Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23.09.2020 між нею та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . За умовами даного договору позивачка набула право особистої власності на вказану квартиру. 23.09.2020 проведена державна реєстрація права власності на вказану квартиру за позивачкою. В належній позивачці квартирі залишився зареєстрований член родини колишнього власника [PERSON] , який в квартирі не проживає, належних йому речей в квартирі не має. Місце його проживання не відомо. Відповідач не є членом родини позивачки та не входить в коло осіб, які житловим законодавством визначені членами родини власника житлового приміщення. Спільного господарства не ведуть та ніколи не вели. Будь-яких угод між [PERSON] та позивачкою з приводу користування належною їй квартири не укладалося. Реєстрація відповідача за зазначеною адресою створює певні складнощі позивачці у розпорядженні квартирою та порушує її права власника, у зв`язку з цим позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06.10.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача адвокат Мітіна І.В. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, але причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст. 223, ч. 4 ст. 280\~ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, викладеної в його клопотанні, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, доходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] є\~власником нерухомого\~майна за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~копією договору\~купівлі-продажу,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Запорізького\~міського нотаріального\~округу Нарохою\~О.В.,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 1054\~від 23.09.2020 (а.с.6-7), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 225111336 від 23.09.2020 (а.с. 5). Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №01-71/14667 від 05.10.2020 відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 12.05.2011 по теперішній час (а.с. 15). Відповідно до заяви наданої в судове засідання [PERSON] встановлено, що позивач по справі [PERSON] придбала у нього вищевказану квартиру, в даній квартирі був зареєстрований його син [PERSON] , який з 2011 року в ній не проживав, ніяких його речей там не має, самостійно знятися з реєстрації [PERSON] не бажає. Відповідно до ст. 13 Конституції Україна, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житлом. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, однак не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2011 року, що перешкоджає позивачці у здійсненні прав у користуванні зазначеним нерухомим майном, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У зв`язку з тим, що позивачем не заявлено вимог про стягнення судового збору, на підставі ст. 13 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Outcome: approved