Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за минулий час, а саме: за останні два роки та одинадцять місяців, у розмірі ј від отриманих доходів за останні три роки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 07.03.2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Виконавчим комітетом Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис №4. У даному шлюбі вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дітей, тобто не приймає моральної та матеріальної участі в їх вихованні. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням змінити своє ставлення до дітей та надати матеріальну допомогу, писала листи йому та його батькам, просила допомогти як морально, так і матеріально, але всі прохання залишились поза увагою. Також зверталась із заявами про притягнення до кримінальної відповідальності боржника до Чугуївського ВП. Вихованням та забезпеченням дітей займається тільки позивач за допомогою своїх батьків, діти проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . 13.12.2013 року вона звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина та дружини до досягнення сином трирічного віку. 13.02.2019 року вона звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки. В МРВ ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву ГТУЮ у Харківській області зазначені рішення перебувають на виконанні. З моменту народження дітей жодних коштів та іншої допомоги на їх утримання позивач не одержувала від відповідача, її неодноразові прохання надати матеріальну допомогу є безрезультатними, вона вважає, що за рішенням суду відповідач зобов`язаний виплатити аліменти на користь доньки за минулий час, а саме за останні два роки та одинадцять місяців у розмірі 1\\4 частки від отриманих доходів. Позивач подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно заочного рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29 березня 2019 року між ними розірвано (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с.11,12). 18.02.2019 року Чугуївським міським судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 18.02.2019 року та 11.03.2019 року виданий стягувачу (а.с.13). На даний час судовий наказ перебуває на виконанні в Міжрайонному відділі ДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ у Харківській області, заборгованість по аліментам згідно довідки від 24.09.2019 року складає 11919,60 грн (а.с.45). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, що також визначено у ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Питання стягнення аліментів за минулий час врегульовано ч. 2 ст. 191 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За змістом цієї норми право стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: - до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; - особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такої вимогою чи на адресу його місця роботи тощо. Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилявся від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховував своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах десятирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Як передбачено статтями 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином, для вирішення спору позивачці під час судового розгляду даної справи необхідно було довести, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла одержати їх у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. На підтвердження вжитих заходів щодо одержання аліментів та доказів факту ухилення відповідача від сплати аліментів за минулий час, позивачу потрібно було надати суду належні та допустимі докази. Матеріали справи свідчать про те, що з вимогою про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх спільної доньки позивач звернулась до суду 12.07.2019 року. При цьому просить суд стягнути аліменти з відповідача на утримання доньки за останні два роки та одинадцять місяців, в той час як з 18.02.2019 року аліменти вже стягуються з відповідача за рішенням суду. Крім того, відсутні докази ухилення відповідача від сплати аліментів за останні два роки та одинадцять місяців, що передують зверненню до суду. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивач приймала заходи щодо одержання аліментів від відповідача на утримання доньки, оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що надані нею листи одержані особами, яким вони адресовані. Надана позивачем копія листа Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області за № 6847 від 12.02.2019 року не підтверджує факту ухилення відповідача від сплати аліментів за минулий час, а лише констатує факт звернення позивача до органу поліції, який виявився безрезультатним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed