Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, просила позбавити його батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що з 15.09.2007 року по 25.09.2012 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Бабушкінскього районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2011 року з відповідача стягуються аліменти на утримання синів. Діти з моменту розлучення і по теперішній час перебувають на утриманні позивача та проживають разом з нею. Батько дитини, перестав надавати їй будь-яку матеріальну допомогу на утримання дітей, має велику заборгованість по сплаті аліментів, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків і практично ніяким чином не цікавився своїми синами, з вересня 2012 року дітей не бачив, інтересу до них не виявляє, що на її думку є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо синів. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 15.09.2007 року по 25.09.2012 року, від якого мають синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідач у часті у вихованні та утриманні синів не приймає з 2012 року,тобто після фактичного припинення шлюбних стосунків. Станом на 01.06.2021 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 211167,43 грн., що підтверджується довідкою відділу ДВС. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Із роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки та піклування в особі Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дітей позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , оскільки оцінюючи докази у зазначеній справі суд дійшов висновку про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, батько взагалі не приймає участі у вихованні дітей, не відвідує дітей та не спілкується з ними, ухиляється від утримання дітей, має заборгованість по аліментах. Таким чином, з урахуванням неявки відповідача до судового засідання, суд прийшов до висновку, що ставлення відповідача до дітей є байдужим, дітьми опікується мати, перешкод з боку якої у спілкуванні відповідача з дітьми судом не встановлено. Вказані обставини дають підстави суду для позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей, вказане рішення приймається в найвищих інтересах дітей. Крім того, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), в якому зазначив, що якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У зазначеному рішенні розглядалися аналогічні правовідносини, тому суд вважає за можливе застосувати його у вказаній справі. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути судові витрати у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved