Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті громадянина [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , який 16.06.2015 року заповів позивачу земельну ділянку площею 4,4931 га, кадастровий номер 5121084500:01:001:0128, що розташована на території Секретарівської сільської ради Біляївського району, Одеської області. Після звернення до нотаріальної контори, їй було відмовлено у прийнятті спадщини, у зв`язку з тим, що позивач пропустила термін для подачі зави про прийняття спадщини. У встановлений шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що не є родичем померлого, не проживала разом та мешкала в іншому населеному пункті. Про факт смерті [PERSON] дізналася 03.11.2020 року після отримання листа Біляївського міськрайонного відділу ДРАЦС. У зв`язку з вище викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивач не з`явилася, однак раніше нею була подана до суду заява про проведення судового засідання у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 30). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу слухати у його відсутність (а.с. 34). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За результатами підготовчого судового засідання на підставі заяви позивача про проведення підготовчого судового засідання у її відсутність, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04 березня 2021 року, було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [INFO] помер громадянин [PERSON] , відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.01.2019 року (а.с. 7). Згідно довідок Секретарівської сільської ради Біляївського району Одеської області №256 та №257 від 15.11.2020 року, [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] по день його смерті [INFO] (а.с. 10), вказаний житловий будинок належить [PERSON] та в житловому будинку проживали та зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Громадянину [PERSON] на підставі права власності належить земельна ділянка площею 4,49 га, кадастровий номер 5121084500:01:001:0128, що розташована на території Секретарівської сільської ради Біляївського району, Одеської області (а.с. 9). Згідно заповіту від 16.06.2015 року, [PERSON] заповів [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку площею 4,4931 га, кадастровий номер 5121084500:01:001:0128, що розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, Секретарівська сільська рада (а.с. 8). Позивач звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу оформлення спадщини, після смерті [PERSON] , однака листом № 3635/02-14 від 25.11.2020 року їй було відмовлено, так як вона пропустила строк для прийняття спадщини (а.с. 14). Також суд звертає увагу на те, що 24.09.2020 року позивач звернулася до Біляївського міськрайонного відділу ДРАЦС з заявою в якій зазначає, що з 2012 року по 2020 рік різними особами (а саме 23 особи) складались на її користь заповіти на земельні ділянки, які розташовані на території Біляївського та Роздільнянського районів, для розгляду питання щодо можливого оформлення своїх спадкових справ на земельні ділянки просила надати інформацію щодо актових записів стосовно 23 осіб перелічених у списку заяви (а.с. 12). 03.11.2020 року Біляївським міськрайонним відділом ДРАЦС на адресу позивача було направлено лист №4126/59-19 щодо якого повідомлено про наявність актових записів про смерть відносно [PERSON] та інших 17 осіб, згідно заявленого списку (а.с. 13). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , сплинув 20 липня 2019 року і позивач не звернулася із заявою про прийняття спадщини. Згідно листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, тобто, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави та ці обставини визнані судом поважними. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10. 2018 року у справі № 681/203/17-ц. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви, не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС № 61-49121св від 29.10.2019р. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як те, що позивач проживала в іншому населеному пункті та про факт смерті [PERSON] дізналася 03.11.2020 року після отримання листа Біляївського міськрайонного відділу ДРАЦС. Інших причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачем наведено не було. Крім того, в матеріали справи не містять підтвердження того, що відсутні інші спадкоємці до майна громадянина [PERSON] . Клопотань з цього приводу з боку позивача до суду не надходило. Згідно постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що оскільки доводи позивача не ґрунтуються на безспірних доказах, що містяться у справі та нормах чинного законодавства, тому суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними і вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed