Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 /три тисячі п`ятсот/ гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до закінчення сином навчання в учбовому закладі - до 30.06.2024 року, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є батьком їхньої вже повнолітньої дитини, яка у теперішній час навчається в Київському Національному університеті культури та мистецтв на факультеті хореографічного мистецтва на денній формі навчання, на контрактній формі фінансування і потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 31.03.2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду на 06 травня 2021 року на 08 годину 50 хвилин. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Ігнатов Є.Є. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до закінчення сином навчання. Крім того, 05.05.2021 року від нього до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] офіційно не працевлаштований, підприємницьку діяльність не веде, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. У зв`язку з вище переліченим, він не має постійного джерела доходу. Відсутність у нього постійного місця роботи обумовлена серйозними проблемами зі здоров`ям. Через хворобу [PERSON] постійно витрачає великі кошти на придбання ліків та огляди у лікарів. Крім того, він потребує проведення дорогої операції на яку він збирає гроші, оскільки проблеми зі здоров`ям позбавляють його можливості повноцінно жити та працювати, що в свою чергу не дає змоги допомагати сину більшою сумою грошей. [PERSON] несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. В нього немає ні автомобіля, ні житла. Крім того, позивачем не надано доказів щодо проживання сина у гуртожитку та вартості проживання в ньому, доказів щомісячних витрат в розмірі 400 грн., в тому числі оплати поїздок з м. Києва до м. Мелітополь та в зворотному напрямку. [PERSON] постійно сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним 18-річного віку, заборгованості по сплаті аліментів в нього не було. На підставі викладеного, просить задовольнити позов частково, в сумі 1500 гривень. Щодо зазначеного у відзиві представник відповідача пояснив, що [PERSON] має мінливий дохід з перепродажу автомобілів, які він купує за кордоном. Зазначив, що на свє лікування ( остеохондроз, протрузії дисків, грижа диску) він вимушений витрачати приблизно 2-3 тисячі гривень на місяць. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступне. Сторони є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, серії [NUMBER] від 11 березня 2003 року /а.с.4/. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 27.06.2018 року справа №320/2331/18, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с.3/. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого 15.02.2020 року Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), серія [NUMBER] , 15.02.2020 [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу змінила на « [PERSON] » /а.с.8/. Згідно копії довідки голови квартального комітету №97 від 15.12.2020, [PERSON] разом з сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] /а.с.13/. Відповідно до довідки Київського національного університету культури і мистецтв від 17.02.2021 року №445, [PERSON] є студентом першого курсу гр.. ТХ5-20 факультет хореографічного мистецтва, денної форми навчання /а.с.12/. Як вбачається з довідки про дохід і податки [PERSON] від 09.03.2020 року №01-02/127 за 2020 рік за основним місцем роботи, дохід з січня 2020 року по грудень 2020 року склав 70 777 гривень 97 копійок /а.с.14/. Відповідно до рахунку-фактури та чеків, 10.09.2020 позивачем була здійснена оплата за навчання згідно договору №29436 студента [PERSON] у розмірі 39550 гривень 00 копійок /а.с.15/. [PERSON] офіційно не працевлаштований, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] /а.с.27-30/. На обліку в центрі зайнятості [PERSON] не перебуває, що підтверджується довідкою з Мелітопольського міськрайонного центру зайнятості № 818 від 26.04.2021 року /а.с.39/. Як вбачається з довідки, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 26.04.2021 року, [PERSON] знаходиться на амбулаторному лікуванні в амбулаторії №10 м. Мелітополя з діагнозом: ДДПП. Остеохондроз, С 4-5-6;Гр1-Тр2, протрузії дисків, С6-7, грижа диску. Дегенеративний стеноз хребтового каналу С5-7/а.с.40/. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач є працездатною особою як за віком так і за станом здоров`я. Медичних протипоказань чи висновків відповідних медичних лікарських комісій заборони щодо працевлаштування не має, надана представником відповідача довідка про проходження відповідачем амбулаторного лікування свідчать лише про те, що відповідач хворів та проходив курс лікування, у зв`язку з чим витрачав кошти на лікування, однак вказані документи не свідчать що він страждає хронічними захворюваннями, які вимагають постійного лікування та таких матеріальних затрат, у зв`язку з якими відповідач не має змоги працювати та надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Більш того, представником відповідача, як вказано вище, займається купівлею-продажем автомобілів, які купує за кордоном, з чого отримує дохід. Будь-яких доказів щодо дійсних доходів відповідача його представник не надав, разом з тим не надав і доказів про його матеріальну нужденність, навпаки, ним зазначено, що тільки на лікування відповідач витрачає 2-3 тисячі гривень на місяць. Тобто, той факт, що [PERSON] офіційно не працює, на обліку в центрі зайнятості в пошуках роботи не перебуває не може розцінюватися сам по собі як неможливість сплачувати аліменти. Відповідач [PERSON] інших аліментних зобов`язань на виконанні не має. Отже, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу синові. Разом з тим, суд враховує, що у справі відсутні й докази того, що відповідач може надавати синові матеріальну допомогу саме у розмірі 3500 грн. щомісяця. На підставі вищевикладеного, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, а також враховуючи, що син сторін є повнолітньою та працездатною особою і, бажаючи продовжувати навчання після досягнення 18 років на денній формі, мусить докладати певних зусиль для забезпечення своєї життєдіяльності та навчання, приймаючи до уваги дохід позивача, яка утримує наразі сина і який не може в повній мірі забезпечувати життєдіяльність позивача та дорослого та студента на належному рівні, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача матеріальну допомогу на утримання [PERSON] , який продовжує на теперішній час навчання, і у зв`язку з цим її потребує, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 /дві тисячі п`ятсот/ гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до закінчення ним навчання в учбовому закладі - до 30.06.2024 року, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 648,57 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial