Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати відповідача такою, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви зазначила, що їй на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 06.03.1996\~на праві\~приватної власності\~належить житловий\~будинок [ADDRESS] .\~У вказаному\~житловому будинку\~зареєстрована її\~онука -\~відповідач у\~справі [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка з 2013\~у даному\~будинку не\~проживає,\~але залишається\~зареєстрованою у\~ньому.\~Адреса фактичного\~місця проживання\~відповідача їй\~невідома.\~Наявність реєстрації\~відповідача у\~будинку порушує\~її право\~приватної власності\~та перешкоджає\~вільно розпоряджатися,\~володіти та\~користуватися житлом.\~Таким чином,\~оскільки відповідач\~зареєстрована у\~її будинку,\~але не\~проживає з 2013, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком не цікавиться, вона втратила право користування житловим будинком. Позивач у судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 28). Відповідач, у судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечила щодо їх задоволення (а.с. 36). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи клопотання відповідача про те, що не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу без участі сторін, за наслідками чого винести рішення про задоволення позовних вимог. Судом встановлено,\~що позивачу\~ [PERSON] \~згідно договору\~купівлі-продажу\~від 06.03.1996\~на праві\~приватної власності\~належить житловий\~будинок по\~ [ADDRESS] (а.с. 6-7). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Несватківською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області від 12.12.2019 № 690 у будинку, що належить позивачу, зареєстровані: донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , зять - [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). З актів про фактичне не проживання осіб від 13.12.2019 та 28.02.2020 складених депутатом Несватківською сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, за участі представників громадськості Деменко М.Г. та Бібікової Т.В., встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Фактично у будинку не проживає з 2013 [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). Конституція України у статті 41 проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно положень ч. 1, 2 ст. 317 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім?ї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб?єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.\~Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від\~16.11.2016 у справі № 6-709цс16. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. \~Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред?явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності\~є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316319 ЦК України), то власник на підставі статті 391 ЦК України не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин. У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім?ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, право власності позивача на будинок підлягає захисту, у спосіб, передбачений ст.ст. 383, 391 ЦК України - усунення перешкод у користуванні належним їй помешканням, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом. Враховуючи той факт, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає у житловому будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] , обов?язки по утриманню житла не здійснює, реєстрація відповідача у помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу у реалізації її прав як власника жилого приміщення, відповідач позовні вимоги визнає повністю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved