Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання спільним майном подружжя та поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування позову зазначено, що в 2005 році позивачка познайомилася з відповідачем і вони почали зустрічатися. Згодом після нового року 2006 року сторони стали проживати разом у батьків позивачки по вул. Громова смт. Покровське як чоловік та жінка. Одразу влаштувати весілля не було можливості через брак коштів, тому батьки сторін вирішили спочатку надати позивачці та відповідачу фінансову допомогу на придбання житла, щоб сторони могли проживати окремо. На той час позивачка та відповідач навчались у м. Дніпропетровськ і тому ними було придбано квартиру загальною площею 32,9 кв.м., житлова площа 23,3 кв.м., що знаходиться [ADDRESS] за 25000,00 грн. Правовстановлюючі документи на нерухоме майно оформили на відповідача. 07.09.2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб. На даний час шлюбні стосунки між сторонами не припинені. Шлюбний договір або інші правочини про поділ майна між сторонами не укладались. З відповідачем позивачка проживає у житловому будинку по вул. Громова, 27 смт. Покровське, Покровського району Дніпропетровської області. За час їхнього проживання вказаний будинок збільшився у своїй вартості, оскільки позивачкою та відповідачем вкладено в нього кошти на суму 45000 грн. На цей час між сторонами виникли непорозуміння стосовно володіння зазначеним майном, оскільки відповідач вважає майно його особистою власністю, чим обмежує права позивачки. Оскільки будь-яких договорів щодо розміру частки у спільному майні сторони не укладали, частка позивачки у вказаному спільному майні складає 1/2 частину спірного майна. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та підтвердив факт проживання однією сім'єю відповідача з позивачкою. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON], яка з 2005 року проживає без реєстрації шлюбу разом з [PERSON] у [ADDRESS] Весілля у сторін відбулося лише у 2013 році. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю [PERSON], яка разом з [PERSON] проживали у неї вдома у [ADDRESS] без реєстрації шлюбу. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], зареєстрованого ВДРАЦС реєстраційної служби Покровського РУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 64 (а.с.46). Позивачка зазначає, що вона з відповідачем з 2006 року проживали разом з відповідачем та вели спільне сімейне господарство, що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача та свідки. 28.04.2006 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 019 набув у власність квартиру загальною площею 32,9 кв.м., житлова площа 23,3 кв.м., що знаходиться [ADDRESS] (а.с.53). 03.07.2002 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку купив житловий будинок, жилою площею 16,4 кв.м. з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на території Покровської селищної ради, площею 950 кв.м. (а.с.56). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. За змістом ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст.. ст. 60 глави 8 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Тобто, при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12). Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верховного Суду України у постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Відповідно до п.23 Постанови пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Факт проживання сторонами однією сім'єю під час нерухомого майна визнаний сторонами в судовому засіданні, тому житловий будинок по [ADDRESS] та квартира загальною площею 32,9 кв.м., житлова площа 23,3 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] і кожен з них має право на ? частку вказаного майна. Тому враховуючи, що майно, яке набуте сторонами в період спільного проживання сторін, суд вважає за можливим розподілити його виходячи з правил рівності часток.

Outcome: approved