Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.07.1999 року, мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], та на даний час сім'я розпалася, через постійні конфліктну ситуації, в сімї відсутнє взаєморозуміння, подружжя пів року проживає окремо, а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивач підтримала позов та в судове засідання 27.05.2016 року позивач не з'явилася, направила суду клопотання про продовження розгляду справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнавав та за його клопотанням ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 29.04.2016 року сторонам було надано строк для примирення . В судове засідання 27.05.2016 року відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, особисто під підпис, причини неявки суду не повідомив, жодних клопотань чи заяв суду не направив. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 17.07.1999 року зареєстрували шлюб, мають малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Наведене підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін. Сторони надавали пояснення в судових засіданнях 18.04.2016 року та 29.04.2016 року. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, подружжя проживає окремо більше півроку. Позивач не бажає відновлювати стосунки, зазначає, що її рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Позивач вказує на основні підстави розірвання шлюбу - відсутність розуміння та наявність конфліктів, приниження з боку відповідача. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити - «[PERSON] ». Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судових витрат по справі -551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved