overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свою заяву тим, що її батько [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до закону вона являється спадкоємицею першої черги. Крім неї спадкоємцем є її рідний брат [PERSON], який постійно проживав разом з батьком за адресою [ADDRESS] та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. 12 травня 2014 року вона звернулася до приватного нотаріуса для прийняття спадщини після смерті свого батька. Однак приватний нотаріус пояснила, що нею пропущений строк для прийняття спадщини. В установлений законом шестимісячний термін вона не зверталася до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини по причині того, що вона не мала відповідних правових знань та помилково вважала, що прийняття та оформлення спадщини повинна здійснити по закінченню шестимісячного строку з моменту смерті батька, а не протягом даного терміну. Просить визначити додатковий строк у вигляді одного місяця для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька. В судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не з'явилися, до початку надали заяву від 15.07.2014, в якій просили розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши в судовому засіданні письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 15.08.2013. Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є рідним батьком [PERSON] - позивачки по справі. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого12.06.2012 при реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 27.02.2001 прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу залишено [PERSON]. Позивач в установлений законом строк не звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Причиною пропуску звернення до нотаріальної контори стала юридична необізнаність позивача. Суд вважає, що причина пропуску строку для прийняття спадщини у позивача є поважною і вважає за можливе визначити додатковий строк для подачі заяви [PERSON] нотаріальну контору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини посилаючись на те, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.09.2010. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем. Відповідач участі у вихованні спільної доньки не приймає, обмежуючись короткочасними зустрічами для вручення сувенірів 2-3 рази на рік тривалістю 15-20 хв. Позивач є власником ј частини квартири [ADDRESS] . Дитина відвідує школу та заклади позашкільної освіти за місцем проживання, перебуває на обліку у відповідній медичній установі та районній бібліотеці тощо. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Представник Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації направив до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримує та просить долучити до матеріалів справи висновок про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем у справі та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у наведені доводів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів. Позивач прохала суд визначити розмір стягуваних з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред»явлення позову і до досягнення дитиною повноліття - до [INFO] включно. У судовому засіданні позивач позов підтримала прохала задовольнити. Відповідач позов визнав частково, вказував, що сума заявлена позивачем є надто високою. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08.08.1998 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Сторони не можуть дійти взаємної згоди щодо матеріального утримання дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в національному законодавстві. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Згідно ст.181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.ст.182,183 СК України, з урахуванням того, що відповідач не обтяжений аліментними зобов'язаннями, однак позивачем не надано суду доказів його можливості сплачувати 1500,00 грн. щомісячно на утримання малолітньої доньки, суд визначає аліменти на користь позивача в сумі 500 гривень щомісячно від частини його доходу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд задовольняє позов частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток в спільній сумісній власності, в якому вказала, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Добровільно вирішити питання про порядок володіння та користування майном, яка є їх загальною частковою власністю, відповідач не бажає, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не з'явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. На адресу суду від відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини справи та визначено відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.02.2014 року, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №178, та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.02.2014р. №18227045, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] (а.с.4,5). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.02.2014р. №18222561, [PERSON] на праві приватної часткової власності власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] (а.с.9). Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позовної заяви за наступних підстав. В судовому засіданні, встановлено, що позивачеві на праві приватної спільної часткової власності належить 3/4 частини квартири [ADDRESS] (а.с.9), а відповідачеві 1/4 частина квартири (а.с.4,5). Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток в спільній сумісній власності, в якому вказала, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Проте в Свідоцтві про право власності на вказану квартиру немає чіткого визначення часток у кожного із співвласників, у зв'язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач, в судовому засіданні, пояснила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягає на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явивсь, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про, що свідчить поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Причини неявки суду не відомі. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини справи та визначено відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №2857 від 06.05.1994 року, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Свідоцтво видане на підставі розпорядження С627 від 24.01.1994р. (а.с.6). Проте в Свідоцтві про право власності на вказану квартиру немає чіткого визначення часток у кожного із співвласників. Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позовної заяви за наступних підстав. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, з якого вбачається, що 09.02.2014 року [PERSON] знаходячись в кафе «Святошин» отримала тілесні ушкодження у вигляді кульового поранення, яке було завдано пострілом з травматичної зброї. Встановлено, що постріл вчинив [PERSON] 13.05.2014 року старший слідчий СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Журкіна М.С. винесла постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю у діях відповідача ознак суб'єктивної сторони злочину. В результаті неправомірних дій відповідача позивачеві спричинено матеріальну та моральну шкоду , у зв'язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. В якому просить суд: стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 5629,71 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та судові витрати. Позивач та представник позивача, в судовому засіданні, кожен окремо, пояснили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягають на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час, місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки відповідача суд не має відомостей.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, що заподіяно злочином. В заяві зазначила, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2004 року, який набрав законної сили, [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України в зв'язку з таємним викраденням майна у потерпілої [PERSON] Згідно обвинувальному вироку протиправними діями засудженої потерпілій спричинено майнову шкоду в сумі 4436 грн. Крім зазначеної суми просить стягнути з відповідачки на свою користь 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди, яка зумовлена її емоційними переживаннями в зв'язку з протиправною втратою майна, тривалою неможливістю поновити своє право, погіршенням фізичного здоров'я через психологічні переживання, зумовлені посяганням на її власність. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення справи у її відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. За таких обставин суд у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України вважає за можливе вирішувати справу без участі позивача. Відповідачка, належним чином повідомлена про час та місце вирішення спору, до суду не з'явилася з невідомих причин. Заперечень проти позову не надала. За згаданих обставин суд зі згоди позивача, висловленої у її письмовій заяві, у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, спричинена неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що спричинила її. К доказам винності відповідача у вчиненні винних протиправних дій, що завдали майнової шкоди позивачу, відноситься наданий судові вирок (а. с. 10), в якому зазначено, що розмір спричиненої потерпілій шкоди становить 4436 грн. і яким цивільний позов не вирішений. В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Вирішуючи вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд знаходить їх грунтовними, оскільки вони базуються на психологічних переживаннях потерпілої через протиправну втрату належного їй майна, неможливості розпорядитися ним на власний розсуд, а суму, про стягнення якої просить позивач, вважає домірною глибині емоційних страждань та майновому стану відповідачки. Судовий збір, пільги щодо сплати якого має позивач, відповідно до правил цивільного процесуального законодавства, належить стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх \~позовних вимог [PERSON] вказувала ті обставини, що на початку вересня 2015 року, [PERSON] перебуваючи у домоволодінні позивача, що розташоване в с. Мошни Черкаського району по вул. Радянській, 17, викрав належні [PERSON] золоті сережки, вагою 2,6 гр. Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 29.03.2016 року, [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі і звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України. Завдану позивачу матеріальну шкоду [PERSON] не відшкодував. Крім того своїми злочинними діями відповідач завдав [PERSON] моральної шкоди, яка полягає в порушенні її нормальних життєвих звязків та душевних хвилюваннях. У звязку з тим, що шкода, завдана позивачу протиправними діями [PERSON] і досі не відшкодована, [PERSON] була змушена звернутись до суду з відповідним позовом і просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 3253,25 грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Крім того позивач зазначила, що матеріальну шкоду оцінила в сумі 3253,35 грн. виходячи з вартості 1 гр. золота на час звернення до суду і така вартість складає 1251,25 грн., а оскільки викрадені сережки важили 2,6 гр., то відповідно вартість останніх наразі становить 3253,25 грн. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, що підтверджується даними оголошення в газеті «Черкаський край» за 28.09.2016 року № 76-77 про дату, час, місце розгляду справи, з зазначенням обовязкової явки відповідача та вказанням, що у разі такої неявки, справа буде розглядатися без останнього, а тому суд вважає за можливе розглядати цивільну справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне. Згідно вироку Черкаського районного суду від 29 березня 2016 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання, і визначено іспитовий строк терміном 2 роки. З вироку Черкаського районного суду вбачається, що [PERSON] на початку вересня 2015 року, приблизно о 16:00 годині, перебуваючи у домоволодінні, що належить його тітці [PERSON], за адресою: с. Мошни Черкаського району Черкаської області, вул. Радянська, 17, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, упевнившись, що вони є таємними для оточуючих,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Враховуючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, суд згідно з вимогами ч. 6 ст. 259 ЦПК України вважає за необхідне відкласти складання повного тексту рішення суду на строк не більше як п`яти днів з дня закінчення розгляду справи та проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 125 КК України. Збільшивши позовні вимоги просила суд стягнути з [PERSON] на її користь завдану їй майнову шкоду (збитки), вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в розмірі 26 462,74, яка складає загальну вартість придбання потерпілою лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, у тому числі витрати на дорогу та стягнути з відповідача на її користь завдану їй моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у розмірі 25 000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 24.07.2015 року [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Після нанесення [PERSON] їй тілесних ушкоджень вона була доставлена до Рівненської центральної міської лікарні для проведення невідкладних медичних заходів по рятуванню її життя, де остання пройшла ряд обстежень, що підтверджується відповідними записами лікарів у медичній картці потерпілої, та в подальшому перебувала на стаціонарному лікуванні у вказаній лікарні з 24.07.2015 року\~ по 31.07.2015 року. Після стаціонарного лікування вона продовжувала комплекс медичних заходів та процедур для повної реабілітації та видужання, у тому числі довготривале лікування зубів. Загальний розмір витрат на відновлення нормального стану здоровя та її життєдіяльності становить 25 184 грн. 02 коп. Вказує також, що їй було завдано матеріальну шкоду у звязку з наявними витратами на дорогу з м. Рівне до м. Костопіль та з м. Костопіль до м. Рівне в сумі 1278 грн. 72 коп. Позивач зазначає, що у звязку із ушкодженням здоровя, заподіяного вчиненням [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, їй було завдано моральної шкоди, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушені нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищ. Моральну шкоду оцінює в 25 000 грн. За наведених обставин\~ та

Outcome: approved