overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 21.12.1994 року між ним та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, не ведуть спільного господарства, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, мають різні погляди на сім'ю, сторони проживають окремо. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. Тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо розгляду справи в заочному провадженні. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням, які передбачені ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 та ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 21.12.1994 року, який зареєстрований Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 2432 (а.с. 3). Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд визнає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаємоповаги, довіри та любові, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 21 лютого 2015 року між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що причиною розпаду їхньої сім'ї послужило те, що в них різні погляди на сімейне життя, вони не розуміють один одного, відповідач зловживає алкогольними напоями і у звязку з цим між ними часто виникають сварки, свідком яких став є їхній малолітній син. В судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та зазначила, що від шлюбу з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає та перебуває на її утриманні. Окрім цього, відповідач зловживає спиртними напоями і часто влаштовує сварки, у звязку з чим просить суд шлюб розірвати. Представник позивача [PERSON] позов підтримала. Відповідач позов визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу. Зазначив, що разом з позивачем не проживає з 16.11.2017 року. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області від 21 лютого 2015 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2015 року, актовий запис № 62 /а.с.4/. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сімєю. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сімї. Сторони стали чужими один одному. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя та їх малолітньої дитини, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 22 лютого 2000 року між нею та відповідачем, зареєстрований Буглівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 02. Від даного шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось, в сім'ї виникали сварки, відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого шлюбні відносини між ними припинені і подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, а направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник позивачки у судовому засіданні заявлені вимоги [PERSON] підтримала та пояснила суду, що шлюб між сторонами існує формально, вони проживають окремо, подружні відносини припинені і поновлювати їх позивач не має наміру. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, ствердивши при цьому, що дійсно він з дружиною не проживає, подружні відносини між ними припинені, примирення з позивачкою неможливе. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22 лютого 2000 року Буглівською сільською радою Лановецького району Тернопільської області, актовий запис № 02, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області 28 травня 2009 року. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. За змістом ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, подружні відносини між ними припинені і поновлювати їх не бажають. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що шлюб існує формально, примирення між сторонами неможливе і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому є законні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 22 травня 1992 року між нею та відповідачем, зареєстрований відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому, актовий запис № 526. Свої вимоги позивач мотивує тим, що протягом 2013-2015 років сімейне життя з відповідачем не складається, між ними постійно виникають сварки, відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві, наполягає на розлученні, відносно примирення категорично заперечує, вказуючи, що її рішення є обґрунтованим і постійні сварки погано впливають на її самопочуття, просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згідний на розлучення, ствердивши при цьому пояснення позивачки про те, що примирення між ними неможливе, він має намір змінити місце проживання і поновлювати подружні відносини не бажає. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення. Шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 22 травня 1992 року відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому, актовий запис № 526, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом ЗАГСу Тернопільського міськвиконкому 22 травня 1992 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. За змістом ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємоповаги, дійшли спільної згоди про розлучення, припинили подружні відносини, поновлювати їх не бажають і примирення між ними неможливе. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що шлюб існує формально, сім'я фактично розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому є законні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу відповідач змінювала своє прізвище при реєстрації шлюбу і клопотань про відновлення дошлюбного прізвища не заявляла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 23.07.2010 року між нею та відповідачем, від якого малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю порозуміння, не ведуть спільного господарства, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, мають різні погляди на сімю.. Позивач просить розірвати шлюб та залишити доньку проживати з нею. Позивач подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу за її відсутністі, позов підтримав. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнавв повному обсязі, не заперечував шодо задоволення позовної заяви. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 23.07.2010 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 928 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 24.06.1988 року між нею та відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторонни не ведуть спільного господарства, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, мають різні погляди на сім'ю. Шлюб існує лише формально. Позивач вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим та недоцільним. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити, відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 24.06.1988 року, який зареєстрований міським відділом РАЦС у м. Житомирі, актовий запис № 1094 (а.с. 4)/ Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сім'ю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 25.05.2013 року між нею та відповідачем, від якого малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, не ведуть спільного господарства, зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, мають різні погляди на сімю, сторони проживають окремо з жовтня 2016 року. Позивач просить розірвати шлюб та відновити їй дошлюбне прізвище - Ничипорук. Позивач подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу за її відсутністі, позов підтримав. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнавв повному обсязі, не заперечував шодо задоволення позовної заяви. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 25.05.2013 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 588 (а.с. 8). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зі змісту свідоцтва про одруження [PERSON] до шлюбу мала прізвище Ничипорук.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 25 грудня 2015 року між нею та відповідачем. Сторони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. З березня 2016 року проживають окремо, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, любові та поваги, розходження поглядів на сімейне життя. Позивач вважає подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Тому позивач просить розірвати шлюб та стягнути судовий збір. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо розгляду справи в заочному провадженні. Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. За таких обставин, враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення у заочному порядку за відсутності сторін, без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом, що відповідає положенням, які передбачені ч. 2 ст. 158, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 та ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 25 грудня 2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2983, серія І-ТП № 149676 (а.с. 3). Сторони повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Суд визнає позов таким, що підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаємоповаги, довіри та любові, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved