Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заподіяну матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 2698 гривень, компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000 гривень та понесені судові витрати, в тому числі витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт в розмірі 600 гривень. Позов мотивує тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Так у вересні 2013 року на думку позивача вказану квартиру затопила відповідач [PERSON], котра проживає у квартирі [ADDRESS]. Внаслідок залиття, згідно висновку спеціаліста від 11.11.2013 року, вартість відновлювального ремонту приміщення становить 2698 гривень. Крім того, внаслідок таких дій відповідача, позивачу заподіяно моральну шкоду, яку остання оцінює у 10000 гривень, а тому просить стягнути з відповідача в судовому порядку завдану матеріальну, моральну шкоду та судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, пояснення надала аналогічні викладеним у позові та просить такий задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов заперечили, пояснення дала аналогічні викладеним у запереченні, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, а тому просять у позові відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, свого відношення до позову не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником та проживає у квартирі [ADDRESS], є сусідкою відповідача, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописки №3087 від 11.12.2013 року. Як вбачається із акту комісії ЛКП «Навколо базару» від 18.10.2013 року, за результатами обстеження квартири [ADDRESS] працівниками підприємства виявлено сліди замокання стіни в кімнаті, площа замокання 2 кв.м., яке ймовірно відбувається від внутрішньоквартирної розводки каналізаційної мережі квартири [ADDRESS]. Однак, суд такий акт не враховує, оскільки в такому вказано лише ймовірну причину замокання. Так, висновком судової будівельно-технічної експертизи №3030 від 13.10.2014 року, якому суд надає віри, встановлено, шо причиною вологості стіни в прохідній кімнаті квартири [ADDRESS] комплексна при недостатній гідроізоляції підвального перекриття і порушення температурно-вологісного режиму як в підвальному, так і в досліджувальному приміщенні. Крім того, причинно-наслідковий зв'язок між вологістю поверхні стіни в квартирі позивача і діями або бездіяльністю власника квартири [ADDRESS] відсутня, а відтак попадання вологи з квартири останньої технічно неможливо. Згідно вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї статті встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заподіяна матеріальна шкода відбулось не з вини відповідача, а відтак у стягненні з останньої 2698 гривень слід відмовити. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №4 від 31 березня 1995року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» при заподіянні особі моральної шкоди обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, відсутність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] заподіяної позивачу матеріальної шкоди, виключає й задоволення інших заявлених вимог, зокрема про компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000 гривень та понесені судові витрати, в тому числі витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт в розмірі 600 гривень. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що матеріальна шкода, заподіяна не з вини [PERSON] є обґрунтованою та підставною, а тому у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. З наведених міркувань та

Outcome: dismissed