Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Вказує на те, що з 2007 р. по 2018 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітніх дочок, які проживають з позивачем, однак між сторонами не досягнуто домовленості щодо розміру аліментів на дітей, у зв`язку з чим позивач звернулась з позовом до суду. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2019 р. дану цивільну справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. На виконання вимог вищевказаної ухвали, відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить її задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про шлюб, укладений 11.09.2018 р. змінила прізвище на « [PERSON] ». Діти перебувають на утриманні позивача, що зазначається позивачем і не спростовується відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В силу вимог п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Суд вважає доведеним факт того, що неповнолітня донька сторін по справі, проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, домовленості між сторонами щодо її утримання не досягнуто,а батько дитини у добровільному порядку відмовляється надавати допомогу на її утримання, тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Інших обставин, які б звільняли відповідача від сплати аліментів судом не встановлено. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст.182, 183 СК України, а саме: матеріальне становище платника аліментів, стан його здоров`я, відсутність на його утриманні інших утриманців, та враховуючи матеріальне становище дитини, яка на даний час утримується лише за рахунок матері, якій тяжко утримувати та забезпечувати доньку всім необхідним самостійно та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки цей розмір є доцільним та буде відповідати потребам дитини. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 3 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від сплати судового збору, то згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved