Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2002 року, мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON] і сина [PERSON] [INFO], та на даний час сімя розпалася, через постійні конфліктні ситуації, в сімї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивач підтримала позов. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях 12.07.2016р. та 19.08.2016 року позов не визнавав, вказував, що його дружина зраджує, але в сімї можливе примирення і за клопотанням відповідача в судовому засіданні було оголошено перерву, але в наступні судові засідання 19.09.2016 року і 30.09.2016 року відповідач не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 14.10.2006 року зареєстрували шлюб, мають двох дітей двійнят [PERSON] та [PERSON] [INFO]. Наведене підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін. Сторони надавали пояснення в судових засіданнях. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, подружжя проживає окремо з травня 2016 року. Позивач перебуває в тяжкому моральному і фізичному становищі, перенесла операцію та потребує хіміотерапії, а відповідач не підтримує дружину, влаштовує сварки, безпідставно звинувачує. Позивач не бажає відновлювати стосунки, зазначає, що її рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити - «Бондаренко». Згідно ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved