Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частки із всіх видів заробітку (доходу). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 08.02.2011. Від спільного шлюбу мають двох дітей, в тому числі сина [PERSON] , [INFO] , який 24.02.2021 досягнув повноліття. Син продовжує навчатись та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. ЇЇ доходів недостатньо для утримання сина і тому, просить стягувати аліменти з відповідача в розмірі 1/6 частки із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до завершення навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином 23 років. Суддя своєю ухвалою від 15.03.2021 прийняв позовну заяву, відкрив провадження у справі та призначив таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Визначено строк та черговість подання заяв по суті справи. В судове засідання позивач не з`явилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] [INFO] , що стверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження (а.с.3). [INFO] син сторін досягнув повноліття. Вбачається, що син сторін проживає з матір`ю. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Згідно довідки ЛНМУ ім. Д. Галицького, син сторін навчається на 1 курсі медичного факультету, форма навчання - денна, бюджетна, термін навчання - до 01.07.2026. Оскільки у зв`язку з навчанням син сторін не працевлаштований, на думку суду потреба останнього в матеріальній допомозі існує. Доказів про те, що відповідач немає можливості сплачувати аліменти останній суду не подав. З огляду на такі обставини, а також враховуючи відсутність доказів про протилежне, суд приходить до висновку про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу. Відповідно, у справі яка розглядається наявні усі чотири критерії, на яких наголошував Верховний Суд у згаданій вище постанові. Далі суд вирішить питання про розмір аліментів. Під час розгляду цивільної справи № 622/373/16 (постанова від 29.01.2018) Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що у визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоров`я позивача та потребу сина сторін в матеріальній допомозі, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, а також інші обставини, які мають значення для справи, зокрема ті, про які згадував Верховний Суд у справі № 622/373/16. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.02.2021 (досягнення повноліття після пред`явлення позову) і до закінчення сином навчання або досягнення 23 років в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У зв`язку з досягненням повноліття син сторін в силу вимог ч. 1 ст. 6 СК України втратив статус дитини, а відтак, правило про мінімальний гарантований розмір аліментів, які передбачені у ч. 2 ст. 182 СК України на дані правовідносини не поширюється. Відповідно, суд не буде обмежувати мінімальний розмір аліментів у виді 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 908 грн., оскільки позивач в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Клопотання про компенсацію інших судових витрат, а також доказів про такі витрати позивач не подала. Крім того, позивач в попередньому розрахунку в позовній заяві не зазначала, що очікує понести інші судові витрати. Відповідно, суд не вбачає підстав для відшкодування таких витрат. У зв`язку з задоволенням позову понесені відповідачами судові витрати в силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню. Третя особа також не подала заяву про компенсацію їй судових витрат і не заявляла про їх розмір. Тому суд також не вбачає підстав для відшкодування таких витрат.

Outcome: approved