Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з означеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 10 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 766. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати своїх малолітніх синів, матеріальну допомогу не надає, тому позивач змушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Ухвалою судді від 10 грудня 2019 року відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач не з`явилася, але звернулася до суду з заявою в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути без неї, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є у справі. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми, проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Доказів на підтвердження домовленості між сторонами щодо способів виконання обов`язку утримувати дітей матеріали справи не містять, матеріалами справи підтверджено, що станом на день розгляду справи діти, які не досягли повноліття проживають разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дітей повинні бути стягнуті аліменти. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного. За ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, інших стягнень за виконавчими листами не має, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182 СК України з відповідача на користь позивача на утримання дітей повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров`я дітей і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, але мають бути задоволені частково, та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06 листопада 2019 року до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлений 06 листопада 2019 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial