Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що вона та відповідач з 20.12.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 21.03.2007 року розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з нею та перебуває на її повному утримані, батько з цього часу не проявляє ніякої батьківської турботи відносно доньки, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, її здоров'ям, не спілкується з донькою, матеріально не утримує дитину, аліменти стягненні з нього на утримання доньки рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2007 року він не сплачує та має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 53068,98 грн. Також, зазначила, що 07.09.2013 року вона уклала шлюб з [PERSON] з яким проживає по теперішні час, який піклується про її доньку та виховує її, а вона вважає його своїм батьком та називає татом. У зв'язку з чим позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Просила справу розглянути в підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав заяву, завірену секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Ревуцькою Л.М. , в якій позовні вимоги позивача визнав та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 39). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, але надали суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечували (а.с. 38). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації також в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 43). Відповідно до частин 3 та 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вислухавши позивача, дослідивши у сукупності всі матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в підготовчому засіданні, в зв'язку із визнанням відповідачем позову в повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 20 грудня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21 березня 2007 року. Вказані обставини підтверджені відповідно копіями свідоцтва про одруження серії [NUMBER], свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13, 14,15). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу 14 червня 2004 року (а.с. 12). Згідно виконавчого листа виданого Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 14 лютого 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] щомісяця, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 44). Однак аліменти на утримання доньки по зазначеному виконавчому листу відповідач не сплачує, у зв'язку з чим станом на 01.12.2017 року має заборгованість 53068,98 грн., що вбачається з довідки-розрахунку від 26.12.2017 року виданої державним виконавцем Криворізького районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровські області Пінчук О.О. (а.с. 17-18) та підтверджується довідкою про неотримання [PERSON] аліментів у період з 18.07.2012 року по 30.11.2017 року на утримання доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 19). Як зазначила позивач в позовній заяві та підтвердила в судовому засіданні, після розірвання шлюбу з відповідачем їх донька [PERSON] залишилася проживати з нею та перебуває на її утриманні, відповідач про доньку не піклується не цікавиться її життям та матеріально не підтримує, про що не заперечував відповідач, надавши заяву про визнання позову (а.с. 39). 07.09.2013 року позивач уклала шлюб з [PERSON] (а.с. 15), від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 25). [PERSON] піклується про [PERSON] як про власну дитину, а вона в свою чергу вважає його своїм батьком, що також підтвердив в судовому засіданні, допитаний в якості свідка [PERSON] З характеристики наданої Криворізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 60, вбачається, що [PERSON], [INFO], навчається у 8-Б класу зазначеної школи з першого класу та зарекомендувала себе як старанна, уважна учениця. Мати дитини та вітчим [PERSON] приділяють належну увагу вихованню дитини, вітчим піклується про дитину, як про рідну, дівчинка називає його батьком. За час навчання батько дитини [PERSON] жодного разу не відвідав школу, не цікавився життям дитини (а.с.20) Згідно висновку Органу опіки Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], опікунська рада при виконавчому комітеті Лозуватської сільської ради, вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.23-24). Відповідно до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Згідно зі ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов'язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо всіх своїх дітей або когось із них. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, про що зазначено в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року. Частина 1 ст. 151 Сімейного Кодексу передбачає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402 «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Таким чином, у судовому засіданні зібрано достатньо доказів, підтверджуючих факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки, оскільки відповідач з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, не надає їй моральної підтримки, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, тому суд вважає за необхідне, виходячи з інтересів дитини, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved