Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні взаємини між ними припинені, спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Проживають окремо з 2015 року, спільне господарство не ведуть. Вважає, що за вказаних обставин збереження сім'ї неможливе та буде суперечити їх інтересам, шлюб між ними існує формально, а тому підлягає розірванню. Малолітнього сина [PERSON] просила залишити проживати з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій просить суд позов задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованому у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не відомі, клопотань не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 3 ч. 4, ст. 24 ч. 1 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки, примушування до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України). За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною його рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 29 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, за актовим записом № 241. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинено, спільне господарство не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вказує на відсутність з її сторони зацікавленості у його збереженні. Враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, укладений між ними шлюб існує формально і як такий не відповідає інтересам сторін. Таким чином, суд з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. В задоволенні вимоги позивача про залишення проживання сина з нею слід відмовити, оскільки з матеріалів справи та позовної заяви вбачається, що дитина на даний час проживає з нею. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що наразі між сторонами існує спір про визначення місця проживання дитини. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial