Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з Відповідачем перебуває у шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач є його батьком. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає в недостатньому розмірі. Тому просила суд стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? від всіх видів його заробітку (доходу), але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання також не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності без фіксації технічними засобами, позов визнає. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані позивачем докази, оцінивши їх у сукупності, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням наступного. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач і Відповідач перебувають в зареєстрованомуному шлюбі. Від шлюбу у сторін 19.03.2008 року народився син [PERSON], свідоцтво про народження серії І-КИ № 165203. Батьком записано Відповідача у справі (а.с.5). Згідно\~ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач дійсно не утримує свою дитину, яка знаходиться на утриманні позивачки, тому, відповідно до ч. 2 ст. 180 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає необхідним з відповідача стягувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини і до досягнення нею повноліття у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 551 грн. 20 коп., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181 СК України та

Outcome: approved