Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на 45/100 частин житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], у зв`язку з чим відкрилася спадщина на 45/100 частин житлового будинку [ADDRESS]. Зазначена частина будинку належала [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності виданим 30.11.1990 року виконкомом Залізничної районної Ради м. Києва, яке було зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (далі - КМБТІ). Після смерті матері позивач звернулася до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого КМБТІ 26.10.2010 року, в КМБТІ міститься помилкове посилання на те, що вищезазначений будинок знаходиться в Дарницькому районі м. Києва, що не відповідає дійсності (а.с.2-5) В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги так, як вони наведені судом вище (а.с.68) Відповідач в судове засідання свого представника також не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі, покладався на розсуд суду (а.с.41-43) Дослідивши матеріали справи та подані докази, приходжу до наступного висновку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) [PERSON] є донькою та спадкоємцем [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.6, 7, 61). Після її смерті відкрилася спадщина на 45/100 частин житлового будинку [ADDRESS], в якому вона мешкала по день смерті (а.с.56 на звороті). Згідно довідки КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» структурний підрозділ ВСП «Приватний» [PERSON] з 18.10.1986 року проживає та зареєстрована у вищезазначеному будинку (а.с.56) Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Так, судовим розглядом встановлено, що 15 червня 2010 року [PERSON] звернулася до Дев`ятої Київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим була заведена спадкова справа №540 (а.с.54 на звороті), проте у видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено, оскільки згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого КМБТІ 26.10.2010 року, в КМБТІ міститься посилання на те, що вищезазначений будинок знаходиться в Дарницькому районі м. Києва, а не в Солом`янському, як наполягала під час бесіди із нотаріусом позивач. Крім того, нотаріусом було встановлено, що аналогічні відомості були з 01.01.2013 року з електронного реєстру КМБТІ перенесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (а.с.67) Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. В свою чергу, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Залізничної районної ради народних депутатів (виконавчий комітет Київської міської ради народних депутатів) №274 від 19.11.1990 року [PERSON] 30.11.1990 року було видано свідоцтво про право приватної власності на 45/100 частин будинку [ADDRESS] (а.с.63) Ця інформація зареєстрована згідно наданої відповіді за №44822 (И-2014) від 02.12.2014 року і в КМБТІ (а.с.50) Проте, згідно отриманого 26.10.2010 року за запитом нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] витягу в графі «адреса об`єкта» міститься посилання на розташування зазначеного будинку в Дарницькому районі м. Києва (а.с.62) Аналіз даного витягу, зокрема, графи «підстава виникнення права власності», де зазначене вищенаведене свідоцтво про право власності від 30.11.1990 року, видане виконавчим комітетом Київської міської Ради народних депутатів (рішення №274 від 19.11.2014 року), а також технічного паспорту на цей будинок від 02.07.2010 року, складеного КМБТІ, в якому зазначена адреса будинку [ADDRESS] (а.с.10), додатків до нього: план земельної ділянки садибного житлового будинку [ADDRESS] (а.с.12), плану зазначеного будинку в Солом`янському районі м. Києва, квартал Жуляни (а.с.13), дають підстави вважати, що мова йде про один і той самий будинок, право власності на частину якого у [PERSON] виникло в 1990 році. Відповідно до Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») За таких обставин суд приходить до висновку, що до позивача, яка в установленому законом порядку прийняла спадщину як спадкоємець першої черги після смерті своєї матері [PERSON], переходить право власності, яке мала спадкодавець на 45/100 частин вищезазначеного будинку в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved