Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що вона є власником 1/3 та 5/18 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] належить 1/3 та 1/18 частин вказаної квартири. Спірна квартира складається з двох кімнат, кімнати ізольовані, загальна площа даної квартири становить 45,1 кв.м., житлова площа 26,3 кв.м., у тому числі: 1-ша кімната 12,8 кв.м., 2-га кімната 13,5 кв.м., кухня 5,9 кв.м., ванна кімната (поєднана із вбиральнею) 2,7 кв.м., коридор 10,2 кв.м., балкон 2,3 кв.м. З 2016 р. у вказаній квартирі разом з матір`ю проживає відповідач [PERSON] . Після того, як відповідач отримала право власності на 7/18 часток у спірній квартирі, вона змінила вхідні замки, і не допускає її до квартири, не дає спілкуватись з матір`ю, яка є людиною похилого віку. Таким чином, відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою, у добровільному порядку відповідач не бажає визначити порядок користування спірною квартирою. Просить суд: встановити наступний порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] : виділити в користуванні їй житлову кімнату площею 13,5 кв.м.; виділити в користування відповідачу житлову кімнату площею 12,8 кв.м. разом з прилеглим до кімнати балконом площею 2,3 кв.м.; всі інші приміщення квартири, а саме коридор площею 10,2 кв.м., ванну кімнату (поєднану із вбиральнею) площею 2,7 кв.м. залишити у спільному користуванні; стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу у сумі 2500 грн. та судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Мірошніченко В.В. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, свою позицію щодо позовних вимог відобразила у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві власності 1/3 та 5/18 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.01.1998 р. та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серія НВА 492311 від 13.09.2016 р. Відповідачу [PERSON] належить 1/3 та 1/18 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 13.09.2016 р. Згідно Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] складається з 2-х кімнат житловою площею 45,1 кв.м., в тому числі: 1-а кімната 12,8 кв.м., 2-а кімната 13,5 кв.м., кухня 5,9 кв.м., ванна кімната (поєднана із вбиральнею) 2,7 кв.м., коридор 10,2 кв.м., балкон 2,3 кв.м. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Враховуючи вищевикладене, слід встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: Виділити у користування [PERSON] житлову кімнату, площею 13,5 кв.м. Виділити у користування [PERSON] житлову кімнату, площею 12,8 кв.м. разом з прилеглим до неї балконом, площею 2,3 кв.м. Коридор площею 10,2 кв.м., ванну кімнату (поєднану з вбиральнею), площею 2,7 кв.м. - залишити у спільному користуванні. Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2500 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи складність справи, виконаних адвокатом Мірошніченком В.В. робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом Мірошніченком В.В. на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом Мірошніченком В.В. послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на правничу допомогу у сумі 500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial