Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 31.01.2015 року, від якого мають сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, з жовтня місяця 2015 року вони однією сімєю не проживають, відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, сама позивач не працює, навчається в Білоцерківському аграрному університеті, вона отримує стипендію та допомогу по народженню дитини, але цих коштів недостатньо для забезпечення дитини, відповідач працює, на користь інших осіб він аліментів не сплачує, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення повноліття, стягнути з відповідача також аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/ до досягнення дитиною трирічного віку. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов уточнює в частині щодо стягнення аліментів на її особисте утримання та просить стягнути ці аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку /доходу/ відповідача, в решті позов підтримує. Відповідач надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення по задоволення позову. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.01.2015 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. З матеріалів справи також вбачається, що позивач проживає і зареєстрована в [INFO], син [PERSON] проживає разом з нею, що слідує з довідки Озернянської сільської ради. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Судом встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоровя, на користь інших осіб він аліментів не сплачує, працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «МІЛК ЛАЙН» /с.Томилівка, вул. Узинська,2/, отримує заробітну плату в середньому біля 4000 грн. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. А тому відповідно до ст.183 СК України суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на користь позивача на утримання сина 1/4 частину всіх видів заробітку /доходу/ відповідача з врахуванням всіх вищенаведених обставин. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Позивач також просила суд стягнути аліменти на її особисте утримання в розміні 1/6 частини заробітку /доходу/ відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. За ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як вказано вище, відповідач працює, є працездатною особою, інших утриманців не має, а тому він є спроможним надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання позивача 1/6 частину заробітку /доходу/ відповідача щомісячно. При цьому судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Згідно зі ст.ст.79, 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, в даному випадку з 04.11.2016 року. На підставі ст.5 Закону України Про судовий збір позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, а відповідно до ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн.20 коп. За ст.367 ЦПК України рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved