Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 червня 2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, актовий запис №1051, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, ведення спільного господарства та шлюбні відносин припинено. Шлюб має формальний характер. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] . Як зазначає позивач, сімейне життя не склалося, стосунки між ними почали погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З серпня 2018 року спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Шлюб між ними носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Ухвалою суду від 24.09.2019 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.01.2020 р., закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подала заяву, відповідно якої позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити та розірвати шлюб з відповідачем, а розгляд справи проводити за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечувала позивач. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 червня 2007 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, актовий запис №1051, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 14.10.2011 р., та сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 12.03.2011 р. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved