Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, згідно якої просить стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідної вікової категорії щомісяця, до досягнення дітьми віку повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, згідно якої просить розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, у разі неявки в судове засідання відповідача, просить винести заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач жодного разу у судове засідання на з'явився, тоді як про день, час та місце слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 27.05.2009 року, у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 27.05.2009 року, у сторін народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Згідно посвідчення, серії [NUMBER] виданого Управлінням праці та соціального населення від 01.06.2009 року, [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства та отримує державну соціальну допомогу дітям інвалідам (а.с.14,15). Згідно довідки Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 04.03.2015 року діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] мешкають разом з позивачкою [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Як вбачається з довідки Управління праці та соціального захисту населення №1464 від 12.03.2015 року, позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради та їй відповідно до Закону України призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, Державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, загальна сума доходу за період з грудня 2014 року по січень 2015 року становить 11769,02 (а.с.11). Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу позивачеві на утримання неповнолітніх дітей не надає. В принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «… Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.ст.8,11,12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402: «… Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці».

Outcome: approved