Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що 28 листопада 2020 року приблизно о 13.00 годині, її сусід [PERSON] , за місцем свого проживання неналежно тримав двох своїх собак породи «Німецька вівчарка», які забігли у двір позивача та стали гризти її собаку породи «Болонка». Позивач разом із сином та донькою вибігли у двір свого будинку та ризикуючи своїм здоров`ям ледве вирвали їхню собаку з пащі однієї з вівчарок. Після цього постраждалу собаку відвезли до ветеринарної клініки, однак рвані рани черевної порожнини, гостра крововтрата виявилися несумісними із життям і собака померла. 28 листопада 2020 року позивач викликала наряд поліції на місце події, в результаті чого відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.03.2021 року у справі № 523/3487/21 у повній мірі встановлено вину [PERSON] у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП. Враховуючи зазначене, позивач просив його позов задовольнити, стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 747 гривень, моральну шкоду у розмірі 50\~000 гривень, судові витрати за вже надану правничу допомогу- 5000 гривень, суму сплаченого судового збору - 908 гривень. Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси Сувертак І. В. від 11 травня 2021 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін та надано відповідачу строк\~для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку (поштове повідомлення з відміткою про отримання 07.06.2021р. на л.с.29), причин неявки суду не сповістив та правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. З будь-якими заявами чи клопотаннями не звертався. Представник позивача-адвокат Далбуз М.Г. надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясувавши обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що вина відповідача [PERSON] у вчинені ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП (порушення правил тримання собак) в повній мірі доведена під час розгляду адміністративної справи № 523/3487/21 та зазначена у постанові від 26.03.2021 року. Частиною 4\~ст. 82 ЦПК України\~передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підтвердження понесення матеріальної шкоди позивачем долучено до матеріалів справи завірені належним чином копії довідки з ветеринарної клініки, товарного чеку, ветеринарного паспорту собаки. Суд погоджується із доводами позивача щодо спричинення моральної шкоди, яку позивач оцінює у 50\~000 гривень. В результаті неправомірних дій відповідача позивач пережила та продовжує відчувати страждання від жахливої смерті собаки, яка сталася на її очах. Позивач бачила розірвану черевну порожнину собаки, бачила як собака страждала від цього та поступово помирала, що викликало у позивача великий стрес. Позивач вважала собаку членом своєї сім`ї, вона і її діти дуже любили собаку. Також суд вважає за можливе стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи. На підтвердження понесення судових витрат позивачем надано копію детального опису робіт адвоката, копію договору про надання правової допомоги, копію квитанції до прибуткового касового ордера із зазначенням суми на правничу допомогу - 5000 гривень. Окрім того , позивачем долучено до позовної заяви оригінал квитанції про сплату судового збору. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричинений цими діями наслідкам. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 цієї\~постанови\~визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9 вказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що «виходячи з положень статей\~16\~і\~23 ЦК України\~та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства». З урахуванням встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такоими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved