Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. В даний час їхні діти, [PERSON] та [PERSON] проживають разом зі позивачем та знаходиться на її утриманні. На сьогоднішній день [PERSON], всупереч ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей, що і змусило позивача звернутися до суду. Стан здоров'я їхніх дітей добрий, але враховуючи забруднену екологію і те, що для нормального фізичного та розумового розвитку дитини необхідно нормальне харчування, вітаміни - це зумовлює потребу в додаткових коштах. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Знаючи, що останні постійно потребують батьківської уваги та матеріальної допомоги, відповідач навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання неповнолітніх дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Ті обставини, що відповідач працює неофіційно, не має постійного доходу, а заробіток позивача є невеликим оскільки остання доглядає за своєю бабусею як її офіційний опікун, змусило позивача просити суд визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, а на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 900 (дев'ятсот) гривень щомісячно. Свої позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання синів в розмірі 700 (сімсот) та 900 (дев'ятсот) гривень щомісячно, позивач обґрунтовує тим, що її матеріальне становище є недостатнє для забезпечення нормального розвитку, повноцінного харчування та забезпечення одягом і взуттям, приймаючи до уваги невеликий заробіток позивача. А тому позивач вважає що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання їх неповнолітніх синів у зазначених вище сумах щомісячно і до повноліття [PERSON] та [PERSON]. Просить стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подання заяви і до повноліття сина [PERSON]. Стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 900 (дев'ятсот) гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подання заяви і до повноліття сина [PERSON] та судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини\~ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ст. 180 Батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ч. З ст. 181 За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. ч. 2 ст. 182 Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. ч. 1 ст. 183 Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 141 СК України\~встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. Судом встановлено, що з відповідачем [PERSON] позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. В даний час їхні діти, [PERSON] та [PERSON] проживають разом зі позивачем та знаходиться на її утриманні. На сьогоднішній день [PERSON], всупереч ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей, що і змусило позивача звернутися до суду. Стан здоров'я їхніх дітей добрий, але враховуючи забруднену екологію і те, що для нормального фізичного та розумового розвитку дитини необхідно нормальне харчування, вітаміни - це зумовлює потребу в додаткових коштах. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Знаючи, що останні постійно потребують батьківської уваги та матеріальної допомоги, відповідач навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання неповнолітніх дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Ті обставини, що відповідач працює неофіційно, не має постійного доходу, а заробіток позивача є невеликим оскільки остання доглядає за своєю бабусею як її офіційний опікун, змусило позивача просити суд визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, а на утримання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 900 (дев'ятсот) гривень щомісячно. Свої позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання синів в розмірі 700 (сімсот) та 900 (дев'ятсот) гривень щомісячно, позивач обґрунтовує тим, що її матеріальне становище є недостатнє для забезпечення нормального розвитку, повноцінного харчування та забезпечення одягом і взуттям, приймаючи до уваги невеликий заробіток позивача. А тому позивач вважає що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання їх неповнолітніх синів у зазначених вище сумах щомісячно і до повноліття [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин, та згідно норм закону, суд приходить до висновку, що причини, які викликали у позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання неповнолітніх доньок, стягнення судових витрат є обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial