Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку; допустити рішення до негайного виконання з моменту звернення з позовом до суду. В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2014року. Від шлюбних відносин вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач працює у Заводському ВП Кам'янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, на його утриманні інших непрацездатних осіб немає, стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться, має постійний заробіток, достатній для здійснення матеріальної допомоги на утримання їх дитини та на її утримання. Оскільки, добровільно про сплату аліментів їм домовитись не вдалося, вона вимушена звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав частково, згоден на сплату коштів на утримання малолітньої дитини, проти стягнення аліментів на дружину заперечує. Згідно раніше поданих письмових заперечень проти позову, відповідач, на обгрунтування своїх заперечень зазначив, що працюює дільничним офіцером поліції Кам'янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Його заробітна плата становить приблизно 5700 грн. (оклад - 2400, звання - 1400, вислуга років - 10% від окладу та звання та премія), але ця складова його заробітної плати є нестабільною і залежить від премії. Вважає, що його дохід є мінливим, у зв'язку з чим у разі позбавлення його премії, він як батько не зможе забезпечити дитині утримання на рівні прожиткового мінімуму, а тому просив суд встановити розмір аліментів на утриання сина у твердій грошовій формі у розмірі 1500 грн. відмовивши в задоволенні позову щодо стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини його заробітної плати. Просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки остання має самостійний дохід, надає платні перукарські послуги та послуги з манікюра приватним особам. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши позиції сторін, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 273 (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом із позивачем, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, актовий запис № 736 (а.с. 6), та визнано сторонами у справі. Судом встановлено, що на теперішній час сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, загального бюджету не мають, їх малолітній син [PERSON], [INFO], мешкає разом із позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач працює, але періодично надає матеріальну допомогу сину, і вважає, що дружина має самостійний дохід, який дозволяє забезпечити їй власне проживання. Як зазначено позивачем і визнається відповідачем у справі, позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження зазначені відповідачем обставини в запереченнях проти позову щодо наявності у позивача офіційного заробітку і фінансової можливості забезпечити своє власне проживання без допомоги відповідача, оскільки дані обставини судом не встановлені та докази на їх підтвердження відповідачем суду не надані. Як встановлено судом, відповідач працюює дільничним офіцером поліції сектору превенції Кам'янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, отримує стабільну щомісячну заробітну плату, розмір якої з жовтня 2016 року становить не нижче 6000 грн., що підтверджується наданими представником позивача - адвокатом Стребіж А.О. - витягом з наказу ГУНП в Дніпропетровській області № 352 о/с від 09.12.2016 року і довідкою про доходи ГУНП в Дніпропетровській област № 96 від 04.04.2017 року. За таких обставин, суд вважає, що підстави для визначення аліментів в твердій грошовій сумі, відсутні. Перебування на утриманні відповідача інших непрацездатних осіб чи стягнення з нього за виконавчими листами, сторонами не зазначено та судом не встановлено. Враховуючи визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд з урахуванням положень ст.ст. 61, 174 СК України, вважає заявлені позовні вимоги в цій частині обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Щодо іншої частини позовних вимог, зокрема, в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд вважає їх також обгрунтованими, оскільки дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 1 ст. 75, ч. 2 ст. 84 СК України). Право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України). Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки останній не зазначив жодного факту та не додав докази, які б могли вплинути на рішення суду щодо відмови у стягненні з нього аліментів на утримання непрацездатної дружини, тому суд вважає, що відповідач має можливість та обов'язок надавати допомогу на утримання дружини, що здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років, але таку допомогу не надає. Вирішуючи питання щодо розміру заявлених позивачем аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача і утримання дружини в розмірі 1/6 частини доходів відповідача, суд вважає його обгрунтованим, оскільки їх сукупний розмір не перевищить 50 % заробітку відповідача, та матеріали справи не містять обставин, які могли б перешкоджати в стягненні з відповідача такої суми, що позбавить його можливості повноцінно працювати та отримувати дохід. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно з ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст. 3 Цивільного кодексу України засад справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, для якої постійна присутність матері до трирічного віку дитини є життєво важливою обставиною, а також з урахуванням того, що відповідач є здоровим і працює, та не має інших не працездатних утриманців або стягнень за виконавчими листами, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, у визначеному позивачем розмірі, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved