Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати його таким, що втратив право користування домоволодінням №17 по вул.Могилевська у м.Дніпро. В обґрунтування даного позову позивач зазначила, що вона є власником домоволодіння, що розташоване за вищезазначеною адресою. 27 липня 2001 року вона з власної волі зареєструвала у своїй квартирі, за адресою: м.Дніпро, вул. Могилевська, буд.17, відповідача, який є їй внуком. Проте останній з 27 липня 2001 року та до теперішнього часу мешкає за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що за адресою: м.Дніпро, вул.Могилевська, буд.17 відповідач ніколи не проживав, а був тільки зареєстрований, його особистих речей в будинку ніколи не було та комунальні платежі він не сплачував. Позивач особисто зверталась до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку добровільно, але отримувала відмову, у звязку з чим вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. У судовому засіданні позивач, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просили позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Суду пояснив, що у домоволодінні №17 по вул.Могилевській у м.Дніпро він не проживає з 2001 року. На теперішній час він з сімєю проживає за адресою: [INFO], а за адресою зазначеною в позові він ніколи не проживав та проживати не бажає. Представник третьої особи - Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, до початку судового засідання надав заяву про розгляду справи у відсутності представника та ухвалення рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши позивача, представника позивача [PERSON], відповідача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу належить 5/9 частин житлового будинку №17 по вул.Могилевській у м. Дніпрі, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 березня 1982 року, посвідченим Державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованим у реєстрі за №1-1132. Відповідно до довідки № 5037 від 20 березня 2017 року, виданої Відділом комунального господарства Чечелівської районної у місті Дніпрі ради вбачається, що в квартирі [ADDRESS]: позивач, відповідач та [PERSON]. Також довідкою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 03 квітня 2017 року, встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], з 27 липня 2001 року зареєстрований за адресою: [INFO]. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони з 2001 року є сусідами позивача та відповідача в будинку позивача ніколи не бачили. Відповідно до акту про не проживання та відсутність особистих речей, складеного 22 березня 2017 року, встановлено, що в оглянутому будинку №17 по вул. Могилевській у м.Дніпро відповідач ніколи фактично не проживав, його особистих речей не виявлено, спальних місць та інших ознак, які вказують на фактичне проживання відповідача за зазначеною адресою також немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, спроб вселитися не робив і ніхто не перешкоджав його проживанню або вселенню до нього, а тому вимоги позивача щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є законними та обґрунтованими. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає\~стягненню сума судового збору у\~розмірі 640 грн.

Outcome: approved