Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24.06.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондар І.М. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» був вчинений виконавчий напис про стягнення грошових коштів в сумі 649 372 грн. 59 коп. з [PERSON] , який вона вважає таким, що не підлягає виконанню. Так, між [PERSON] та ЗАТ «ПриватБанк» був укладений Кредитний договір № 94835-СRED від 17.10.2007 року, згідно з яким банк надав їй кредит в сумі 10 000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами 24 % річних на строк до 16.10.2009 року. Відповідно до виконавчого напису нотаріуса зазначається, що строк, за який проводиться стягнення, складає 8 років шість місяців, а саме з 17 жовтня 2007 року по 25 квітня 2016 року. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис вчиняється, якщо з дня виникнення права вимоги не минуло більш як три роки. В даному випадку у виконавчому напису період стягнення становить більше трьох років, що є порушенням вищезазначеної норми закону. Крім того, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21.07.2010 року з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 9 937.07 доларів США, що еквівалентно 54 797 грн. 99 коп., зокрема тіло кредиту, відсотки та інші платежі, що входять до складу заборгованості, яке банк приховав від нотаріуса, тобто за одним і тим самим кредитним договором фактично здійснено подвійне стягнення. З виконавчого напису вбачається, що банк здійснив нарахування суми заборгованості за кредитним договором поза меж дії строку договору, зокрема до виконавчого напису включено заборгованість суми за відсотками, тобто тоді, коли строк дії договору закінчився, що порушує чинне законодавство та безумовно свідчить про те, що заборгованість не є безспірною. Також, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2., що унеможливлює винесення виконавчих написів за кредитними договорами. Крім того, нотаріус не встановила належним чином особу боржника, оскільки позивач змінила прізвище, але документи про це нікому не надавала. Позивач пропустила строк звернення до суду з позовом в зв`язку з тим, що про вчинений виконавчий напис нотаріуса вона дізналася лише в липні 2019 року. Посилаючись на ці обставини, просила поновити строк на звернення до суду з позовом як такий, що пропущений з поважних причин та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника надійшла заява з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від нього надійшло заперечення, в якому він зазначив, що з урахуванням переривання строку шляхом часткової оплати позивачем боргу, Банком правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості, а нотаріус правомірно в межах строків, встановлених ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та п. 3.1. гл. 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 р. № 296/5, вчинив виконавчий напис. Також, з боку позивача не доведено факт погашення суми кредиту. Просив розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського МНО Бондар І.М. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник 3-ї особи Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області для розгляду справи до суду не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, що 17 жовтня 2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» був укладений кредитний договір № 94835-СRTED, згідно з яким банк надав кредит в сумі 10 000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами 24 % річних на строк до 16.10.2009 року, а [PERSON] має здійснювати погашення кредиту в порядку та строки, передбачені графіком кредиту. Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 24.06.2016 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» був вчинений виконавчий напис за реєстраційним № 5264 про стягнення грошових коштів у сумі 649 372 грн. 59 коп. (шістсот сорок дев`ять тисяч триста сімдесят дві) гривні 59 коп. з гр. [PERSON] , реєстраціний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER] , місце проживання [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , дата народження - [INFO] , місце народження - м. Суми, місце роботи - фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, які є її боргом за Кредитним договором № 94835-CR.ED від 17.10.2007 року, укладеним між нею та Публічним акціонерним товариством «Комерціний банк «Приватбанк» (код платника податків за Єдиним державним реєстром підприємств га організацій України 14360570, місце знаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровьк, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, к/р № [NUMBER] у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299), яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Виконавчий напис був вчинений на кредитному договорі від 17 жовтня 2007 року, укладеному у простій письмовій формі.(а.с.7). З виконавчого напису вбачається, що відповідно до умов кредитного договору № 94835- СRED від 17.10.2007 року на час вчинення виконавчого напису у позивача утворилася така сума заборгованості перед банком: - залишок заборгованостіза кредитом- 5 446,81 доларів США; - залишок заборгованість за відсотками - 18 930,11 доларів США; - штраф (фіксована частина) - 9,86 доларів США; - штраф (відсоток від суми заборгованості) - 1 168,85 доларів США, що всього становить 25 555 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) доларів США 62 центи, що за курсом НБУ станом на 25.04.2016 року (один долар США дорівнює 25. 343646 гривень) становить 647 672 грн. 59 коп.. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн.. Всього у гривневому еквіваленті з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 649 372 грн. 59 коп.. Також у виконавчому написі зазначено, що строк, за який проводиться стягнення, складає вісім років шість місяців вісім днів, а саме з 17.10.2007 року по 25.04.2016 року (а.с.7), що значно перевищує три роки. Згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2010 року у справі № 2/1500/10 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Комерціний банк «Приватбанк» з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку суму боргу по кредитному договору 6 937.07 доларів США, що еквівалентно гривні 54797 грн. 99 коп., зокрема тіло кредиту, відсотки за користування кредитом та інші платежі, що входять до складу заборгованості (а.с.26). Рішення суду набрало законної сили. Тобто за одним й тим самим кредитним договором фактично здійснено подвійне стягнення. Так, відповідно з правовою позицією Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534 13-ц провадження № 14-154цс18 звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з такми позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Зі змісту кредитного договору № 94835-CRED від 17.10.2007 року вбачається, що [PERSON] отримала в банку кредит строком до 16.10.2009 року. Як видно з виконавчого напису, банк здійснив нарахування суми заборгованості за кредитним договором поза меж дії строку договору, зокрема до виконавчого напису включено заборгованість суми за відсотками, тобто тоді, коли строк дії договору закінчився, що порушує чинне законодавство та безумовно свідчить про те, що заборгованість не є безспірною. У «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 в редакції від 10 грудня 2014 року на підставі п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зазначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Водночас постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п. 1 та п. 2. Це унеможливлює винесення виконавчих написів за кредитними договорами. Крім того, кредитний договір № 94835-CRЕD від 17.10.2007 року банк укладав з [PERSON] , а виконавчий напис вчинено щодо [PERSON] . 19 лютого 2011 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області 19 лютого 2011 року (а.с.6), Позивач банку оригінал свідоцтва про шлюб не пред`являла та його копію для вчинення виконавчого напису не надавала, а тому його в свою чергу, не було у нотаріуса при вчиненні виконавчого напису, що в свою чергу свідчить про те, що нотаріус не встановила належним чином особу боржника. Про те, що на користь банку був вчинений виконавчий напис нотаріуса, позивач дізналася в липні 2019 року, коли за місцем її роботи в ТОВ «Віста-Люкс» надійшла постанова державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми ГТУЮ в Сумській області Трегубова О.В. від 08.07.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В Зарічному відділі державної виконавчої служби міста Суми ГТУЮ у Сумській області перебуває виконавче провадження № 51831129 про стягнення з [PERSON] 649 372 грн. 59 коп., стягувач: ПАТ КБ «Приват банк» (а.с.10). Позивач звернулася до державного виконавця та отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.08.2016 року, що була винесена державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області Вороною О.В., про що розписалася у виконавчому провадженні та дізналася про те, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена державним виконавцем за адресою: [ADDRESS] . Водночас за адресою [ADDRESS] позивач не проживає з 30.10.2010 року та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 22.03.2013, що вбачається з копії сторінки у паспорті про реєстрацію (а.с.16). Згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З огляду на це, суд вважає причини пропуску строку на звернення до суду за захистом своїх прав [PERSON] , поважними. У відповідності з ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Законунотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року № 61-154св18. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Позивачем у справі оспорюється як розмір заборгованості, так і строк, за який ця заборгованість стягнута оспорюваним виконавчим написом. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріуса від 24 червня 2016 року не в повній мірі були дотримані вимоги ст. 88 Закону «Про нотаріат» та пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право на оскарження нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не суперечить положенням статті 16 ЦК. Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які спростовують безспірність заборгованості між сторонами та вчинено виконавчий напис поза межами строку давності до вимог про стягнення, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved