав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру і розяснив їй про те, що тільки в судовому порядку вона може визнати за собою право власності на квартиру. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином судовими повістками, які були направлені відповідно до ч. 5\~ст. 74 ЦПК України\~на адресу за місцем її останньої реєстрації. Від неї не надійшло заперечень на позовну заяву, клопотань про відкладення слухання справи або про розгляд справи за її відсутності, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд вважає за можливе розглянути справи без участі відповідача та представника 3-ї особи, на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19 липня 1969 року (а.с.8) [PERSON] одружився з [PERSON]. Після одруження чоловіку та дружині присвоєні прізвища «Коломойцев» та «Коломойцева». Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-НО №744070 (а.с.9) [PERSON] помер 28 грудня 2013 року у віці 67 років. З копії списку членів ЖБК «Мирний» (а.с.10-11) вбачається, що під номером 52 зазначено прізвище [PERSON]. Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру №54 у житловому будинку №2 по вул. Ювілейна у м. Артемівську (а.с.12) власником є [PERSON]. Згідно копії довідки наданої головою кооперативу від 18 листопада 2013 року (а.с.13) [PERSON] на праві власності належить двокімнатна кооперативна квартира №54 у домі №2 по вул. Ювілейна у м. Артемівську, що також підтверджується копією контрольного талону до ордеру (а.с.14) та копією самого ордеру на житлове приміщення №375 (а.с.15). Відповідно до листа приватного нотаріуса [PERSON] від 10 січня 2017 року було відкрито спадкову справу за №04/2014 після смерті [PERSON], померлого 28 грудня 2013 року на підставі поданої заяви про прийняття спадщини спадкоємцем першої черги за законом дружини спадкодавця [PERSON] Також ним було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON], яка складається з вкладів у відділеннях банків. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності придбається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до частини 1 та 2 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частинами 2 та 3 статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Суд з*ясував, що позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, оскільки є дружиною спадкодавця. Право власності на спадщину вона придбала правомірно, не порушуючи права третіх осіб, проте документально не може оформити свої права, зокрема, права на спадщину, оскільки спадкодавець [PERSON] за час свого життя не встиг зареєструвати у органах державної реєстрації, що позбавляє позивача права володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном у повній мірі. Суд, з урахуванням аналізу наданих доказів, не вбачає підстав для відмови позивачу в задоволенні позову в частині визнання за нею права власності на квартиру №54 розташовану у будинку №2 по вул. Ювілейна у м. Бахмут, Донецької області, яку вона прийняла у спадщину від чоловіка [PERSON], який помер 28 грудня 2013 року, яка належала йому на день смерті, а тому вони підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved