Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі по 26.06.2002 року, від шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], який після досягнення повноліття навчається в Національному транспортному університеті на 1 курсі автомеханічного факультету на денній формі навчання, в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, відповідач фізично здоровий, аліменти на користь інших осіб не сплачує, працює, має постійний дохід. Позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача на весь час навчання сина, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов підтримує, стягнення аліментів просить проводити з 01.06.2016 року. Відповідач також надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі до 26.06.2002 року, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про розірвання шлюбу, про народження. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається в Національному транспортному університеті на автомеханічному факультеті, форма навчання -денна, термін навчання - з 01.09.2015 року по 30 червня 2019 року, що стверджується довідкою цього навчального закладу від 09.12.2015 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як передбачено ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, син сторін [PERSON] на даний час досяг повноліття, продовжує навчання, суд вважає, що він у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки він не працює, навчається на денному відділенні навчального закладу, кошти йому необхідні на харчування, проїзд, придбання одягу, необхідних підручників, зошитів, канцелярських знарядь. При визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини. Так, відповідач за віком та станом здоров'я є працездатною особою, інших аліментних зобов'язань не має, працює та має постійний дохід. З врахуванням всіх наведених обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на їхнього повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, оскільки суд вважає , що відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу повнолітньому синові на період його навчання. Судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. За положеннями ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів визначений для дітей, тобто, до досягнення повноліття. Нормами сімейного законодавства не передбачено мінімального розміру аліментів для повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання. За ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, позивач звернулася до суду 19.04.2016 року, але просила суд стягнути аліменти з відповідача з 01.06.2016 року. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 551 грн. 20 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved