overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 08.09.2012 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], спільне життя не склалося, вони припинили подружні стосунки, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, все це призвело до того, що вони втратила почуття любові та поваги один до одного, збереження шлюбу вона вважає неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 08.09.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сім'ю позивач не має. Як передбачено ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За клопотанням відповідача судом було надано сторонам місячний строк на примирення з метою збереження сім»ї, але це не призвело до позитивних наслідків, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. В судовому засіданні також встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, майнові спори між подружжям відсутні. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON]. Судові витрати по справі позивач залишає за собою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 08 серпня 2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, на даний момент сімя фактично розпалася, спільне господарство не ведуть з травня місяця 2015 року. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. \~ Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законодавством \~порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи \~за його відсутності або якщо \~повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, щопозивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. \~\~\~ Так, судом встановлено, що 08 серпня 2009 року виконавчим комітетом Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №17. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на «Щербина». Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ № 106394, виданого виконавчим комітетом Дніпровської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Сторони являються батьками [PERSON], [INFO]. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.\~\~ Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач просила після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Щербина» - її клопотання є законним та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 09.04.2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не мають, сімейне життя не склалося, причиною цьому стали постійні непорозуміння та конфлікти між ними, протягом двох років вони не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними неможливе, а тому вона просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за письмовою згодою позивача. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 09.04.2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про одруження. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, проживають вони окремо, наміру зберігати сім'ю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу сторони не змінювали прізвищ. Сплачений судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. позивач залишає за собою. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 09.07.2002 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, між ними почали виникали непорозуміння, які призвели до того, що вони з 2012 року припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. Позивачем надано до суду заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що позовні вимоги вона підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за письмовою згодою позивача. Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 09.07.2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбних відносин сторони не підтримують, проживають окремо, наміру зберігати сім'ю позивач не має, на що вона вказує в позовній заяві. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, просить суд залишити їй прізвище -[PERSON]. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 09.10.2010 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, шлюбні відносини фактично припинені, а тому позивач просила суд шлюб між ними розірвати. До суду позивач надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказала на те, що позов підтримує. Відповідач також надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. За п.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому засіданні судового рішення в разі визнання відповідачем позову провадиться в порядку, передбаченому ст.174 цього Кодексу. А згідно з п.4.ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 09.10.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, наміру зберігати сім'ю вони не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. А тому суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 09 жовтня 2004 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, на даний момент сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведуть. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, надали до суду заяви, в яких просили справу розглядати без їх участі. Крім того, позивач заначила, що позов підтримує, відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд установив, що 09 жовтня 2004 року Надеждівською сільською радою Білозерського району Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на « [PERSON] ». Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Надеждівською сільською радою Білозерського району Херсонської області. Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Надеждівською сільською радою Білозерського району Херсонської області 12.05.2005 року, позивач та відповідач являються батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні 26.08.2010 року, позивач та відповідач являються батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 Сімейного кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до положень ч.1 ст.24 Сімейного кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 10.05.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого дітей не мають, сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, вони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, більше року проживають окремо, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за письмовою згодою позивача. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 10.05.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сімю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище «Кривенька», на що вона вказала в позовній заяві. Судові витрати по справі позивач залишає за собою. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 10.07.2009 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], які залишилися проживати з позивачем, сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, між ними склалися неприязні стосунки, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем було надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що позовні вимоги вона підтримує. Відповідач також надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 10.07.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сім'ю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON], на що вона вказує в поданій заяві.

Outcome: approved