Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 3/5 частку будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона з 1979 року зареєстрована та фактично проживає в будинку [ADDRESS] . Зазначений будинок побудовано нею та її колишнім чоловіком [PERSON] . Свідоцтво про право власності на цей будинок на підставі рішення виконавчого комітету Петрівської сільської ради народних депутатів №18 від 10.02.1989 року видано на ім`я [PERSON] . Рішенням народного суду Знам`янського району Кіровоградської області від 19.04.1990 року, будинок розділено між сторонами. Діюче на той час законодавство не передбачало державної реєстрації права власності. На час ухвалення судом рішення [PERSON] виїхав жити до Російської Федерації. Тобто свою частину будинку, як зазначено в рішенні суду в натурі не виділив. Що не дало їй можливості зареєструвати своє право на належну їй частку спільного майна. Земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарсько-побутових будівель до теперішнього часу не приватизована. [INFO] [PERSON] помер у селищі Мирний Суджанського району Курської області Російської Федерації. Згідно зі ст.549 ЦК України 1963 року, що діяла на час відкриття спадщини, їх син - [PERSON] фактично прийняв спадщину після свого батька своїми діями, оскільки вступив у володіння та управління майном. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.01.2018 встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; визнано за [PERSON] , право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . На даний час, має намір належним чином оформити право власності на частку належного їй житлового будинку, однак в процесі здійснення державної реєстрації з`ясувалося, що в рішенні народного суду від 19.04.1990 не вказано, що за [PERSON] визнано право власності на 3/5 частки житлових приміщень та господарських будівель за адресою: [ADDRESS] (в рішенні зазначено виділити на праві власності), крім того існує розбіжність в зазначенні адреси домоволодіння, осільки в рішенні суду зазначено с. Суслове, хоча будинок розташовано в с. Петрове Знам`янського району Кіровоградської області. Оскільки зазначені описки в рішенні суду усунути не можливо, її об`єктивно позбавлено можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідачу судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 04.01.1990 свідчить про те, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] в цілому на праві приватної власності належить [PERSON] . Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Петрівської сільської ради народних депутатів від 10.02.1989 №18. З рішення народного суду Знам`янського району Кіровоградської області від 19.04.1990 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Водночас, визнано право власності та виділено [PERSON] 3/5 частини будинку [ADDRESS] , [PERSON] виділено 2/5 частини вказаного будинку. Технічний паспорт на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовлено Знам`янським БТІ 21.08.2017 на замовлення [PERSON] . Рішенням Знам`янського місьрайонного суду Кіровоградської області від 10.01.2018 року встановлено факт прийняття [PERSON] , спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та визнано за [PERSON] , право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. З правової позиції Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеній у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 вбачається, що суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи викладене, що будівництво житлового будинку, який є об`єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства, існує рішення суду яким зазначений будинок між розподілено між співвласниками, однак фактичне виділення часток не відбулося, наразі позивач яка на законних підставах з 1979 року позбавлена права у встановленому законом порядку, оформити своє право на належні їй 3/5 частки будинку, суд вважає, що позов є обґрунтованим, тому за позивачем можливо визнати право власності на 3/5 частки будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved