Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 06 вересня 2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON], від шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. Просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що причиною розпаду сім'ї стали часті сварки, склалися неприязні відносини, що призвело до розриву сімейних стосунків. З 11 березня 2017 року сторони проживають окремо. Відповідач створив сім'ю з іншою жінкою. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, шлюб існує формально, перспектив для збереження сім'ї немає. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 06 вересня 2014 року, виданого виконавчим комітетом Стуфчинецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, сторони зареєстрували шлюб 06 вересня 2014 року, про що зроблено актовий запис № 2. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 16 липня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоушицького районного управління юстиції у Хмельницькій області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Так як сторони є батьками малолітньої дитини, тому судом вживались заходи щодо збереження сім'ї шляхом надання сторонам строку на примирення протягом одного місяця, проте примирення не відбулось, сторони в судове засідання не з'явились, у зв'язку з цим підстави для подальшого збереження шлюбу відсутні. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача; сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних відносин не підтримують, протягом наданого строку не примирились; наполягають на розірванні шлюбу, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В частині 3 ст.115 цього ж Кодексу зазначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved