Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 23 лютого 2017 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 57. У шлюбі з відповідачем у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розбіжності в життєвих цінностях і поглядах на шлюб та сімейні відносини. Відповідач не утримував сім`ю, зловживав спиртними напоями, часто був відсутнім вдома протягом декількох днів без повідомлення про своє місцезнаходження. У результаті виникали конфлікти та сварки. Шлюбні відносини між ними припинено, з січня 2019 року вони не проживають разом, не пов`язані спільним побутом та не мають взаємних відносин. З урахуванням викладеного, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка не з`явилася. ЇЇ представник - адвокат Шулак О.І. позовні вимоги своєї довірительки підтримала та зазначила, що сторони не примирилися. Строк, наданий судом сторонам на примирення, не дав жодних позитивних результатів. Не зважаючи на те, що клопотання про примирення було заявлене стороною відповідача, [PERSON] жодного разу не намагався вжити для цього заходів. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач та його представник - адвокат Попів-Кішко Р.Й. у судове засідання не з`явилися і не повідомили суду про причини неявки, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 23.02.2017, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » ), [INFO] , зареєстрували шлюб 23 лютого 2017 року у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №57. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, серед іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч. 3, 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини2 статті 104 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту пункту 10 постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, беручи до уваги те, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, та забезпечення державою принципу свободи шлюбу та принципу свободи розірвання шлюбу, та з урахуванням того, що сторони протягом тривалого часу не проживають разом, не ведуть спільного господарства, тобто фактично припинили шлюбні відносини, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка скористалась своїм правом на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, наданий сторонам строк для примирення не дав позитивних результатів, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved