Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 25.06.2002р.н., в твердій грошовій сумі в розмірі 500грн., щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що в період з 1996 року по 2003 рік перебувала з відповідачем на заробітках в м.Прага Чеської Республіки, де вони спільно проживали, вели спільний побут та господарство, перебували у фактичних шлюбних відносинах. 25 червня 2002 року в них народився син [PERSON]. Після народження дитини вони з відповідачем почали проживали окремо, перестали вести спільний побут та господарство, та їх фактичні шлюбні відносини були припиненими. Син залишився проживати з нею та повністю перебуває на її вихованні та утриманні. Відповідач жодних коштів на утримання сина не надає. Вона ж не працює та їй важко самостійно забезпечити навіть першочергові потреби неповнолітнього сина. Відповідач працює в м.Прага Чеської Республіки, однак місце його праці їй невідоме, інших утриманців у нього немає, а тому вважає встановлення аліментів в твердій грошовій сумі найбільш доцільним. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу у її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, зясувавши її дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обовязків і не звільняє від обовязків щодо дитини. \~ Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. \~181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що стверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.4, 5). Як вбачається з пояснень позивача, в період з 1996 року по 2003 рік вона з відповідачем були на заробітках в м.Прага Чеської Республіки, разом проживали, вели спільний побут та господарство, перебували у фактичних шлюбних відносинах. Однак, після народження дитини їх відносини припинились, вона з дитиною переїхали проживати до України, а відповідач й надалі перебуває на заробітках в м.Прага Чеської Республіки. Їх неповнолітня дитина залишилася проживати з нею та вона несе всі витрати по утриманню сина, відповідачем допомога на утримання дитини не надається. Про доходи відповідача їй нічого невідомо, стверджує, що інших утриманців у відповідача немає, стягнення за виконавчими листами не проводиться. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що інших утриманців у відповідача немає, стягнення за виконавчими листами не проводиться, дитина сторін перебуває на утриманні позивача, матеріальне становище сторін. Вимоги позивача щодо встановлення аліментів в твердій грошовій сумі та не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до задоволення не підлягають, оскільки не узгоджуються з положенням статей 182, 184 Сімейного кодексу України, які передбачають, що при встановленні аліментів у твердій грошовій сумі, яка є меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають до задоволення частково, а саме, слід визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500грн., щомісячно, починаючи з 23 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. \~ В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином,\~з відповідача потрібно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, та

Outcome: partial