Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 08.11.2001 року по 09.12.2009 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. В період шлюбу ними були придбані два автомобіля: DAEWOO LANOS, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] та MITSUBISHI OUTLANDER, 2006 року випуску, д.н. [NUMBER]. Після розірвання шлюбу розподіл автомобілів не проводився. Відповідач аліменти на доньку не сплачу, в зв'язку з чим позивач просить суд збільшити її частку при розподілі майна. Автомобіль DAEWOO LANOS, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] позивач оцінює в 60000 грн., а автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2006 року випуску, д.н. [NUMBER] оцінює в 180000 грн. Просить збільшити частку [PERSON] у вартості автомобілів, які є спільним майном подружжя до 2/3 - 160000 грн., а частку [PERSON] відповідно зменшити до 1/3 - 80000 грн.; розподілити автомобілі DAEWOO LANOS, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] та MITSUBISHI OUTLANDER, 2006 року випуску, д.н. [NUMBER] наступним чином: [PERSON] DAEWOO LANOS, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] вартістю 60000 грн., [PERSON] автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2006 року випуску, д.н. [NUMBER] вартістю 180000 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію замість її частки в праві спільної власності на автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2006 року випуску, д.н. [NUMBER] в розмірі 100000 грн.; зобов'язати внести відповідача на депозитний рахунок суду суму грошової компенсації - 100000 грн, стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 16-18). В подальшому позивач збільшила позовні вимоги на підставі проведеної оцінки вартості автомобілів та просила суд збільшити частку [PERSON] у вартості автомобілів, які є спільним майном подружжя до 260000 грн., а частку [PERSON] відповідно зменшити до 124370 грн.; розподілити автомобілі DAEWOO LANOS, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] та MITSUBISHI OUTLANDER, 2006 року випуску, д.н. [NUMBER] наступним чином: [PERSON] DAEWOO LANOS, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] вартістю 98490 грн., [PERSON] автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2006 року випуску, д.н. [NUMBER] вартістю 285880 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію замість її частки в праві спільної власності на автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2006 року випуску, д.н. [NUMBER] в розмірі 161510 грн.; зобов'язати внести відповідача на депозитний рахунок суду суму грошової компенсації - 161510 грн, стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 88-90). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, посилався на обставини, викладені у позовній заяві та просив її задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнала у повному обсязі, посилаючись на пропуск строків позовної давності просила в задоволенні позову відмовити, надала суду заяву про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2001 року (а.с. 5). Шлюб розірваний рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2009 року (а.с. 47, 6). Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 7). За час шлюбу сторонами придбані спірні автомобілі DAEWOO LANOS, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] та MITSUBISHI OUTLANDER, 2006 року випуску, д.н. [NUMBER], які зареєстровані на ім'я відповідача (а.с. 8,9). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.07.2010 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину квартири позов задоволений та розділено майно, нажите сторонами у шлюбі, а саме: меблі та побутову техніку, визнано за позивачем право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] (а.с. 57-58). Згідно довідки про розмір заборгованості по аліментам, [PERSON] має заборгованість по аліментам, яка станом на 01.04.2015 року складає 59800 грн. (а.с. 99). Згідно копії позовної заяви, позивач [PERSON] 06.09.2010 року подавала Фрунзенському районному суду м. Харкова позовну заяву про поділ спільного майна подружжя - спірних автомобілів (а.с. 59-64). Відповідно до довідки про середню ринкову ціну колісного транспортного засобу, який був у використанні, станом на 13.02.2015 року вартість автомобіля DAEWOO LANOS, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] складає 98940 грн., вартість автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, 2006 року випуску, д.н. [NUMBER] складає 285880 грн., загальна ціна колісних транспортних засобів складає 384370 грн. (а.с. 91). Згідно роз'яснень, які містяться у п.п. 22, 23, 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Позивач просить збільшити її частку в майні до 260000 грн., при загальній вартості майна 384370 грн. посилаючись на заборгованість по аліментам та приховання спірного майна відповідачем. Суд вважає вказане позивачем відступлення від рівності часток у праві спільної сумісної власності значно завищеним та неспівмірним з розміром заборгованості по аліментам. Крім того, для присудження компенсації відповідно до вимог ч. 5 ст. 71 СК України є обов'язкова умова - попереднє внесення на депозит суду суми грошової компенсації. Така умова повинна бути виконана до ухвалення судом рішення та внесення коштів проводиться добровільно за згодою сторони, яка має намір виплати компенсацію за частку у власності. Відповідач позов не визнав у повному обсязі та вказаних дій не здійснив, тому підстав для зобов'язання внесення суми у розмірі 161510 грн. на депозит суду немає. Відповідно до абз. 3 п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК). Так, представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності. Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.07.2010 року здійснено поділ мана подружжя - квартири, меблів та побутової техніки (а.с. 57-58). Позивач зверталася до суду з позовом про поділ майна подружжя - спірних автомобілів 06.09.2010 року, в якому вона посилалася на порушення її майнового права відповідачем, що стало підставою для звернення з вказаним позовом (а.с. 59). Вказаний позов залишений судом без розгляду, що визнано сторонами. До Московського районного суду м. Харкова позивач звернулася з позовною заявою про поділ майна 20.10.2014 року, тобто через 4 роки після того, як вона дізналася про порушення свого майнового права. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Згідно ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позивач клопотання про поновлення строків позовної давності з обґрунтуванням поважності причин пропуску строку позовної давності суду не подала, а відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, поновлення строків позовної давності можливо за умови визнання судом поважності причини пропуску вказаного строку. На підставі викладено, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed