Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] номер її чоловік - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою : [ADDRESS] , який складається з житлового будинку А-1, літньої кухні Б-1, сараю В-1, сараю Д-1, погребу П-1, гаражу Г-1, вбиральні Ж-1, літнього душу З-1, колодязю К-1, 3 бруківки, огорожі № 1,2 . 18.09.2019 року позивач звернулася до Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на снадщину на майно померлого [INFO] чоловіка [PERSON] ,але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона пропустила шестимісячний термін звернення для прийняття спадщини. Позивач не зверталася до нотаріальної контори з заявою в шестимісячний термін, оскільки після смерті чоловіка вона фактично стала користуватися вказаним жилим будинком і надвірними будівлями. Таким чином вона фактично прийняла спадщину, як це було передбачено діючим на той час законодавством - статтею 549 ЦК України в редакції 1963 року, що підтверджується наявністю в неї правовстановлюючих документів на житловий будинок, який був придбаний батьком її чоловіка - [PERSON] , [INFO] року /договір купівлі-продажу, посвідчений нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори 28.01.1972 року [PERSON] . за реєстром № 235/, який помер [INFO] . При видачі свідоцтва про смерть [PERSON] , виконкомом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, була допущена помилка в написанні прізвища і помилково було записано « [PERSON] », замість правильного Кусік. Оскільки в договорі купівлі-продажу, посвідченому нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори 28.01.1972 року [PERSON] , за реєстром № 235 прізвище батька чоловіка вказано « [PERSON] », позивач вимушена звертатись до суду для встановлення факту належності вказаного договору померлому [INFO] [PERSON] . У зв`язку з цим, позивач просить встановити факт належності договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідченого 28 січня 1972 року нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори 28.01.1972 року [PERSON] . за реєстром № 235, померлому [INFO] [PERSON] ; визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з житлового будинку А-1, літньої кухні Б-1, сараю В-1, сараю Д-1, погребу П-1, гаражу Г-1, вбиральні Ж-1, літнього душу З-1, колодязю К-1, 3 бруківки, огорожі № 1,2, в порядку наслідування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Позивач до початку підготовчого судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала клопотання про розгляд справи без її участі. Заперечень з приводу позову [PERSON] не має. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно копії реєстраційного посвідчення, жилий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] на підставі договору куплі-продажу, посвідченого в Синельниківській державній нотаріальній конторі від 27.01.1972 року за реєстром № 235 та записано в реєстрову книгу № 11 за реєстром № 1440 від 03.03.1993 року. 27.01.1972 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив жилий будинок та господарчі будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] . Даний договір посвідчений 27.01.1972 року нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори Жаран А.А. Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ Дніпропетровської області» № 834 від 11.07.2019 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою : [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Синельниківською держноткнторою від 27.01.1972 року. Постановою державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори від 18.09.2019 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою : [ADDRESS] після померлого [INFO] чоловіка - [PERSON] , у вз`язку з тим, що [PERSON] після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , протягом 6 мсяців з часу відкриття спадщини не вичнив дій, що свідчать про прийняття спадщини згідно ст.549 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , а саме : фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном; не подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З копії свідоцтва про народження [PERSON] ( російською мовою), [INFO] , серія [NUMBER] , вбачається, що його батьками є : «Батько - [PERSON] ( російською мовою)», «Мати- [PERSON] (російською мовою)». Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , 03.09.2016 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Частиною 1 ст.529 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1,2 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року, передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, ч.2 п.5 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 п.6 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, визнані відповідачем, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та ст.ст. 529, 548,549 ЦК УРСР, ст.ст . 1216,1217, 1220, 1221, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved