overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, згідно рішення суду. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері і виховується нею одноособово. Батько дитини, відповідач [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини, у poзміpi 1 / 4 частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі, не заперечує сплачувати аліменти на дитину. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини від 11.04.2009 р., актовий запис №606 /а.с.8/. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги своїй дитині, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечив. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі\~ перебувала в\~ зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, згідно рішення суду. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]\~ Дитина проживає\~ та знаходиться на утриманні матері і виховується нею одноособово.\~ Батько дитини, відповідач [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в poзміpi 1 / 4\~ частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову i до досягнення дитиною\~ повноліття. В судовому засіданні\~ позивач підтримала позовні\~ вимоги.\~ Відповідач позов визнав частково,\~ та зазначив, що\~ згідно рішення суду від 30.11.2011 року вже сплачує аліменти на користь доньки Надії, [INFO] від першого шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Встановлено, що 28.09.2018 року сторони по справі розірвали шлюб. Наведене підтверджується копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду\~ по справі №357/6582/18\~ 2/357/2699/18. (а.с.5). Встановлено, що\~ сторони є батьками\~ [PERSON], [INFO],\~\~ що стверджується копією свідоцтва\~ про народження дитини (а.с.6). При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.\~\~\~ Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На стягнення аліментів має право той з батьків на чиєму утриманні перебуває дитина.\~ Судом встановлено, що дитина [PERSON]\~ проживає з позивачем, але відповідач не втрачає спілкування з дитиною, забирає її на вихідні, організовує дитині дозвілля. Суд при вирішенні даної справи приймає до уваги\~ часткове визнання відповідачем позову, надання доказів, того що\~ [PERSON]\~ періодично надає добровільно матеріальну допомогу дитині та має на утриманні ще\~ малолітню дочку [PERSON], [INFO], від першого шлюбу, на користь якої сплачує\~ аліменти згідно рішення суду, а тому, суд вважає, що\~ позовні вимоги\~ підлягають до часткового задоволення та можливо стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі 1 \\ 5 частини всіх видів доходу відповідача. За ст. 141 ЦПК\~ України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебувала в цивільному шлюбі, від якого сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері і виховується нею одноособово. Батько дитини, відповідач [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини, у poзміpi 1 / 4 частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] від 23.03.2018 /а.с.6./ Згідно витягу з реєстру територіальної громади м.Біла Церква №15.2-03/20805 від 07.12.2020 р. малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] (а.с.7). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач проживає разом з дитиною, відповідач ухиляється від утримання дитини, не надає належної матеріальної допомоги своїй дитині, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечив. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають та знаходиться на утриманні матері і виховується нею одноособово. Батько дітей, відповідач [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей, у poзміpi 1 / 3 частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову i до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без участі позивача та його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] , серія [NUMBER] . /а.с.6,7/. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради № 02-33/212 від 18.06.2020р. малолітні [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані та проживають разом зі своєю матір`ю [PERSON] (а.с.6). Зі змісту позовної заяви вбачається, що подружжя проживає окремо, відповідач не надає належної матеріальної допомоги своїм дітям, на користь інших осіб аліменти не сплачує. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що позивач утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, позов визнав. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що на її утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON] [INFO], який є інвалідом дитинства. Відповідач, який є батьком дитини не надає матеріальної допомоги на його утримання, самоусунувся від утримання дитини, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх сина в розмірі 12 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця. Позивач в судовому засіданні уточнила та зменшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 13 частини від всіх видів його заробітку. Відповідач зменшений позов визнав в повному обсязі. Заслухавши думку сторін, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановленим є те, що сторони по справі є батьками [PERSON] [INFO]. Наведене підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5). Судом встановлено, що дитина сторін є інвалідом, що підтверджено відповідним висновком від 06.11.2009р., відповідно до якого [PERSON] є опікуном дитини (а.с.6). За п.4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищезазначене та визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України сторони звільнені від сплати судового збору, а тому судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі виконавчого листа № 2-7351, виданого Білоцерківським міськрайонним судом 10.12.2008 року, відповідач мав сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] 03.03.2007р.н., але від сплати аліментів боржник ухиляється та згідно довідки міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.12.2014року становить 35862 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості по аліментах. Позивач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, надала суду заяву де просить розглядати справу без її участі , позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому, суд вважає, за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2006року по 04.02.2009 року, від якого мають сина [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини /а.с.4/. Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 10.12.2008 року з [PERSON] стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні було встановлено, що згідно довідки-розрахунку виданого МВ ДВС Білоцерківського МУЮ за період з жовтня місяця 2008 року по грудень місяць 2011 року позивач одержала аліменти на утримання сина, в розмірі 370грн., нарахування яких проводилося на підставі виконавчого листа. Починаючи з 2012року і станом на 01.12.2014року відповідач в рахунок аліментів не вніс жодної суми, внаслідок чого існує прострочена заборгованість в розмірі 35862грн. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.195 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Відповідно до ст.196 СК україни при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Суду не надано жодних доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментів. Таким чином, суд вважає доведеними і обґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості за аліментами станом на 01.12.2014. в сумі 35862 грн., обрахованої за період з 01.10.2008 р. по 01.12.2014 р. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право власності вона є власником будинку [ADDRESS]. В цьому будинку не проживає, але зареєстрований відповідач по справі, який являється сином [PERSON] В зв»язку з тим що відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні понад 1 рік, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Відповідач позов визнав, не заперечує того, що він дійсно не проживає в спірному будинку з 2012 року, має інше житло. Згідно п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову. Відповідач по справі - це син позивача, який зареєстрований за адресою [ADDRESS], але не проживає за вказаною адресою з 2012року, що вбачається з довідки виданої виконкомом Трушківської сільської ради, та письмовими підтвердженнями сусідів [PERSON] та [PERSON] і не заперечується самим відповідачем. Згідно свідоцтва про право власності від 03.02.1999року позивач є власником будинку по [ADDRESS], що слідує з копії свідоцтва про право власності виданого на підставі рішення Трушківської сільської ради № 1 від 12.01.1999р. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право власності вона є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстрованою крім неї значиться і її правнучка - відповідач у справі, яка тривалий час не проживає у зазначеному житловому приміщенні, а має інше місце проживання. Факт реєстрації відповідача створює ряд незручностей для позивача як власника житла та є перешкодою в належному користуванні житлом, а тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим будинком. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, та просить провести розгляд справи без її участі. Відповідно до ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] позов визнав. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] були співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності від 15.02.1993р. ( по1\\2 частці) (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину №3-2835 від 25.09.1997року, право власності на квартиру №7 в житловому будинку 15 по вул. Гагаріна в м. Біла Церква, зареєстровано за [PERSON] (а.с.4,5). Як вбачається з довідки Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про місце проживання та склад сім'ї №2934 від 21.09.2016 року, відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаній вище квартирі з 05.02.1998року (а.с.13). Представник відповідача [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житлі з 15 років. Останній раз приїздила в гості до позивача близько пяти років тому, відповідач проживає і навчається в Росії, коштів на утримання житла позивачу не пересилає, жодної допомоги не надає. Згідно п.2 ст. 405 ЦК України при тимчасовій відсутності члена сім'ї власника житла, він втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному житловому приміщенні більше року. [PERSON] не несе витрат по утриманню спірного житла, відсутні дані про вчинення повідачу перешкод в користуванні вказаним житлом, а тому суд вважає за можливе визнати відповідача такою, що втратила право на користування зазначеним житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] [INFO]., та [PERSON] [INFO] Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому позивач просить в судовому порядку стягнути з нього аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, щомісячно, до повноліття дітей. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Встановленим є те, що сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей : сина [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Дане підтверджено свідоцтвами про народження дітей, де батьками значаться сторони по справі. Так, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 СК України ,якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищезазначене, визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», так як являється учасником бойових дій. На підставі викладеного,

Outcome: approved