Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05.09.2013 року на пішохідному переході по вул. Зубрівській, 31 у м. Львові на неї здійснив наїзд автомобіль марки «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] вказаний автомобіль належить на праві власності ПАТ «Львів-Авто» та цивільно-правова відповідальність його водія застрахована ПАТ «Інго Україна». У зв'язку з даною подією вона зазнала численних травм та з 05.09.2013 року по 02.10.2013 року перебувала на лікуванні у 8-ій клінічної лікарні м. Львова. На лікування нею витрачено 10 871,23 грн. Вказувала, що їй було заподіяно також моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала, пережитому стресі, зміні звичного способу життя через втрату працездатності, потребі тривалого лікування та реабілітації. Моральну шкоду оцінює в розмірі 100 000,00 грн. З урахуванням наведеного, просила суд стягнути з відповідачів майнову шкоду в сумі 10 871,23 грн. та моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн., завдану ушкодженням здоров'я джерелом підвищеної небезпеки. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, надали суду заяви, якими позов підтримали, просили вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача ПАТ «АСК «Інго Україна» в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно з якою просив справу розглядати за його відсутності. За час розгляду справи позов визнавав частково, а саме в частині матеріальної шкоди не заперечував проти відшкодування суми в розмірі 9 710,35 грн. згідно зі звітом про експертну оцінку відшкодування шкоди у зв'язку з лікуванням позивача, а також в частині моральної шкоди - 5 000,00 грн. в межах ліміту відповідальності страховика. Вказував, що на момент звернення позивача до суду з вказаним позовом термін виплати страхового відшкодування ще не сплинув, тому таке не було виплачене позивачу. Представник відповідача ПАТ «Львів-Авто» в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно з якою просив справу розглядати за його відсутності. За час розгляду справи позов не визнавав з огляду на те, що належний відповідачу автомобіль застрахований ПАТ «АСК «Інго Україна» та заподіяну позивачу шкоду має відшкодовувати страховик. За наведених обставин, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 05.09.2013 року о 14:30 год. у м. Львові на вул. Зубрівській, 32 водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], здійснив наїзд на пішохода [PERSON], 1966 р.н., яка отримала тілесні ушкодження, після чого була госпіталізована у медичний заклад. Наведене підтверджується витягом з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013150030000713 від 16.09.2013 року. Згідно зі свідоцтвом про смерть від [INFO] серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Судом встановлено, що кримінальне провадження відносно [PERSON] за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, було закрите у зв'язку зі смертю підозрюваного. Нормами ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, у правовідносинах щодо відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, діє презумпція винуватості особи, яка заподіяла таку шкоду. В силу положень ч. 1 ст. 1172 юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. В п. 6 Постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності відповідачу ПАТ «Львів-Авто». Вказане підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 22.10.2004 року. Станом на дату ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Львів-Авто», що підтверджується характеристикою останнього з місця роботи від 21.10.2013 року за № 255. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.04.2013 року № АС/1646694 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], належного ПАТ «Львів-Авто» на праві власності, була застрахована ПАТ «АСК «Інго Україна» та даний автомобіль є забезпеченим транспортним засобом. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Положеннями п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого. Відповідно до п. 24.1 ст. 24 даного Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Роз'ясненнями, наданими у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Судом встановлено, що у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки в період з 05.09.2013 року по 02.10.2013 року позивач [PERSON] перебувала на лікуванні у Комунальній 8-ій міській клінічній лікарні, що стверджується довідками вказаної медичної установи. У зв'язку з цим позивачем відповідно до наданих в матеріали справи фіскальних чеків та квитанцій були понесені витрати на придбання ліків, діагностику на суму 10 871,23 грн. При цьому, відповідно до звіту лікаря-експерта про експертну оцінку відшкодування шкоди у зв'язку із лікуванням потерпілої [PERSON] пред'явлені чеки зазначають назви та кількість медикаментів і засобів медичного призначення, предметів гігієни, догляду та інших товарів і послуг, що були придбані (оплачені) пацієнткою для діагностики і лікування. Сума, затрачена на їх придбання, складає 10 447,10 грн., з них медикаменти і засоби медичного призначення, що застосовуються при діагностиці і лікуванні отриманих травм або їх наслідків - 9 710,35 грн. Решта - не мають безпосереднього відношення до травми. Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Приписами ст. 36 Закону визначено, що страховик,

Outcome: partial