Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила винести рішення про розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». В обґрунтування своїх вимог вказала, що 05 жовтня 1999 року вступила в шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину, [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося, примирення неможливе, майнового спору не мають. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, примирення з відповідачем неможливе, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з'явився, 17 серпня 2017 року надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. За таких обставин, виходячи з положень ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 жовтня 1999 року сторони зареєстрували шлюб, про що 05.10.1999 року в книзі реєстрації актів про одруження Добропільським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області зроблено запис за № 181 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] Від шлюбу мають дитину: дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На вимогуст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на вищенаведене, враховуючи визнання відовідачем позовних вимог у повному обсязі, що не суперечить нормам чинного законодавства, суд вважає, що сторони не створили міцної, дружньої сім'ї, на примирення не згодні, втратили один до одного відчуття любові, взаємоповаги, взаєморозуміння, не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання сторін, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них. Згідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved