Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2014 року, від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], вони з відповідачем проживають окремо, їхній син проживає з нею, вона не має можливості забезпечити дитину всім необхідним, оскільки не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, відповідач є працездатним, на користь інших осіб аліментів не сплачує, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, стягнути з відповідача аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/ щомісячно до досягнення сином трирічного віку, тобто, до 25.08.2018 року. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов уточнює та просить суд стягнути тільки аліменти на утримання малолітнього сина. Відповідач також надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2014 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини. З матеріалів справи також вбачається, що позивач зареєстрована та проживає [INFO], разом з нею проживає малолітній син сторін по справі Максим, що слідує з копії паспорта позивача, акту № 11/10 від 11.10.2016 року, засвідченого начальником КП БМР ЖЕК № 6. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС УДМС України в Київській області, [PERSON] зареєстрований [INFO]. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Судом встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоровя, на користь інших осіб він аліментів не сплачує, працює і має джерело прибутків у вигляді заробітної плати. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. А тому відповідно до ст.183 СК України суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на користь позивача на утримання дитини 1/4 частину всіх видів заробітку /доходу/ відповідача з врахуванням всіх вищенаведених обставин. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, в даному випадку з 11.10.2016 року. На підставі ст.5 Закону України Про судовий збір позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, а відповідно до ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551 грн.20 коп. За ст.367 ЦПК України рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved