Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1,2), посилаючись на наступні обставини. Йому на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.1998 року належить квартира [ADDRESS] . У належній йому квартирі зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак [PERSON] з 2014 року не проживає у зазначеній квартирі. На даний час місце перебування відповідача йому не відоме, у зв`язку з чим він не може звернутися до нього з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання. У квартирі відсутнє будь-яке його майно. Він ніколи не приймав участі в утриманні квартирі та оплаті комунальних послуг. Через реєстрацію відповідача у належній йому квартирі, він позбавлений права на вільне розпорядження та користування своєю власністю і змушений нести зайві витрати, пов`язані зі сплатою комунальних послуг та утриманню квартири. На підставі викладеного, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 22.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.19,20). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 22.09.2020 року разом з копією позову з додатками направлено відповідачу за його останнім місцем реєстрації (а.с.17,18). До суду повернувся поштовий конверт, як не вручений за закінченням терміну зберігання (а.с.29). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Від відповідача у встановлений строк відзив на позов не надійшов. Ухвалою суду від 13.01.2021 року вирішено розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03.02.1998 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1-567, належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,9), що також вбачається з відповіді КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 991 від 12.10.2020 року (а.с.27). На вказану квартиру було виготовлено технічний паспорт на ім`я позивача станом на грудень 1997 року (а.с.10,11). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 225030508 від 22.09.2020 року (а.с.24), відсутні відомості щодо квартири за адресою: [ADDRESS] . За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС Дніпропетровської області (а.с.18), [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 06.08.2020 року, посвідченою керівником ОСББ «Надія-25» Римаренко В.В. (а.с.12), виданої [PERSON] , як власнику житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: [PERSON] , [INFO] (донька), та [PERSON] , [INFO] (син). З Акту про не проживання від 10.08.2020 року засвідченого екрівником ОСББ «Надія-25» Римаренко В.В. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 2014 року по теперішній час за місцем реєстрації не проживає (а.с.13). У зв`язку з реєстрацією відповідача у спірній квартирі порушуються права позивача, як власника, щодо володіння, вільного користування та розпорядження належною йому квартирою. Поважних причин не проживання відповідача у зазначеній квартирі судом не встановлено. У добровільному порядку вирішити спір не вдається. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім`ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі понад один рік, доказів щодо поважних причин його не проживання та щодо домовленості між ним та власником житла суду не пред`явлено, тому суд приходить висновку, що відповідач, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved