Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом обґрунтовуючи свої вимоги наступним. 26 травня 2017 року помер її батько [PERSON], який на день смерті проживав в [INFO]. До складу спадщини, що відкрилась зі смертю батька входять дві земельні ділянки: земельна ділянка площею 5,8796 гектара, розташована на території Марянівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 2323384400:02:003:0005; право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 167638, виданим 5 грудня 2008 року, та зареєстрованим у Книзі реєстрації у Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010827300056; земельна ділянка площею 0,4802 гектара, розташована на території Марянівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 2323384400:05:005:0113; право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЗП № 167639, виданим 5 грудня 2008 року та зареєстрованим у Книзі реєстрації у Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010827300057. З метою реалізації спадкових прав позивач звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з відповідною заявою, внаслідок чого була заведена Спадкова справа № 186 за 2017 рік. Крім неї, інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом, немає. Готуючи документи для оформлення спадкових прав, позивач встановила відсутність оригіналів обох Державних актів на право приватної власності на землю, у звязку з чим нотаріусом було відмовлено Постановою від 02.05.2018 року № 333/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином,\~відсутність оригіналів\~правовстановлюючих документів\~на нерухоме\~майно (земельні\~ділянки)\~унеможливлюють реалізацію\~права власності\~позивача на\~спадкове майно\~шляхом отримання\~Свідоцтв про\~право на\~спадщину на\~нерухоме майно,\~тому вона\~змушена звертатися\~до суду\~з цим\~позовом,\~в якому\~просить визнати\~за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 26 травня 2017 року, право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 5,8796 гектара, розташовану на території Марянівської сільської ради Михайлівського району, Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 2323384400:02:003:0005; право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЗП № 167638 виданим 5 грудня 2008 року, та зареєстрованим у Книзі реєстрації у Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010827300056; земельну ділянку площею 0,4802 гектара, розташовану на території Марянівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 2323384400:05:005:0113; право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 167639 виданим 5 грудня 2008 року та зареєстрованим у Книзі реєстрації у Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010827300057. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала на адресу суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про народження, виданого 05.02.1986 року Ленінським відділом ЗАГС Запорізької області, є батьком [PERSON] (до шлюбу [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 113788, виданого 18.08.2012 року) В.А. (а.с. 6-7). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 386208 від 29.05.2017 року, виданого Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 29.05.2017 року актова запис №143, [PERSON] помер 26.05.2017 року (а.с. 5) Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Михайлівському районі Запорізької області від 23.04.2018 року, [PERSON] має право приватної власності на земельну ділянку площею 5,8796 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий № 2323384400:02:003:0005 на території Марянівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Це право підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЗП №167638 який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів 05 грудня 2008року за №010827300056. Також, [PERSON] має право приватної власності на земельну ділянку площею 0,4802 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий № 2323384400:05:005:0113 на території Марянівської сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області. Це право підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ЗП №1676389 який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів 05 грудня 2008року за №010827300057.Інша інформація у відділі про дані земельні ділянки відсутня. З січня 2013 року державні кадастрові реєстратори відділів Держземагентства під час проведення реєстрації земельної ділянки керуються Законом України «Про державний земельний кадастр» та постановою КМУ від 17.10.2012 «Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру», згідно якого реєстрація і видача державних актів, дублікатів на них не здійснюється (а.с. 10). Постановою державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори від 02.05.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого [PERSON], який помер 26.05.2017 року, у звязку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючих документів на земельну ділянку, площею 5.8796 га, яка розташована на території Марянівської сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку площею 0,4802 га, яка розташована на території Марянівської сільської ради, Михайлівського району, Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З зазначеної постанови вбачається, що [PERSON] 02.03.2018 року звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після батька - [PERSON], який помер 26.05.2017 року. Згідно спадкової справи № 186/2017 інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а.с. 12). Відповідно до\~ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється\~за заповітом\~або за\~законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті її батька [PERSON], який помер 26.05.2017 року, а саме: на земельну ділянку площею 5,8796 гектара, розташовану на території Марянівської сільської ради Михайлівського району, Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 2323384400:02:003:0005, право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 167638 виданим 5 грудня 2008 року, та зареєстрованим у Книзі реєстрації у Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010827300056; земельну ділянку площею 0,4802 гектара, розташовану на території Марянівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 2323384400:05:005:0113, право власності на яку посвідчувалось Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 167639 виданим 5 грудня 2008 року, та зареєстрованим у Книзі реєстрації у Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за № 010827300057. Позивач прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася з відповідною заявою до нотаріальної контори. Проте,\~постановоюдержавного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори від 02.05.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого [PERSON], який помер 26.05.2017 року у звязку з ненаданням спадкоємцем правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В судовому засіданні встановлено, що для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.\~67\~Закону України\~«Про нотаріат» видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved