Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 січня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, зазначивши, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітнього сина. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 27 травня 2011 року шлюб між ними розірвано і син залишився проживати із нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини починаючи з кінця 2015 року не надає. Вона вживала всіх можливих заходів для одержання аліментів від відповідача, але він ухиляється від участі в утриманні сина. В судовому засіданні позивач просить задовольнити позовні вимоги та аліменти просить стягувати із відповідача починаючи з 01 січня 2016 року, оскільки вважає, що відповідач з початку цього року ухилявся від сплати аліментів. Враховуючи вік та потреби дитини, те що він навчається у відокремленому підрозділі НУБП за контрактом, вона вважає за необхідне стягувати аліменти в розмірі 1/2 частини його доходів. Відповідач, якому судова повістка надсилалася за останнім відомим місцем реєстрації, в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений. Тому суд прийняв рішення про розгляд\~справи \~у його\~відсутність з ухваленням \~заочного рішення. Вислухавши пояснення позивача, покази свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Батьківство відповідача, щодо дитини позивача, підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.8/. Це батьківство відповідачем не оспорюється. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 27.05.2011 шлюб між сторонами розірваний /а.с.9/. Стаття 180 Сімейного Кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно довідки з місця проживання позивача син проживає разом із батьками [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Довідкою адресно-довідкового підрозділу УДМС в Чернігівській області відповідач підтверджується, що [PERSON] значиться зареєстрованим в [INFO] /а.с.16/ Позивач вимагає стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 січня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. В силу положень ст.181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз зазначеної статті закону дає підстави для висновку, що перелік обставин, що враховується при визначенні розміру аліментів, не є вичерпним. Як вбачається із довідок ОДПІ та Ніжинського об»єднаного управління Пенсійного фонду України за період з 01 січня 2016 року у цих органах інформаціїї про доходи відповідача не має. Позивач стверджує, що відповідач працює і має регуляні доходи. Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст.182 СК України, враховуючи обовязок батька утримувати неповнолітню дитину, та те що відповідач в свою чергу не надав суду доказів за яких він позбавлений можливості утримувати свою дитину та про його матеріальне становище, а також враховує те, що дитина сторін навчається на платній основі агротехнічного інституту і навчання у ВУЗІ потребує більших витрат ніж у ЗОШ, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що є цілком розумно та законно. Вимоги про стягнення 1/2 частини його доходв є на думку суду необгрунтованим. При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень ст.192 СК України\~визначений даним рішенням суду розмір аліментів може бути зменшений або збільшений у разі зміни матеріального стану як платника аліментів, так і одержувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача. але він не зміг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ст. ст.10,11,60 ЦПК України\~кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що зі слів позивачки знають, що відповідач з початку цього року перестав надавати допомогу на утримання сина. Оскільки [PERSON] не надала суду будь-яких доказів вжиття нею заходів для одержання аліментів та ухилення відповідача від їх сплати, суд вважає, що в цій частині позову належить відмовити, стягнувши аліменти з часу предявлення позову\~тобто з 16 травня 2016 року, що відповідає ч. 1 ст.191 СК України.\~

Outcome: partial