Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та своє утримання. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2015 року перебувала у сімейних відносинах та проживала однією сімєю з [PERSON], однак шлюб між ними не був зареєстрований. 27 липня 2016 року народився син [PERSON]. З березня 2018 року сімейні відносини між нею та відповідачем повністю припинені. Син [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини регулярно не надає. Крім того, позивачка з 20.05.2016 року перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку. Відповідач працездатного віку, проживає окремо від сімї, інших утриманців не має, добровільно не приймає участі у матеріальному утриманні дитини, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, позивач просить стягнути з відповідача на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим\~ст.178 ЦПК України, відзив у встановлені судом строки не надав. Позивачка в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання сина підтримала в повному обсязі, а вимоги в частині стягнення аліментів на її утримання просила залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2\~ст.247 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 2015 року перебували у сімейних відносинах, проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 27 липня 2016 року у них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії I-ФП №247718, виданого Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Батьками дитини є [PERSON] -батько, [PERSON] - матір. З довідки №2214 від 13.08.2018 року наданою Арбузинською селищною радою Миколаївської області вбачається, що [PERSON] дійсно проживає в [INFO]. Разом з нею проживає син [PERSON], [INFO]. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 7, 8\~СК України\~встановлено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більш, при захисті одного з основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] він законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Згідно\~статті 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров'я і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Будь-яких доказів, які б це спростовували, відповідачем не надано. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітного сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), суд позовні вимоги в цій частині залишає без розгляду. Як зазначено у ч. 1\~ст. 79, ч. 1 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В даному випадку, позов подано до суду 20.08.2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору та позов в частині вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн. в дохід держави.

Outcome: partial