Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з\~ підприємства в якому вона працювала наїї\~ користь\~ нараховану, але не\~ виплачену\~ заробітну плату в розмірі 6661,33 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в розмірі\~\~7983,96 грн.,(середній заробіток обрахований позивачем вже з відрахуванням податків та інших загальнообов»язкових платежів), а всього грошову суму в розмірі 14645,29 грн.. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 28 грудня 2016 року вона була звільнена з посади бухгалтера ВАТ «Птахофабрика Маловисківська», на підставі статті 38 КЗпП України, за власним бажанням. Проте,\~ на день звільнення\~\~ відповідача розмір заборгованості по заробітній платі за період з 01 серпня 2016 року по 29 грудня становив 6661,33 грн.. Розмір середньомісячної заробітної плати позивача на підприємстві відповідача становив 1652,99 грн., без врахування податків і зборів і зазначає, що розрахунок з ним не був проведений до дня звернення до суду, а тому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 6 (шість) місяців. Позивач в судове засідання не з»явився, через канцелярію суду позивачем була подана заява про розгляд справи у її відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представником відповідача, в особі директора ВАТ «Птахофабрика Маловисківська» [PERSON], через канцелярію суду була подана заява про розгляд справи у відсутність представника товариства, в якій також зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с. 30-33). З урахуванням наведених вище обставин справи суд, визнав можливим у відсутність осіб, що беруть участь в розгляді справи, проводити судовий розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В період з 01 квітня 2009 року по 28 грудня 2016 року позивач працювала на посаді бухгалтера ВАТ «Птахофабрика Маловисківська». Згідно частини 2 статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частина 1 статті 47 КЗпП України встановлює, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З матеріалів справи вбачається, що в день звільнення з позивачем не було проведено розрахунку, як того вимагають положення статті 116 КЗпП України, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі, що підтверджується Довідкою виданою ВАТ «Птахофабрика Маловисківська» від 03 липня 2017 року, згідно якої заборгованість по заробітній платі [PERSON] станом на 03 липня 2017 року становить 6661,33 грн. за період з серпня по грудень 2016 року (а.с. 5). Таким\~ чином,\~\~ суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення\~ заборгованості по\~ заробітній платі\~\~ є законними та обґрунтованими, а тому\~ підлягають\~ задоволенню в\~ повному\~ обсязі. Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що\~ установивши при розгляді справи про стягнення\~ заробітної плати\~ у зв'язку\~ із\~ затримкою\~ розрахунку\~ при\~ звільненні,\~ що працівникові не були\~ виплачені\~ належні\~ йому\~ від\~ підприємства, установи,\~ організації\~ суми\~ в день звільнення,\~ коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня\~ після\~ пред'явлення\~ ним роботодавцеві\~ вимог\~ про розрахунок,\~ суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній\~ заробіток\~ за\~ весь\~ період затримки розрахунку,\~ а при непроведенні його до розгляду справи по\~ день\~ постановлення\~ рішення,\~ якщо\~ роботодавець\~ не\~\~ доведе відсутності в цьому своєї вини.\~ Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність\~ за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі,\~ якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку\~ дійде\~ суд, що розглядає справу.\~ При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за\~ час\~ затримки\~ розрахунку\~ з урахуванням спірної суми,\~ на яку той мав право,\~ частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна\~ заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. \~Згідно Довідки виданої ВАТ «Птахофабрика Маловисківська» від 03 липня 2017 року, середньомісячна заробітна плата позивача становить 1652,99 грн., без врахування податків та інших загальнообов»язкових платежів. Відповідачем не були надані заперечення на позовну заяву та докази на обгрунтування своїх заперечень, а навпаки було подано заяву про визнання позову тому враховуючи принцип змагальності цивільного судочинства та обов»язку кожної із сторін щодо надання доказів як підставу своїх вимог та заперечень, суд виходить із того, що розмір середньомісячної заробітної плати позивача становить 1652,99 грн., без врахування податків та інших загальнообов»язкових платежів. Звільнення позивача відбулося 28 грудня 2016 року,\~ тому позов про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні підлягає задоволенню за період з зазначений у позовній заяві, а саме за 6 (шість) місяців, тобто до 29 червня 2017 року згідно вимог позивача викладених у позовній заяві. \~Суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача середній заробіток по день постановлення рішення, так як при винесенні рішення суд керується статтею 11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих стронами. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: середня заробітна плата за 6 (шість) місяців х\~ 1652,99 грн., в сумі 9917,94 грн., в якості компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, без врахування податків та інших загальнообов»язкових платежів. Відповідно до положень частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.. Згідно пункту 2 частини 1 статті 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у правах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved