overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що проживає разом з дитиною [PERSON] [INFO], яка перебуває на утриманні позивача, а відповідач, який є батьком дитини, не надає належної матеріальної допомоги на утримання доньки, а тому позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісяця, до повноліття доньки. Позивач в судовому засіданні підтримала позов. Відповідач позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі мають доньку [PERSON] [INFO] року народження. Дане підтверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). Встановлено, що дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач, востаннє, в грудні 2015 року надавав позивачу кошти на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні пояснила, що визначаючи розмір аліментів, вона виходила з того, що відповідач не має постійного сталого доходу, а розмір аліментів в сумі 800 грн. є сприйнятним і найменш можливим на утримання дитини в даний час. Відповідач суду пояснив, що з грудня 2015 року не має роботи і не має змоги сплачувати 800 грн. щомісяця на утримання доньки при тому, що й так, при зустрічі, надає дитині кошти про що не знає позивач. Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.3ст.181 СКУкраїни, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також, за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Отже, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення. Відповідач не зазначив розміру свого доходу, не подав належних доказів своїх заперечень, не довів, чому слід встановити розмір аліментів в тій сумі, яку він бажає надавати і в період коли в нього буде робота і кошти. Заперечення відповідача з приводу розміру аліментів є необґрунтованими та безпідставними. З відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судових витрат по справі в розмірі 551,20 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, відносини почали погіршуватися, причиною напруження стосунків являється ухилення від праці та надання матеріальної допомоги сімї. Дана ситуація привела до того, що протягом останніх кількох місяців між ними припинені шлюбні відносини. Вважає, що їх подальше спільне життя та примирення неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дітей просить залишити проживати з нею. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначає , що на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 січня 2008 року у відділі ЗАГС адміністрації Морозовського району Ростовської області Російської Федерації, актовий запис № 22 , що підтверджується свідоцтвом про заключення шлюбу ( а.с. 5). Від спільного проживання у них 06 травня 2009 року народилася дочка [PERSON], а 17 січня 2013 року дочка [PERSON] ( а.с. 6,7). Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останніх кількох місяців подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дітей залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, відносини почали погіршуватися, причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на вирішення побутових питань під час спільного проживання, сварки, непорозуміння, також втрачені почуття любові, поваги один до одного. Дана ситуація привела до того, що протягом останнього року між ними припинені шлюбні відносини, спільно не проживають, господарство не ведуть. На даний час відповідач створив іншу сім'ю, а тому їх подальше спільне життя неможливе. Просить шлюб розірвати, дочку залишити проживати разом з нею. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначає , що на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 серпня 2009 року в Поромівській сільській раді Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 15). Від спільного проживання у них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останнього року разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, відповідач створив іншу сім'ю, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дочку залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок виникнення між ними суперечок, відсутності спільних інтересів, уваги один до одного. В сім'ї склалася напружена, негативна атмосфера. На протязі півтора року проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, їх відновлення вона не бажає, тобто їхній шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що подальше спільне життя та примирення неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дочку залишити проживати разом з нею. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач позов визнав повністю, на розірвання шлюбу згідний. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 грудня 2007 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції , актовий запис № 451 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 5). Від спільного проживання у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. ( а.с. 7) Сімейне життя у сторін не склалося, на протязі останніх півтора року подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, проживають окремо, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дитину залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, а також схильністю чоловіка зловживати алкогольними напоями, що є основною обставиною для прийняття нею рішення про необхідність розірвання шлюбу. На протязі останнього часу шлюбних відносин не підтримують, їх відновлення не бажає, тобто їхній шлюб носить лише формальний характер. На даний час їхні діти є уже повнолітніми , однак відповідач не бажає добровільно розірвати шлюб в органах ДРАЦС. Вважає, що подальше спільне життя та примирення неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач після наданого за його клопотання строку для примирення, в судове засідання не зявився, хоча належно був повідомлений про дату та час його проведення, причини неявки невідомі. За даних обставин суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 березня 1986 року у Іваничівському райвідділі ЗАГС Волинської області УРСР , актовий запис № 8 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ЕГ № 371713 ( а.с. 6). Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей, які на даний час є повнолітні. Сімейне життя у сторін не склалося, на протязі останнього періоду подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, тобто шлюб носить лише формальний характер. Судом було надано сторонам трьохмісячний строк для примирення. За час наданого судом строку для примирення змін у сімї на краще не відбулося, бажання зберегти шлюб ні позивач, ні відповідач не виявили. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, втратили любов та повагу один до одного. На підставі чого в сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того , що вони стали зовсім чужими людьми . На протязі тривалого часу шлюбних відносин не підтримують, спільно господарства не ведуть, проживають окремо, тобто їхній шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що причини, які її спонукають наполягати на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя та примирення неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати разом з нею. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, просить шлюб розірвати. Однак, від вирішення питання про проживання дітей одночасно при розгляді позову про розірвання шлюбу відмовилася. Від відповідача надійшло заперечення , з якого вбачається, що з вимогою щодо розірвання шлюбу він погоджується , на розірвання шлюбу згідний, однак не згідний вирішувати питання про проживання дітей, так як у них виник спір. Просить справу розглянути у його відсутність . Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що позивач відмовилася від вирішення питання про проживання дітей, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 серпня 2008 року у Павлівській сільській раді Іваничівського району Волинської області , актовий запис № 12 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 037659 ( а.с. 4). Від спільного проживання у сторін 08 лютого 2010 року народився син [PERSON], а 31 січня 2014 року син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження. ( а.с. 5,6) Сімейне життя у сторін не склалося, на протязі тривалого періоду подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, проживають окремо, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Підлягають стягненню у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, втратили любов та повагу один до одного, у них різні погляди на життя, різне сприйняття сімї та відносин між чоловіком та дружиною, на підставі чого відбувалися сварки, які привели до того, що вони стали чужими людьми. Протягом тривалого часу шлюбних відносин не підтримують, їх відновлення не бажає, спільно господарства не ведуть, тобто їхній шлюб носить лише формальний характер. Від шлюбу у них дітей немає, однак відповідач не бажає розірвати шлюб в органах ДРАЦС. Вважає, що подальше спільне життя та примирення неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Від відповідача також надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, де також зазначає , що позов визнає , на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 липня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції у Волинській області , актовий запис № 157 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 062553 ( а.с. 5). Дітей від шлюбу не має. Сімейне життя у сторін не склалося, на протязі останнього періоду подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, проживають окремо, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, втратили любов та повагу один до одного, у них різні погляди на життя, різне сприйняття сімї та відносин між чоловіком та дружиною. На протязі останнього часу шлюбних відносин не підтримують, їх відновлення не бажає, спільно господарства не ведуть, тобто їхній шлюб носить лише формальний характер. На даний момент проживає з іншим чоловіком. Вважає, що подальше спільне життя та примирення неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати разом з нею. В судове засідання позивач не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився двічі , хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому, враховуючи клопотання позивача, суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 травня 2010 року у Грядівській сільській раді Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 052577 ( а.с.5 ). Від шлюбу у них 12 квітня 2011 року народився син [PERSON]. Сімейне життя у сторін не склалося, на протязі останнього часу подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання . Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, сина залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, наявності постійних непорозумінь через побутові дрібниці, що привело до розпаду їх сімї. На протязі останніх чотирьох років проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, їх відновлення вона не бажає, спільно господарства не ведуть, тобто їхній шлюб носить лише формальний характер. На даний момент проживає з іншим чоловіком. Вважає, що подальше спільне життя та примирення неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Від відповідача також надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, де також зазначає , що позов визнає , на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 травня 2009 року в Жовтневій селищній раді міста Нововолинська Волинської області , актовий запис № 05 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЕГ № 041853 ( а.с. 3). Від спільного проживання у сторін 17 травня 2010 року народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. ( а.с. 4) Сімейне життя у сторін не склалося, на протязі останніх чотирьох років подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, проживають окремо, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved