Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича, КП «Реєстраційна служба Одеської області, треті особи [PERSON] , [PERSON] про визнання дій протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, запису про реєстрацію права власності, а саме визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) за індексним номером 38609382 від 08.12.2017р., визнати протиправним та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно прийнятий державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О. запис про право власності № 23821669 від 06.12.2017р.. До судового засідання представник позивача з`явилась, надала суду заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу, проти прийняття заочного рішення не заперечувала. Інші сторони до судового засідання не з`явились, були сповіщені про дату час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не з`явився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 квітня 2013 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири № [ADDRESS] , яка складається з п`яти житлових кімнат загальною площею 100,2 кв.м., у тому числі житлова площа - 76,6 кв.м. Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В. та зареєстрований в реєстрі № 653. Право власності зареєстровано за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності - 844589, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 52917951101. 29.04.2013р. між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування підвального приміщення в буд . [ADDRESS] , загальною площею 41,4 кв.м. Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В. та зареєстрований в реєстрі № 1343. Право власності зареєстровано за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності - 845135, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 53040151101. 30.04.2013р. між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено два договори дарування: - договір дарування нежитлових підвальних приміщень під № [ADDRESS], загальною площею 37,9 кв.м., в літ. А, за адресою: [ADDRESS] , яке з складається з двох приміщень: підвал -І, підвал - ІІ. Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В. та зареєстрований в реєстрі № 670. - договір дарування нежилих підвальних приміщень під [ADDRESS] , загальною площею - 40,6 кв.м. Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В. та зареєстрований в реєстрі № 1344. 16.11.2017р. [PERSON] померла, згідно Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] . В 2018 році [PERSON] , [PERSON] звертались до суду про визнання вищезазначених договорів недійсними. 10.05.2018р. Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовлено. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортовим І.О. була здійснена реєстрація квартири загальною площею 136,7 кв.м., житлова площа 98,8 кв.м. за адресою : [ADDRESS], в графі власник зазначено що [PERSON] померла [INFO] Вказана реєстрація здійснена за заявою [PERSON] за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 1431859451101. Підстава внесення запису -рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер - 38609382 від 08.12.2017р. , згідно висновку № 10/05 від 05.12.2017р. щодо технічної можливості об`єднання об`єктів нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , який отримала сама [PERSON] (яка на цей час була померлою). Тобто, квартира [ADDRESS] , які належать [PERSON] з квітня 2013р., на даний час мають іншу адресу, а саме: кв. [ADDRESS] , зі зміненою площею. 16.03.2018р. за заявою [PERSON] до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] та [PERSON] Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Слід також зазначити, що згідно ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Outcome: approved