Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Перовської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, Перовської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим про визнання права на проживання. Свої вимоги мотивує тим, що з 2005 року до теперішнього часу [PERSON] з сином [PERSON], а з 2009 року і з донькою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. З дозволу органу місцевого самоврядування колишні нежитлові приміщення за рахунок позивача повністю переобладнані під житлові та придатні для використання в якості квартири. За інвентарною справою БТІ колишні нежитлові приміщення вже значаться як квартира. Крім того, на ім'я [PERSON] відкрито особовий рахунок для сплати комунальних послуг при використанні житлових приміщень. Однак заяви позивача про видачу їй та її дітям дозволу на вселення до житлових приміщень після закінчення їх переобладнання з нежитлових, орган місцевого самоврядування ігнорує і в усному порядку було рекомендовано звернутися до суду. Позивач не може зареєструвати місце свого проживання та проживання дітей, оскільки для цього необхідний документ на проживання, видати який їй відмовляються. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник Перовської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, Виконавчого комітету Перовської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим позовні вимоги визнала, зазначивши при цьому, рішення щодо надання нежитловим приміщенням колишнього цеху статусу житлових приміщень ані радою, ані виконкомом не приймалося, позивачка не перебуває та не перебувала на обліку як особа,яка потребує житло. Просила позов задовольнити. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлене такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до актів депутатів Перовської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим від 29.05.2007 року, 07.12.2009 року, 18.07.2011 року, за адресою: [ADDRESS] фактично проживають [PERSON], [INFO], з січня 2005 року по теперішній час. Разом з нею за вищезазначеною адресою проживають її діти: син [PERSON], [INFO], і донька [PERSON], [INFO]. з часу народження і до теперішнього часу (а.с. 19, 20, 21). Рішенням Виконавчого комітету Перовської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим № 14/152 від 23.09.2005 року дозволено ДКП «Перовський жилсервіс» проведення проектно-вишукувальних робіт з реконструкції цеху ширпотребу в [ADDRESS] з подальшим переведенням під житлові кімнати (а.с. 13). Відповідно до виписки з протоколу № 12 від 28.11.2005 року засідання міжвідомчої комісії при Сімферопольській районній держадміністрації погоджена реконструкція цеха ширпотребу по вул. Хачірашвілі, 50 в с. Перово під житлові квартири при умові розробки проекту спеціалізованої проектною організацією і погодженою в установленому порядку (а.с. 15). Наказом ДКП «Перовський жилсервис» № 85 від 22.05.2007 року майстру ЖЕУ-1-а Щеглову І.І. наказано оформити обліковий рахунок кімнати за адресою: [ADDRESS] на [PERSON] (а.с. 64). Рішенням Перовської сільської ради № 22 від 28.05.2010 року «Про розгляд заяви [PERSON] о переведенні площі 68,4 м2 цеху ширпотребу в будинку гуртожитку за адресою [ADDRESS] під житлове» доручено виконкому Ради проведення робіт по переведенню площі 68,4 м2 в приміщенні цеху ширпотреба гуртожитку під житлове, а також вирішено залучити на договірній основі кошти громадян на розробку проекту реконструкції приміщення цеху ширпотреба гуртожитку під житлове» (а.с. 16). Відповідне рішення щодо перепланування також було прийнято Виконавчим комітетом Перовської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим № 17/189 від 20.06.2012 року (а.с. 17). Згідно замовлення [PERSON] № 385/2008 проект перепланування було зроблено Комунальним підприємством Сімферопольської районної державної адміністрації «Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» (а.с. 22-29). Рішенням 10-ї сесії 6-го скликання Перовської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки Крим № 8 від 29.07.2011 року внесені зміни в рішення 41 сесії 5 скликання від 28.05.2010 року Перовської сільської ради «Про надання згоди на передачу жилих приміщень в гуртожитку у [ADDRESS] у власність мешканцям» виклав його у наступній редакції: «Залишити цілісний комплекс у [ADDRESS] в статусі «гуртожиток». Дати згоду на реєстрацію права власності за Перовською сільською радою на гуртожиток у [ADDRESS]. Дозволити приватизацію житлових і нежитлових приміщень мешканцям гуртожитку [ADDRESS] відповідно до діючого законодавства». В судовому засіданні з пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що позов пред'явлений щодо приміщень, які знаходяться у будинку гуртожитку, але є приміщеннями іншого призначення - для розміщення цеху ширпотребу, тобто нежитловими. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЖК та ЦК України. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Главою 3 Житлового кодексу України установлені правила користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, зокрема статтею 61 Кодексу передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житло-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до пп 1 пункту а) статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. За п.3 частини 1 статті 16 ЖК України Виконавчі комітети селищних, сільських Рад здійснюють управління житловим фондом Ради. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача та представника відповідачів в судовому засіданні, документів, які б підтверджували обставини, що приміщенням, які використовує позивач, наданий статус «житлових» документів, які б підтверджували факт того, що позивач використовує житлові приміщення на умовах найму, визначених в законі, немає. Письмовий договір найму між позивачем та наймодавцем - житло-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) не укладався. З питання укладення договору найму позивачка [PERSON] до відповідачів не зверталася, на обліку як особа, яка потребує житла, позивач не знаходилася. З наданих позивачем рішень відповідача - виконавчого комітету Перовської сільської ради Сімферопольського району Автономної Республіки не вбачається, що позивач займає житлове приміщення на умовах найму. Позивачем не доведений будь-якими доказами факт надання ордеру ані позивачу, ані іншим членам сім'ї. За даних обставин суд дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог про визнання права на проживання. Проживання позивача та членів її родини у спірних житлових приміщеннях зазначеного висновку суду не спростовує, оскільки відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі ст. ст.9,61,63 ЖК України,

Outcome: dismissed