Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.02.2013 року. Від спільного життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач платить аліменти до її повноліття. На даний час син навчається в Черкаському державному технічному Університеті. Вважає, що відповідач повинен утримувати свою дитину до закінчення нею навчання. В добровільному порядку відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця до закінчення сином навчання. Заочним рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.01.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина позов задоволено. 24.04.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про поновлення строку для звернення до суду з заявою та перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення. 14.05.2014 року заяву [PERSON] про поновлення строку та перегляд заочного рішення задоволено. Рішення суду від 28.01.2014 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав. Просив відмовити в задоволені позову. Вважає, що повинен сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. Крім того, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ? частини заробітку, має незадовільний стан здоров'я, що потребує коштів на лікування. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], який показав, що батько взагалі не надає йому матеріальної допомоги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, але разом з тим такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі. Повнолітній [PERSON] з 01.09.2013 року навчається у Черкаському державному технічному Університеті, на 1 курсі денної форми навчання. Термін навчання - по 30.06.2017 року. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчатися і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років з умовою, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи син відповідача навчається у Черкаському державному технічному Університеті, на 1 курсі денної форми навчання. Термін навчання - по 30.06.2017 року. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати своєму повнолітньому сину матеріальну допомогу на період його навчання, а саме до 30.06.2017 року, однак враховуючи матеріальний стан відповідача, який вже сплачує аліменти на в розмірі ? частини заробітку на утримання доньки, його стан здоров'я, суд визначає сплату аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця. На підставі викладеного, ст.ст.191, 198, 199 СК України,

Outcome: approved