Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку (пай), яка розташована на території Полянівської сільської ради КСП «Золота долина», в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , зазначивши, що після смерті матері нотаріус не видає їй свідоцтво про право власності на земельну ділянку, оскільки не надано документ, який належним чином посвідчує право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 серпня 2018 року [PERSON] , яка є матір`ю позивачки по справі відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.06.1959 /а.с.7/, померла [INFO] /а.с.9/. За повідомленням приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Сєдова В.В. позивач прийняла спадщину за законом та за заповітом після смерті [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини, заведена спадкова справа №90/2018 /а..с10/. Як встановлено судом, спадщина відкрилася в момент смерті [PERSON] [INFO] , тобто в період чинності ЦК УРСР в редакції 1963 року. Позивач прийняла спадщину у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.). Однак, нотаріусом, куди вона звернулася за оформленням права на спадщину на зазначену земельну ділянку, їй було відмовлено через ненадання документів, які належним чином посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.11/. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. [PERSON] , як члену КСП «Золота Долина» Полянівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, на підставі рішення Мелітопольської райдержадміністрації від 24.06.1996 №569р було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0071364, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 220 /а.с.14/. У відповідності до п.17 Розділу X Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, після виділу земельної частки (паю) у натурі на заміну Сертифікату на право на земельну частку (пай) громадянам видається Державний акт на право власності на земельну ділянку. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяв громадян про виділення земель у приватну власність і одержання державних актів на право приватної власності на землю розпорядженням голови Мелітопольської районної державної адміністрації № 406 від 06.04.1998 було вирішено вилучити із земель колективної власності КСП «Золота Долина» земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва у розмірі 11,53 умовних кадастрових гектарів та надати громадянам, які проживають в с.Мар`ївка, де у списку під №74 вказана [PERSON] /а.с.12,13/. В подальшому [PERSON] було видано державний акт на право власності на землю, але виданий вже після її смерті, тобто 15.04.2000 /а.с.15/. Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Отже, оскільки земельна частка (пай), яка належала [PERSON] на підставі сертифікату серії ЗП № 0071364, була виділена в натурі (на місцевості) на підтвердження чого виданий державний акт на право приватної власності на землю, що свідчить про оформлення [PERSON] своїх майнових прав на земельну ділянку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що позивач в установленому законом порядку спадщину прийняла, суд приходить до висновку, що права позивачки підлягають до захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved