Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 22.02.2007 року на підставі розпорядження Таращанської РДА Київської області від 04.05.2006 року за № 150 [PERSON] на земельну ділянку площею 0,3976 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Крутогорбівської сільської ради Таращанського району Київської області, з кадастровим номером [NUMBER] та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 22.02.2007 року на підставі розпорядження Таращанської РДА Київської області від 04.05.2006 року за № 150 [PERSON] на земельну ділянку площею 1,8297 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Крутогорбівської сільської ради Таращанського району Київської області, з кадастровим номером [NUMBER] та скасувати його державну реєстрацію. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, в тому числі у вигляді права на земельну частку (пай) КСП «Перше Травня» Крутогорбівської сільської ради Таращанського району Київської області, яка складалася з двох земельних ділянок. 15.09.2004 на вказану земельну частку (пай) Богуславською районною державною нотаріальною конторою на ім'я відповідача - [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки. На підставі вказаного свідоцтва відповідач [PERSON] в установленому законом порядку отримала вищезазначені державні акти на право власності на земельну ділянку. Проте, рішенням Богуславського районного суду Київської області від 30.08.2013 року, зазначене свідоцтво було частково скасовано і за ним (позивачем) визнано право власності на 1/2 частину спадкового майна, в тому числі і на 1/2 частину права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Перше Травня», місце розташування Крутогорбівська сільська рада Таращанського району Київської області. В зв'язку з цим захистити своє право на 1/2 частину земельної частки (паю) після смерті спадкодавця, яка в даний час виділена в натурі і складається із двох земельних ділянок, відповідно площею 0,3976 га та 1,8297 га позивач може вирішити шляхом звернення до суду з даним позовом про визнання недійсними державних актів на право власності на дані земельні ділянки серії [NUMBER] та [NUMBER]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, які викладені в позовній заяві, наголосивши на тому, що відповідачка отримала вищезазначені державні акти на право власності на земельну ділянку, відповідно серії [NUMBER] та [NUMBER] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.09.2004 року державним нотаріусом Богуславської районної нотаріальної контори, згідно з яким вона успадкувала після смерті батька сторін по справі [PERSON], який помер [INFO] року поряд із іншим майном і право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Перше Травня», місце розташування Крутогорбівська сільська рада Таращанського району Київської області розміром в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], та яке (свідоцтво про спадщину) згідно рішення Богуславського районного суду від 30.08.2013 року було частково скасовано і за ним (позивачем) визнано право власності на 1/2 частину спадкового майна, в тому числі і на 1/2 частину права на земельну частку (пай). Відповідач - [PERSON], не заперечуючи факту того, що нею були отримані вищезазначені державні акти на право власності на земельну ділянку, відповідно серії [NUMBER] та [NUMBER] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.09.2004 року державним нотаріусом Богуславської районної нотаріальної контори, згідно з яким вона успадкувала після смерті їхнього батька [PERSON], який помер [INFO] року, поряд із іншим майном і право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Перше Травня», місце розташування Крутогорбівська сільська рада Таращанського району Київської області розміром в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], та яке (свідоцтво про спадщину) згідно рішення Богуславського районного суду від 30.08.2013 року було частково скасовано і за ним (позивачем) визнано право власності на 1/2 частину спадкового майна, в тому числі і на 1/2 частину права на земельну частку (пай), позов не визнала з підстав, які наведені в запереченні проти позову, вважаючи, що видачею вказаних державних актів, право позивача на отримання в спадщину частини права на земельну частку пай, ніяким чином не порушені Представник відповідача - Таращанської РДА Київської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - відділу Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про слухання справи без його участі, вирішення даної справи покладає на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про слухання справи без його участі, вирішення даної справи покладає на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, у т.ч. у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Перше Травня», місце розташування Крутогорбівська сільська рада Таращанського району Київської області розміром в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. 15.09.2004 року на дану земельну частку (пай) державним нотаріусом Богуславської районною нотаріальною конторою на ім'я відповідача - [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] на підставі розпорядження Таращанської районної державної адміністрації Київської області від 04.05.2006 року за № 150 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], згідно з яким вона є власником земельної ділянки площею 0,3976 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Крутогорбівської сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], та державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], згідно з яким вона є власником земельної ділянки площею 1,8297 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Крутогорбівської сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER]. Однак, рішенням Богуславського районного суду Київської області від 30.08.2013 року по справі № 358/591/13-ц, яке набрало законної сили 10.09.2013 року, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Богуславською районною державною нотаріальною конторою Київської області 15.09.2004 року на ім'я [PERSON], частково скасовано і за відповідачем визнано право власності на 1/2 частину спадкогового майна, яке належало померлому [PERSON], у т.ч. на 1/2 частину земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перше Травня» Крутогорбівської сільської ради Таращанського району Київської області розміром в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі . Таким чином, відповідач [PERSON] отримала державні акти на праві власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2004 року, яке в подальшому було частково скасовано. В зв'язку з цим захистити своє право на 1/2 частину земельної частки (паю) після смерті спадкодавця, яка в даний час виділена в натурі і складається із двох земельних ділянок, відповідно площею 0,3976 га та 1,8297 га позивач може вирішити шляхом звернення до суду з даним позовом про визнання недійсними державних актів на право власності на дані земельні ділянки серії [NUMBER] та [NUMBER]. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). За положеннями глави 16 ЦК України правочин може бути визнано недійсним з підстав визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсними і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки (на час виникнення спірних відносин) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таку саму правову позицію було висловлено Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 26 вересня 2012 року (справа № 6-103 цс 12). Також, з гідно з висловленою Верховним Судом України у постанові від 4 червня 2014 р. у справі № 6-46цс14 правовою позицією, державні акти на право власності на земельні ділянки можуть визнаватися судами недійсними з метою захисту порушених прав на землю без визнання недійсним рішення органу влади, на підставі якого такий акт виданий, у випадках видання державних актів на право власності на земельні ділянки з порушенням вимог закону, всупереч рішення чи угодам. У цьому разі таке визнання є, на думку cуду, належним та самостійним способом поновлення порушених прав на земельну ділянку в судовому порядку. У якості прикладу cуд послався на ухвалу від 30 жовтня 2013р. Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка, застосувавши ст. 155 ЗК України, визнала помилковим висновок суду апеляційної інстанції про неможливість визнання недійсним державного акта, оспореного з підстав перевищення указаного в ньому розміру земельної ділянки над розміром, зазначеним у рішенні сільської ради про надання землі у власність Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, слід зазначити, що зважаючи на позицію Верховного Суду України викладену у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно положень ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Тобто власник порушеного права може скористатися цілком конкретним способом захисту свого права. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на матеріали справи, судом були встановлені докази того, що відповідачем були порушені права позивача щодо користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, понесені ним судові витрати Враховуючи викладене, з огляду на правові позиції, викладені Пленумом Верховного Суду України в постанові від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 26 вересня 2012 року у справі № 6-103 цс 12, Верховним Судом України у постанові від 4 червня 2014 р. у справі № 6-46цс14,

Outcome: approved