overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.08.2014 року, від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 27.08.2014 року зареєстрували шлюб, мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для розірвання шлюбу є те, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на сімейне життя, на грунті чого виникали сварки та скандали, подружжя проживає окремо. Позивач зазначила, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить її інтересам, сім`я розпалася остаточно. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити - « [PERSON] ». Позивач просила покласти судові витрати на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.12.1995 року, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають, на даний час сім'я розпалася, між сторонами склалися неприязні стосунки, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду даної справи був повідомлений належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 27.12.1995 року зареєстрували шлюб, від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають. Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя, тривалий час проживають окремо. Позивач зазначила, що збереження сім'ї неможливе і дане суперечить її інтересам. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу залишити прізвище - «[PERSON]». Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.12.2002року, мають доньку [PERSON] [INFO], на даний час сім'я розпалася, подружжя має різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просить шлюб розірвати, та провести розгляд справи без його участі. Відповідно до ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 27.12.2002року зареєстрували шлюб, мають доньку [PERSON] [INFO]. Наведене підтверджується матеріалами справи (а.с.4,5) Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя. Ні позивач, ні відповідач не бажає відновлювати стосунки, зазначають, що їх рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Позивач вказує на основні підстави розірвання шлюбу відсутність розуміння та поваги один до одного, різні погляди на життя. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.01.1979 року, на даний час сім'я розпалась, з початку 2013 року сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, а тому позивач просила суд розірвати шлюб . Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечувала ( письмово) позивач. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 28.01.1979 року зареєстрували шлюб. Дане підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу.Встановлено, що сторони мають трьох дітей, які вже повнолітні, живуть окремо. Зі змісту позовної заяви вбачається, що з початку 2013 року сторони не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Відповідач виїхав проживати до родичів в с. Гайворон Володарського району. Позивач не бажає примирення, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача , а тому шлюб можливо розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивача - «Мороз». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.03.2008року, від спільного проживання дітей не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановленими та визнаними обставинами є : - 28 березня 2008року сторони зареєстрували шлюб. Наведене підтверджується матеріалами справи. Від шлюбу спільних дітей не мають. - зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини, з грудня місяця 2017року проживають окремо, кожен має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Позивач зазначила, що збереження сім'ї неможливе і дане суперечить її інтересам. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам сторін. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити - «[PERSON]». Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.06.2003 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] 18.11.2003року народження, спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій вказала, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду даної справи був повідомлений належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив та відповідно до положень ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Встановлено, що 28.06.2003року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] 18.11.2003року народження. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. Матеріалами справи підтверджено, що позивач з 28.01.2015року взята на облік Управлінням соціального захисту населення БМР як особа переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.7). Підставою для розірвання шлюбу зазначено те, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, любов, повага. Позивач зазначила, що з відповідачем не проживають разом близько десяти років і що збереження сімї неможливе і дане суперечить її інтересам. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним і це суперечить інтересам позивача, а тому шлюб можливо розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити «Колос». Позивач просить судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2012 року, мають дочку [PERSON], [INFO], та на даний час сімя розпалася, через постійні конфліктні ситуації, в сімї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, представник позивача подав суду заяву в якій вказав, що [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без участі позивача і її представника. Відповідач в судове засідання не зявився, в підготовчому судовому засіданні 28.03.2018р. позов не визнав, про день та час розгляду даної справи був повідомлений належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив та відповідно до положень ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 12.09.2014 року зареєстрували шлюб, мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, подружжя тривалий час проживає окремо, кожен має протилежні погляди на шлюб та сімю. Позивач не бажає відновлювати стосунки, зазначає, що її рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивача - «Бондаренко». Позивач просить покласти на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2018 року, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , на даний час сім`я розпалася, сторони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, в сім`ї виникають сварки, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 28.07.2018 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується матеріалами справи. Позивач в позовній заяві зазначила, що не бажає проживати однією сім`єю з відповідачем, мотивуючи це тим, що стосунки між сторонами напружені, відповідач зловживає спиртними напоями, на грунті чого в сім`ї виникають сварки та скандали, вісім місяців подружжя проживає окремо. Позивач зазначила, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить її інтересам, сім`я розпалася остаточно. Відповідач ствердив обставини справи, погодився на розлучення. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам сторін. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити - « [PERSON] ». Позивач просила залишити за собою судові витати. На підставі викладеного,

Outcome: approved