Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.09.2004 вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Тульчинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №81. Від даного шлюбу у них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через низку причин, в тому числі через вживання відповідачем алкоголем. На даний час вони проживають окремо, подружніх стосунків вони не підтримують. За таких обставин збереження сімї вважає неможливим, а тому бажає шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася. Направила суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує і наполягає на розірванні шлюбу. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовнв вимоги визнає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів, так як це не суперечить вимогам закону. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що згідно повторного свідоцтва про шлюб, серія І-АМ №204536 (а.с.6) сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження, серія І-АМ№377221 (а.с.7) та І-АМ №208155 (а.с.8). Спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім'ї. Наданий сторонам строк для примирення до позитивних результатів щодо збереження шлюбу і покращення взаємовідносин не призвів. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.ст. 110-112 СК України. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім'ю не має, а відповідач не заперечує, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а отже, вимога позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища «Луценко» є законною та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, згідно її заяви залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved