Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 14.06.2002 року відповідач зобовязаний виплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів свого заробітку /доходу/ щомісячно, про що судом їй було видано виконавчий лист № 2-2465, станом на 01.03.2016 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 24301 грн.26 коп. На підставі ст.196 СК України позивач просила суд стягнути з відповідача неустойку /пеню/ за прострочення сплати аліментів в сумі 129 781 грн.75 коп. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому суд вважав за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за згодою позивача. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2000 року по 26.05.2005 року, від якого мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про одруження, про розірвання шлюбу та про народження дитини /а.с.24-26/. 09.11.2011 року позивач уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що слідує з копії свідоцтва про шлюб /а.с.23/. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.06.2002 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 15.05.2002 року до повноліття дитини, рішення набрало законної сили 01.07.2002 року, 28.12.2012 року позивач отримала новий виконавчий лист по даній справі в звязку з виправленням описки у виконавчому листі, який надійшов на виконання до міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції 29.03.2013 року. Наведене стверджується копією виконавчого листа по справі № 2-2465 /а.с.8/ та копією ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2012 року про виправлення описки у судовому рішенні /а.с.5-6/. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 30.03.2016 року, проведеного державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, за весь час з 29.03.2013 року по лютий 2016 року включно аліменти відповідачем не сплачувалися, заборгованість по сплаті аліментів становить 24301 грн.26 коп., що стверджується довідкою-розрахунком /а.с.7/. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно норм цієї статті розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України , а суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». За ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Як вказано вище, аліменти на користь позивача на утримання сина сторін [PERSON] стягнуті з відповідача за рішенням суду, на підставі якого судом виписано виконавчий лист, який позивач подала до відділу ДВС для примусового виконання, державним виконавцем нараховано суму заборгованості по аліментах, позивач цю суму не оспорювала, відповідач, будучи повідомленим про час розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечень на позовну заяву не надав. При вирішенні спору про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд виходить з наступного. У відповідності до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ухиляється від виконання обовязку по утриманню свого сина, аліментів взагалі не сплачує. Доказів протилежного суду надано не було. Верховним Судом України в ухвалі від 15.06.2011 року викладено правову позицію, відповідно до якої нормами СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та повнолітніх дочку, сина на період навчання за певних умов, у ст. 196 СК закріплено відповідальність за прострочення сплати аліментів, визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобовязань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. А тому суд вважає, що в даному випадку відповідач має нести відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки /пені/ на підставі ст.196 СК України. У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція Верховного Суду України згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. З врахуванням вищенаведеного розмір пені судом розраховується наступним чином за період з 29.03.2013 року по лютий 2016 року включно: за березень 2013 р. /40,26 грн. х1 % х1068 днів прострочення/=429,98 грн.; квітень 2013 р. /644 грн. х 1% х1065 дн./=6858,60 грн.; травень 2013 р. /644 грн. х 1% х 1034 дн./=6658,96 грн.; червень 2013 р. /644 грн. х 1% х1004/=6465,76 грн.; липень 2013 р. /644 грн. х 1% х 973 дн./=6266,12 грн.; серпень 2013 р. /671 грн. х 1 % х 942 дн./=6320,82 грн.; вересень 2013 р. /671 грн. х1% х 912 дн./=6119,57 грн.; жовтень 2013 р. /671 грн. х 1% х 881 дн./= 5911,51 грн.; листопад 2013 р. /683 грн. х 1% х 851 дн./ =5812,33 грн.; грудень 2013 р. /683 грн. х 1% х820 дн./ =5600,60 грн.; січень 2014 р. /672 грн. х 1% х 789 дн./=5302,08 грн.; лютий 2014 р. /672 грн. х1% х 761 дн./=5113,92 грн.; березень 2014 р. /672 грн. х 1% х 730 дн./=4905,60 грн., квітень 2014 р. /672 грн. х 1% х 700 дн./=4704,00 грн.; травень 2014 р. /672 грн. х 1% х 669 дн./=4495,68 грн.; червень 2014 р. /672 грн. х 1% х 639 дн./=4294,08 грн.; липень 2014 р. /672 грн. х 1% х608 дн./=4085,76 грн.; серпень 2014 р. /672 грн. х 1% х 577 дн./=3877,44 грн.; вересень 2014 р. /672 грн. х 1% х 547 дн./=3675,84 грн.; жовтень 2014 р. /672 грн. х 1% х 516 дн./=3467,52 грн.; листопад 2014 р. /709 грн. х 1% х486 дн./=3445,74 грн.; грудень 2014 р. /709 грн. х 1% х455 дн./=3225,95 грн.; січень 2015 р. /709 грн. х 1% х 424 дн./=3006,16 грн.; лютий 2015 р./709 грн. х 1% х 396 дн./=2807,64 грн.; березень 2015 р. /723 грн. х 1% х 365 дн./=2638,95 грн.; квітень 2015 р. /723 грн. х 1% х 335 дн./=2422,05 грн.; травень 2015 р. /684 грн. х 1% х 304 дн./=2079,36 грн.; червень 2015 р. /684 грн. х 1% х 274 дн./=1874,16 грн.; липень 2015 р. /684 грн. х 1% х 243 дн./=1662,12 грн.; серпень 2015 р. /684 грн. х 1% х212 дн./=1450,08 грн.; вересень 2015 р. /734 грн. х 1% х 182 дн./=1335,88 грн.; жовтень 2015 р. /734 грн. х1% х 151 дн./=1108,34 грн.; листопад 2015 р. /775 грн. х1% х121 дн./=937,75 грн.; грудень 2015 р. /775 дн. х 1% х 90 дн./=697,50 грн.; січень 2016 р. /775 грн. х 1% х59 дн./=457,25 грн.; лютий 2016 р. /775 грн. х 1% х29 дн./=224,75 грн., всього 129 739 грн.85 коп. Позивач просила суд стягнути неустойку /пеню/ за прострочення сплати аліментів в сумі 129 781 грн.75 коп., допустивши в розрахунках арифметичну помилку. Як вказано вище, за приписами ст.196 СК України суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Але з такими клопотаннями до суду відповідач не звертався, доказів щодо його матеріального та сімейного стану не надавав. А тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача неустойку /пеню/ за прострочення сплати аліментів за період з 29.03.2013 року по лютий 2016 року включно в сумі 129 739 грн.85 коп. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1297 грн.40 коп. /1% від ціни позову/.

Outcome: partial