Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа:Виконавчий комітет Чернівецької міської ради в особі органа опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. 29.05.2012 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу з відповідачем дитина залишилася на повному утриманні та піклуванні позивача. Батько дитини протягом останніх п'яти років ніякої участі у вихованні доньки не приймає, без поважних причин самоусунувся від участі у її житті, не дбає про її благополуччя та матеріально не утримує, тобто повністю ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Також позивач зазначила, що [PERSON] після розірвання шлюбу виїхав за кордон та жодного разу після цього не проявляв батьківських почуттів до доньки та не спілкувався з нею. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, з метою соціального захисту малолітньої, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Просила позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Зокрема, про час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений через оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр». Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, у поданій до суду заяві позов підтримав, просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного: Так, судом встановлено, малолітня [PERSON] народилася [INFO], її батьками згідно копії свідоцтва про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Рішенням Першотравневого районного районного суду м.Чернівці від 29.05.2012 року шлюб між сторонами було розірвано та в подальшому 06.02.2017 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 844 грн. 50 коп. щомісячно (а.с.11,14). Дитина проживає разом із матір'ю. Зазначена обставина підтверджується довідкою ТОВ «ТД Укрвторресурс» від 16.01.2017 року (а.с.18). Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. За змістом ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як було встановлено судом, малолітня [PERSON], [INFO] навчається у Чернівецькій спеціалізованій школі №41. Фактично вихованням дитини займається мати. За час навчання доньки батько жодного разу на батьківських зборах присутнім не був, у вчителів не цікавився результатами навчання дитини (а.с.31). Таким чином, батько дитини її життям та здоров'ям не цікавиться, не займається її вихованням та не надає матеріальної допомоги на його утримання, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. У відповідності до ст.164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України. У цьому випадку позивач, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що відповідач як батько ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Як роз'яснено у п. 15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевірити докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема, щодо поведінки відповідача відносно дитини та достатності обґрунтувань тих обставин, які визначені підставою для позбавлення її батьківських прав, можливості зміни його поведінки відносно дитини внаслідок вжиття менш суворих заходів впливу. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Як було встановлено судом, згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 04.04.2017 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON], [INFO] (а.с.60). Зважаючи на вищевикладене та враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved