Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2014 року. У шлюбі народився син: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними не склались, спільне господарство ними не ведеться. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2016 року, між ними всі фізичні та духовні зв'язки втрачені. У кожного з них окремо існує свій бюджет. Збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам. Майновий спір та спір про місце проживання дитинии між ними відсутній. Позивач в судове засідання не прибула, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, надала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 25 квітня 2014 року. Шлюб було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №128 (а.с.4), під час шлюбу у сторін народилась дитина: [PERSON], [INFO] (а.с.5). Позивач з відповідачем не проживають однією сім'єю, сімейні відношенні припинені з грудня 2016 року, причиною цього є відсутність взаєморозуміння, різниця характерів, різні погляди на сімейне життя, ведення господарства. Майновий спір та спір про місце проживання дитини між ними відсутній. Згідно зі ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом. Наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги непримирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Сторонами не заявлено про спір щодо спільного майна та місце проживання дітей. Одночасно суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище набуте у шлюбі, а саме «[PERSON]». Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача державного мита, яке підлягає стягненню при реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, не підлягають задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню підлягають лише судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial