Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідач [PERSON] , приходиться батьком її повнолітнього сина [PERSON] , який після досягнення повноліття продовжує навчатись, є студентом ДПТНЗ «Білоцерківського професійного ліцею» та потребує матеріальної допомоги, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1 / 4 частини доходу відповідача, щомісячно, починаючи з 23.03.2020 р., до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд проводити розгляд справи без участі позивача та її представника. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, був викликаний в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони є батиьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується матеріалами справи . Встановлено, що повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] здобуває професію «Оператор з обробки інформації та програмного забезпечення» в ДПТНЗ Білоцерківського професійного ліцею, період навчання з 03.09.2018 року по 30.06.2021 року, денна форма навчання. Наведене підтверджується довідкою № 44 від 06.02.2020 р. (а.с.2). При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Подаючи позовну заяву до суду, особа має довести наявність передбачених статтею 199 СК України факторів, які надають право стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання. Так, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. А згідно ч. 3 вказаної статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що відповідач не надає добровільно допомогу своєму сину, який потребує матеріальної підтримки, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини на період його навчання не заперечив, повнолітня дитина сторін здобуває професію і на даний час, навчання є основним видом його діяльності, він не має змоги працювати та повністю себе утримувати. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved