Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача з позовом про поділ майна подружжя, з урахуванням уточнень прохала суд визнати за нею право власності на гаражний бокс № 52 у літ «Д-1» по вул. Іскринській в місті Харкові, площею 17,6 кв.м. Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль DAEWOO Lanos. 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі SUPTF69YD4W180838, посилаючись на те, що вказане майно придбано з відповідачем під час шлюбу. В судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 24.01.2009 перебувають у зареєстрованому шлюбу (а.с. 2) Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2013 за [PERSON] визнано право власності на гаражний бокс № 52 у літ «Д-1» по вул. Іскринській в місті Харкові, площею 17,6 кв.м. (а.с. 5-6). 29.01.2011 на імя [PERSON] зареєстровано автомобіль DAEWOO Lanos. 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі SUPTF69YD4W180838, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Вказані факти сторонами підтверджено в судовому засіданні. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ч.1\~ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 ЦК України). Як зазначено в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5\~ст.71 СК\~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що пред'явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved