Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 25.07.2011 року та 05.01.2012 року між нею і ФОП [PERSON] були укладені договори за №7 та за №3, згідно яких [PERSON] зобовязалася передати, а відповідач прийняти і оплатити в установлений строк поставлений товар. Крім того, сторони мали усну домовленість про оренду торгівельного павільйону для здійснення відповідачем торгівлі. Також, відповідач мав щоденно вносити до каси позивача виручку від реалізованого товару, щомісячно складати акти звірок на взаєморозрахунки між сторонами. Згідно вказаних договорів, відповідач систематично отримував товар по видаткових накладних та не пізніше 14 днів зобовязаний був оплатити продукцію. 05.04.2012 року позивач припинила поставку товару, оскільки виявила порушення відповідачем договору щодо належного та вчасного розрахунку. Було проведено звірки та ревізію і повернуто 06.04.2012 року нереалізований товар на склад позивача. В результаті чого, [PERSON] було виявлено заборгованість за поставлений товар на загальну суму 80 158 грн. 58 коп. Оскільки відповідач належно не розрахувався з позивачем, не виконав умови договору, то позивач провела розрахунок інфляційних втрат і пені, що передбачено п. 6.3 Договорів від 25.07.2011 року та від 05.01.2012 року, укладених між сторонами. Позивач просить суд стягнути з відповідача борг з врахуванням індексу інфляції в сумі 102843,46 грн. та пеню 3% за кожен день затримки розрахунків, на суму 877 736,45 грн., тобто всього позивач просить суд стягнути з відповідача 980 579 грн. 91 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представники позивача, за довіреністю, підтримали позов в повному обсязі. Представник відповідача, за договором, позов не визнала. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали даної справи, матеріали кримінального провадження № 12012100030000291 від 26.11.2012 р. за заявою [PERSON] щодо шахрайських дій [PERSON], суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Встановлено, що ФОП [PERSON] обрала спрощену систему оподаткування і є платником єдиного податку 2 групи. [PERSON] зареєстрована виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області фізичною особою підприємцем з 31.03.1997 року та згідно свідоцтва про сплату єдиного податку від 01.01.2011 року станом на 26.07.2011 року ФОП [PERSON] зареєструвала види діяльності: оптова торгівля іншими непродовольчими товарами споживчого призначення, не віднесених до інших групувань, здавання в оренду власного майна, роздрібна торгівля іншими продовольчими товарами. 31.03.2011 року виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради [PERSON] був зареєстрований фізичною особою підприємцем та станом на 26.07.2011 року зареєстрував види діяльності : оптова торгівля будівельними матеріалами, роздрібна торгівля залізними виробами, фарбами та склом. В судовому засіданні встановлено, що 25.07.2011 року між ФОП [PERSON], як постачальником та ФОП [PERSON], як покупцем, був укладений договір № 7, термін дії якого - з 25.07.2011 року по 31.12.2011 року. За вказаним договором постачальник зобовязувався передати, а покупець прийняти і оплатити у встановлений термін поставлений товар. Оплата продукції мала проводитися по безготівковому або за готівковий розрахунок, але не пізніше 14 днів від дати отримання товару. Прийом-здача продукції здійснюється на підставі товаросупровідних документів (або акту приймання). Згідно п.6.3 цього договору, у разі порушення термінів оплати продукції, покупець сплачує пеню в розмірі 3% від суми заборгованості за кожен день прострочення, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки. (а.с.9). Встановлено, що 05.01.2012 року було укладено між сторонами Договір№3, який містить аналогічні умови, термін дії цього договору з 05.01.2012 року по 31.12.2015 (а.с.10). Встановленим є те, що відповідач здійснював свою торгівельну діяльність в торговому павільйоні «Ринок Узин». Сторони складали щомісячно акти звірок в яких відображалося отримання, оплата та залишок товару. Крім того, відповідач за усною домовленістю з позивачем мав вносити до каси ФОП [PERSON] виручку від реалізованого товару. Зазначене підтверджено поясненнями представників позивача. Встановленим є те, що 01.04.2012 року, 02.04.2012 року, 06.04.2012 року та 07.04.2012 року позивачем, яка створила комісію в складі самої ФОП [PERSON], [PERSON], комірника [PERSON], було проведено підрахунок товару та звірку товарно-матеріальних цінностей наявності товару. Після складання актів відповідач, як зазначено в самих актах, відмовився від підпису та надав письмові пояснення в яких вказав, що під час проведення ревізії була виявлена недостача в сумі 80974 грн. та дане пояснив тим, що він не вів приходні накладні, не перевіряв приходний йому товар, не записував товар, який продав. Зазначені обставини підтверджуються [PERSON], копії яких містяться в матеріалах кримінального провадження (Т.3 а.с.92,93,94,95,96) та письмовими поясненнями відповідача (а.с.31). До матеріалів справи позивачем в підтвердження позовних вимог надано ряд прибуткових накладних, видаткових накладних на товар, які були досліджені під час досудового розслідування кримінального провадження. Зокрема, згідно постанови ст.слідчого Білоцерківського МВ Галан Я.Р. 29.07.2013 року було призначено судово-економічну експертизу на дослідження якої було поставлено питання : на яку суму ФОП [PERSON] отримав товару від ФОП [PERSON] за період з 26.07.2011 року по 06.04.2012 року?, яку суму грошових коштів отримала ФОП [PERSON] від ФОП [PERSON] за вказаний період і чи відповідають діючому законодавству первинні бухгалтерські документи ФОП [PERSON] на видачу товарів та отримання грошових коштів ФОП [PERSON]?. Представники сторін клопотали взяти до уваги висновки судового експерта, що містяться в матеріалах кримінального провадження (Т.4 а.с.29-42), також, копія висновку експерта приєднана до матеріалів даної справи. Так, згідно Висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи по кримінальному провадженню від 28.10.2013 року за № 30\\6\\09-13 ФОП [PERSON] отримав товар від ФОП [PERSON] за період з 26.07.2011 року по 06.04.2012 року згідно видаткових накладних на товари на загальну суму 350 769,55 грн. ; сума вартості повернутого на склад ФОП [PERSON] товару складає 8203,10 грн.; згідно актів ревізії наявності товару в магазині «Ринок Узин» від 01.04.2012 року та від 06.04.2012 року загальна вартість нереалізованого товару складає 121 098,34 грн.; за період з 26.07.2011 року по 06.04.2012 року ФОП [PERSON] отримала від ФОП [PERSON] грошові кошти згідно актів звірки між ФОП [PERSON] і ФОП [PERSON] на загальну суму 133 077,35 грн.; первинні бухгалтерські документи, складені ФОП [PERSON] на видачу товарів ФОП [PERSON] а саме видаткові накладні на товари, відповідають діючому законодавству в сумі 183 556,92 грн. При вирішенні даної справи суд виходив з наступного. Згідно ч.1ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним,якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За ст.629 ЦК України , договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Суд звертає увагу, що між сторонами, як фізичними особами підприємцями, мали місце господарські відносини, оскільки сторони уклали договори в процесі здійснення своєї підприємницької діяльності. Факти здійснення господарських операцій доказуються виключно первинними бухгалтерськими документами. Відтак факт надання (постачання) товарів, оплата (поставки) товарів доказуються первинними бухгалтерськими документами. Так, документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Відповідно до ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву окумента (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення… Суд звертає увагу, що ряд видаткових накладних на товар, які є доказами сторони позивача, не містять особистого підпису покупця ФОП [PERSON], а отже, є безпідставним стверджувати, що він отримав даний товар та зобовязаний провести за нього оплату. Зазначене, також, підтверджено даними Висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи, де вказано, що надано на дослідження експерта видаткові накладні ФОП [PERSON] /на загальну суму 21 236 грн. 20коп./, які складені з порушенням норм законодавства України, оскільки відсутній особистий підпис [PERSON] Також, експерт зазначив, що деякі видаткові накладні не містять особистого підпису продавця ФОП [PERSON] /на загальну суму 145 976,43 грн./, дані документи складені з порушеннями норм законодавства України. Тобто, зазначене ставить під сумнів право вимоги позивача на оплату поставленого товару. Крім того, в судовому засіданні представник позивача [PERSON] суду пояснив, що за усною домовленістю [PERSON] повинен був щоденно вносити до каси ФОП [PERSON] виручку від реалізованого товару і дане фіксувалося на папірцях, кошти передавалися безпосередньо позивачу або бухгалтеру [PERSON], а потім в кінці місяця відповідачем складався звіт. Однак, така форма розрахунку не передбачена договорами за № 7 від 25.07.2011 року та за №3 від 05.01.2012 року і ставить під сумнів надані позивачем докази недостачі, тобто заборгованості по розрахунках за товар. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, даючи аналіз зібраних доказів по справі, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів наявності боргу відповідача за договорами поставки. Висновок судово-економічної експертизи підтверджує, що між ФОП [PERSON] і ФОП [PERSON] здійснювалася фінансово-господарська діяльність з порушенням норм бухгалтерського обліку, що унеможливило встановлення дійсного розміру матеріального збитку завданого позивачу. Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed