Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що в 1987 році її чоловіку [PERSON] був виданий ордер № 23/29 на вселення до житлового приміщення, а саме в зазначену квартиру, яка знаходиться на балансі Макарівської КЕЧ району. 24.09.2017 [PERSON] помер, у відповідності до положень ст. 106 Житлового кодексу України [PERSON] переуклала договір найму житла 25.11.2019 з Макарівською КЕЧ району. Згідно довідки про склад сім`ї в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1956 року народження, - наймач - з 1987 року; син [PERSON] , 1980 року народження, - з 1998 року; дочка [PERSON] , 1987 року народження, - з 1987 року; зять [PERSON] , 1985 року народження, - з 2012 року; онук [PERSON] , 2012 року народження, - з 2012 року; онука [PERSON] , 2015 року народження, - з 2015 року. Однак, відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і квартирою взагалі не цікавиться. Перешкод в користуванні житлом позивач та інші члени сім`ї відповідачу не чинять. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування житлом, є перешкодою для оформлення субсидії, що і стало підставою для звернення позивача до суду. На запит суду щодо надання інформації про реєстрацію місця проживання (перебування) відповідача [PERSON] 28.02.2020 надійшла відповідь, із змісту якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] (не перереєстрований), але не проживає більше десяти років (а.с.25-26). Ухвалою від 02.03.2020 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11.06.2020, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.27-28). Ухвалою суду від 11.06.2020 закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено судовий розгляд на 09.07.2020 (а.с.43). Виклик відповідача [PERSON] у судові засідання, призначені на 09.07.2020 та 30.07.2020 здійснювався шляхом розміщення 16.06.2020 та 13.07.2020 оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.49,65). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Сторони та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення (а.с.55). Оскільки позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, судом було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній доказів. Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 20.12.1986 уклали шлюб, після реєстрації шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.15). 29.06.1987 Макарівською КЕЧ району [PERSON] був виданий Ордер № 23/29 на право зайняття з родиною: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , житлової площі: квартиру [ADDRESS] (а.с.10). [PERSON] помер [INFO] 55 років в смт. Городок Радомишльського району Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). Згідно договору № 22 найму житла в будинках державного і комунального фонду від 25.11.2019, Макарівська квартирно-експлуатаційна частина району Міністерства оборони України в особі начальника Герасименка А.Д., що дії на підставі Положення Наймодавець з однієї сторони, та [PERSON] Наймач з другої сторони, на підставі ордера уклали договір, згідно якого наймодавець надає наймачу та членам його сім'ї у безстрокове користування квартиру [ADDRESS] (а.с.8-9). Із картки прописки вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстроване: [ADDRESS] (а.с.17), що також підтверджується довідкою від 18.12.2019 Макарівською КЕЧ району (а.с.18). Згідно Актів обстеження житла від 18.09.2019, 23.10.2019, 21.11.2019, 06.12.2019, складених комісією працівниками Будинкоуправління № 9, Макарівської КЕЧ району про те, що при обстеженні житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , виявлено, що [PERSON] в даній квартирі не проживає з 2009 року (а.с.11,12,13,14), що також підтверджується інформацією, наданою начальником Будинкоуправління № 9, в якій також зазначено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає більше 10 років (а.с.25 зворот.). Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями заявлених позивачем свідків: сусідки [PERSON] та [PERSON] (останні ухвалою суду від 02.03.2020 були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, копії ухвали отримали (а.с.35,36), які підтвердили факт не проживання [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] з 2009 року (а.с.56,57,58,59). Відповідно до статті 47 Конституції України і частини третьої статті 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ч. 2 ст. 824 ЦК України, у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. Відповідно до статті 64 ЖК УРСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як і наймач і члени його сім`ї. Статтею 71 ЖК УРСР встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шість місяців. Відсутність особи понад встановлений строк повинна бути без поважних причин. Згідно із статтею 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її більше зазначеного строку здійснюється в судовому порядку. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства та встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1). На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved