overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 19.11.2011 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Лопатицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 08. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 19.11.2011 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Лопатицької сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 08, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ №89 від 15.05.2017 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 20.08.2005 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини за місцем її проживання для подальшого виховання. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений двічі належним чином. В судовому засіданні встановлено, що сторони 20.08.2005 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпинського міського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 254, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] яка проживає разом з позивачем згідно довідки Білокоровицької сільської ради №784 .(а.с.4,11) Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть та на примирення не згодні. Позивач не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року.(а.с.20) Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивача для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 21.05.2004 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина-[PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітніх дітей за місцем її проживання для подальшого виховання. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. В судовому засіданні встановлено, що сторони 21.05.2004 року зареєстрували шлюб у виконкомі Кам'янської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 4, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження дітей які проживають разом з позивачем (а.с.6,7). Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть та на примирення не згодні. Позивач не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою №1237 від 16.05.2014 року, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року згідно довідки Кам'янської с/р від 24.02.2014 року (а.с.5,22). Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку , що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити за місцем проживання позивача для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 23.01.1998 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітніх дітей за місцем її проживання для подальшого виховання. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимог підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. В судовому засіданні встановлено, що сторони 23.01.1998 року зареєстрували шлюб у виконкомі Усівської сільської ради Овруцького району Житомирської області за актовим записом № 1, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER], які проживають разом з позивачем. Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть та на примирення не згодні. Позивач не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року (а.с.9). Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити за місцем проживання позивача для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 23.09.2007 року вони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Майданської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 05. Від спільного проживання у шлюбі з відповідачем мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають по місцю проживання позивачки. Позивачка надала до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час, день і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 23.09.2007 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований виконкомом Майданської сільської ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 05що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], 24.05.2013 оку народження, які проживають по місцю проживання позивачки, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Під час спільного проживання у шлюбі між позивачкою та відповідачем виникли неприязні відносини, які створили обстановку при якій збереження сімї є неможливим, і у звязку з чим сторони не підтримують шлюбні відносини близько одного року, спільного господарства не ведуть. Позивачка не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ №168, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст.109,110,112 СК України з яких слідує, що шлюб розривається за заявою одного із подружжя, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими і якщо заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини або чоловіка. Із ст.113 СК України слідує, що особа яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду позовній заяві запевнила суд про те, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і відповідає її волі. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітніх дітей слід залишити з позивачкою для подальшого виховання, відповідно до вимог ст.160, 161 СК України, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 26.01.2008 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини за місцем її проживання для подальшого виховання. Позивач в судовому засідання позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 26.01.2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №7, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 14.09.2009 року (а.с.8) яка проживає разом з позивачем згідно довідки Олевської міської ради Житомирської області № 3944(а.с.9). Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть та на примирення не згодні. Позивач [PERSON] не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ та немає неповнолітніх дітей віком до одного року (а.с.10). Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши думку учасників процесу та врахувавши, що перешкод для розірвання шлюбу немає, суд вважає, подальше спільне проживання сторін та збереження їхньої сім'ї є неможливим, а тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивача для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, при цьому зазначивши, що з 27.05.2011 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини за місцем її проживання для подальшого виховання. В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. В судовому засіданні встановлено, що сторони 27.05.2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області за актовим записом №33, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження №157953 (а.с. 5) яка проживає разом з позивачем згідно довідки Кишинської сільської ради № 2509 (а.с.6). Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків протягом 5 місяців, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні, втратили повагу і почуття одне до одного у звязку з чим сімя розпалась. Позивач не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ, а також немає неповнолітніх дітей віком до одного року (а.с.21). Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, з якої слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В даному випадку суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивача для подальшого виховання, оскільки це не суперечить її інтересам та інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 03.10.2014 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, що зареєстрований центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві , актовий запис № 2706. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що подружжя по взаємній згоді не змогли вирішити питання сімейного життя, і фактично припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. На примирення не згодена, так як впевнена, що зберегти сім`ю неможливо. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач вимоги визнав. Заслухавши сторони , дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Судом також встановлено, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини сторін фактично припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні, прийшли до спільного переконання про необхідність розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК Україникожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до положень ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини або чоловіка на особисту свободу і недоторканість. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони не проживають спільно, спільного господарства не ведуть, позивач категорично налаштована на розірванні шлюбу і не бажає примирення, відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивач просить відновити її дошлюбне прізвище . Дана вимога підлягає задоволенню, так як чинним законодавством передбачена така можливість.

Outcome: approved