Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 16 лютого 2012 року помер її чоловік [PERSON]. Померлий [PERSON] [INFO] був зареєстрований та проживав до дня смерті 16 лютого 2012 року по вул. Комарова, 10, смт. Новоархангельськ Кіровоградської області. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини після смерті чоловіка на житловий будинок за вищевказаною адресою, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок внаслідок відсутності правовстановлюючого документа на будинок на імя спадкодавця. Згідно архівної довідки №88 від 17.07.2015 року виданої [PERSON] відділенням Ульяновського міжміського бюро технічної інвентаризації, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою вул. Комарова, 10, в смт. Новоархангельськ Кіровоградської області не зареєстровано і тому позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав шляхом їх визнання. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи Реєстраційної служби Головного управління юстиції в Кіровоградській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 2 Закону України\~\~ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від\~\~1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі\~ст. 3 зазначеного Закону\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, і не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України\~\~від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12). Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва\~постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення»\~\~(втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень\~Конституції України\~та\~Цивільного кодексу України\~вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист\~\~Державної архітектурно-будівельної інспекції України\~\~від 1 вересня 2011 року\~\~№ 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України\~\~від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Відповідно до ст. ст.\~25,\~30,\~346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України\~\~№ 19-32/319, від 21 лютого 2005 року,\~\~якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до додатку 3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та\~\~обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 23.06.1975 року виданого виконкомом [PERSON] селищної ради депутатів трудящихся на імя [PERSON], останньому виділено земельну ділянку розміром 700 м?, яка знаходиться за адресою: вул. Комарова, 10, смт. Новоархангельськ Кіровоградської області на право безстрокового користування для будівництва житлового будинку. Рішенням виконкому [PERSON] селищної ради депутатів трудящих від 25.05.1975 року вирішено надати право індивідуального будівництва власного житлового будинку у селищі Новоархангельську по вул.Комарова 8а [PERSON] Довідкою виконкому [PERSON] селищної ради засвідчено, що в звязку з уточненням нумерації будинків вул.Комарова 8а була перенумерована на № 10. Технічним паспортом виданим Ульянівським КМБТІ на житловий будинок по вул. Комарова, 10, в смт Новоархангельську\~\~зазначено, що будинок побудований у\~\~1975 році згідно\~\~затвердженого плану, надвірні будівлі та господарські споруди побудовані у 1972-1981 роках, визначено матеріали, з яких побудовано будівлі та споруди,\~\~визначена оцінка майна, за заявою замовника була проведена інвентаризація домоволодіння. Актом приймання у експлуатацію закінченим будівництвом житлового будинку та господарських будівель, який затверджений рішенням виконкому [PERSON] селищної ради народних депутатів від 28.06.1982 року, побудований житловий будинок по вул.Комарова 10 селища [PERSON] прийнятий у експлуатацію. [PERSON] помер 16 лютого 2012 року і відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину від 06.11.2012 року спадкомцем майна є дружина померлого [PERSON]. Відповідно до архівної довідки №88 від 17.07.2015 року виданої [PERSON] відділенням Ульяновського міжміського бюро технічної інвентаризації, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою вул. Комарова, 10, в смт. Новоархангельськ Кіровоградської області не зареєстровано. [PERSON] державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, який знаходиться\~\~по вул. Комарова, 10, в смт. Новоархангельську в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на\~\~нього та відсутності державної реєстрації. Відповідно до вимог п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Міністерства комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка діяла до 13 грудня 1995 року, і яка регулювала відносини реєстрації нерухомого майна побудованого на час дії цієї Інструкції, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Відповідно до п.14 додатку «Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Міністерства комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка діяла до 13 грудня 1995 року, нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої ради акт про прийняття будинку в експлуатацію є правовстановлюючими документами, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. Відповідно до ст.100 ЦК УРСР, норми якого були чинними на час виниклих правовідносин (норма втратила чинність на підставі Закону № 3718 від 16.12.1993 року), в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Статтею 15 ЦК України констатовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту є визнання права. Згідно розяснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верхованого Суду України \~№ 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» \~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що на час смерті спадкодавця зазначений будинок входив до складу спадщини та право на який переходить до спадкоємців. Позивач, як спадкоємець, прийняла спадщину в установлений законом строк, фактично стала власником\~\~даного\~\~житлового будинку, права інших осіб прийняттям спадщини, зокрема житлового будинку, не порушуються,\~\~в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок вона\~\~через нотаріальну контору не може оформити своїх спадкових прав, тому\~\~позовні\~\~вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved