Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 21 вересня 2011 року померла її рідна тітка - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі на будинок № 5 по вул. Берегового с. Нехворощ Андрушівського району Житомирської області. Вона є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса та отримавши в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину в частині іншого майна. Відповідач на спадщину не претендує. Але вона не може реалізувати спадкові права, оскільки на вищевказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на житловий будинок як на спадщину за заповітом. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, направили заяви про розгляд справи в їх відччутність, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи,суд встановив : 21 вересня 2011 року померла рідна тітка позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі на будинок № 5 по вул. Берегового с. Нехворощ Андрушівського району Житомирської області. Вона є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса та отримавши в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину в частині іншого майна. Відповідач на спадщину не претендує. Але вона не може реалізувати спадкові права, оскільки на вищевказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380,1269 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.1269 ЦК України, згідно якої,спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким,що прийняв спадщину.Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень »,згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на будинок № 5 по вул. Берегового с. Нехворощ Андрушівського району Житомирської області, оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. Відповідно до клопотання позивача понесені нею судові витрати при подачі позову суд на її користь з відповідача не стягує.

Outcome: approved