Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить винести рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачем, який було укладено 22.09.2006 року та зареєстровано відділом РАЦС по місту Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області, зроблено актову запис за № 242, та визначити місце проживання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], з нею, а сина [PERSON], [INFO], з відповідачем. У своїй заяві позивач зазначила, що у шлюбі з відповідачем вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], однак, у звязку з тим, що вони виявились самостійними та самодостатніми людьми, здатними на реалізацію життєвих амбіцій, одержання власних доходів від роботи та мають власні інтереси кожен окремо від іншого. Без будь-яких окремих суперечок та скандалів стали проживати окремо, підтримуючі дружні стосунки та поважаючи один одного. Молодший син [PERSON] виявив бажання проживати разом з відповідачем, а старший син [PERSON] з нею. Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої він позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити та ухвалити рішення у його відсутність. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляду справи у її відсутності. Від органів опіки та піклування Кочетоцької селищної ради та Оратівської селищної ради надійшли заяви про розгляд справи у відсутності їх представників та ухвалення рішення на розсуд суду. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 22.09.2006 року відділом РАЦС по місту Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 037685, про що складено відповідний актовий запис за № 242 (а.с.8). У шлюбі сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження: серії 1-ВЛ № 069207, виданим відділом РАЦС по місту Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області 23.02.2007 року, та серії 1-ВЛ № 131484, виданим Кочетоцькою селищною радою Чугуївського району Харківської області 15.08.2008 року відповідно (а.с.9,10). Сторони шлюбно-сімейних відносин не підтримують, мешкають окремо. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сімї неможливим, у звязку з чим шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.1,2 ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7,8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Рішенням органу опіки та піклування Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області від 22.03.2016 року визнано за можливе визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком, [PERSON], а малолітнього [PERSON] з матірю, [PERSON] (а.с.12), проти чого сторони не заперечують. Сторони по справі мають самостійний дохід, що підтверджується довідками ТУ ДСА України у Харківській області та Іллінецької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № 63 від 11.02.2016 року (а.с.15,16). Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], з позивачем, а [PERSON], [INFO], з відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved