Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2012 року. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя у них з відповідачем не склалося по тій причині, що відповідач зловживав спиртними напоями, ображав дочок позивача від першого шлюбу, виганяв їх з спільного місця проживання. Шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2014 року, спільного господарства немає. А тому, позивач переконана що зберегти сім'ю неможливо, просить розірвати шлюб. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності, позов просять задовольнити з підстав викладених у ньому, на примирення не згідні. Беручи до уваги заяви сторін, в яких вони просять справу слухати у їх відсутності, позов задовольнити з підстав викладених у ньому, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Гнилицькою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 08 вересня 2012 року, вбачається, що цього числа зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають одного спільного малолітнього сина - [PERSON], [INFO] р.н., що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 21 травня 2012 року Гнилицькою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сімейні відносини між ними відсутні. Позивач, як і відповідач, не мають бажання зберегти сім'ю та подальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved