Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В позовній заяві вказувала, що є вона власником земельної ділянки площею 2,9852 га, яка розміщена на території Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області за межами населеного пункту, що підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ЧР № 046854, виданий 30 березня 2001 року. Земельна ділянка знаходилась в оренді ФГ «Агро Макс» до 2011 року. В 2011 року вона звернулася по матеріальну допомогу до керівника ФГ «Агро Макс» та ФГ «Орлівське» Орла І.А., на що він надав матеріальну допомогу з умовою подальшого користування земельною ділянкою. Після цього відповідач повідомив, що необхідно буде оформити договір та попросив надати оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, який необхідно було для оформлення договору оренди. Копію договору відповідач не надав. Наразі орендна плата за користування земельними ділянками зросла в кілька разів. В зв`язку з цим позивачка зверталася до керівника ФГ «Орлівське» з проханням повернути земельну ділянку або сплатити орендну плату на рівні виплат всім орендодавцям та укласти договір оренди, на що їй було відмовлено. В інформації з Державного земельного кадастру містяться відомості про реєстрацію договору оренди земельної ділянки на 9 років, до 2021 року. Оскільки договір позивачка не підписувала, то це є підставою для визнання такого договору недійсним. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила суд його задовольнити, а судові витрати покласти на відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просив відкласти розгляд справи, проте через відсутність доказів поважних причин неявки, суд відмовив в даному клопотанні. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд дійшов до наступного. З договору оренди землі від 10.05.2011 року вбачається, що між [PERSON] та СФГ «Орлівське» в особі [PERSON] . було укладено договір, за яким земельна ділянка площею 3,02 га передавалася в оренду строком на 49 років. Даний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Драбівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.12.2012 року за №712060004005288. Під час розгляду справи за клопотанням позивача та його представника для підтвердження доводів викладених в позовні заяві було призначено та проведено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно з висновку експерта від 30.10.2019 року № 1974,2011/19-23, підпис в графі «орендодавець» договору оренду землі від 10.05.2011, укладеному між [PERSON] та СФГ «Орлівське» в особі Орла І.А. зареєстрованому у відділі Держкомзему у Драбівському районі 28.12.2012 року виконані не [PERSON] . Відповідно ч. 3\~ст. 203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст.\~215\~ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 цього Кодексу\~саме на момент вчинення правочину. Ч. 3 ст.203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (загальна умова дійсності правочину). Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля є бажанням, наміром особи вчинити правочин, однак для вчинення правочину необхідно не тільки воля, а ще й доведення цієї волі до відома інших осіб. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] не підписувала оригінал договору оренди землі від 10.05.2011 року, тобто її волевиявленням не охоплювалося укладення договору оренди землі. Вказана обставина свідчить про те, що сторонами не досягнуто згоди щодо істотних умов договору, а тому дана позовна вимога є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Судові витрати, які складаються з судового збору 704,80 грн., на проведення експертизи по справі 6280 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача, оскільки вони підтверджуються належними доказами, а саме квитанція про здійснення таких витрат. Як пояснила позивач оплату експертизи за її дорученням здійснив [PERSON] , тому в квитанції значиться його прізвище. Суд вважає, що оскільки сторона позивача забезпечила оплату проведеної експертизи, реквізити оплати рахунку співпадають, тому вона має право на компенсацію судових витрат відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.\~\~202,\~203,\~204, 205, ч. 2 ст.\~207,\~215,\~216,\~236 ЦК України, ст.ст.\~13-15, 31, 34 Закону України «Про оренду землі»,\~ст.ст. 141, 258, 259, 263\~-\~265 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved