Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, третьої особи про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . На момент своєї смерті вона постійно проживала та була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: 1/2 частина квартири [ADDRESS] , що була придбана під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Нерухоме майно було зареєстроване на ім`я [PERSON] За життя її мати відкрито володіла та користувалася належним їй на праві спільної сумісної власністю подружжя нерухомим майном, будь-яких обмежень чи порушень її права володіння чи користування квартирою, з боку її чоловіка не було. Вважає, що квартира [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності її матері [PERSON] та батька [PERSON] , оскільки придбана ними під час перебування у шлюбі, тому вона має право на спадкування її частини після смерті матері. За такого, просила визнати квартиру [ADDRESS] спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на ј частку спірної квартири в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутності та позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та рішення по справі просив прийняти на розсуд суду. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.09.1983 року, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 02.06.2017 року. У відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Балкіною О.Л. в реєстрі за №710 від 25.03.2005 року, [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] , загальною площею 48,60кв.м., житловою площею 26,30кв.м. Згідно довідки КП ММ БТІ від 26.04.2017 року №953 право власності на спірну квартиру зареєстровано за [PERSON] на підставі договору від 25.03.2005 року р. №710, зареєстровано БТІ 15.04.2005 року. Статтею 60 Сімейного Кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частинами 1 та 3 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України). Частиною 2 ст. 70 СК України передбачено, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на вищенаведені норми права, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки придбана під час перебування ними у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу, та не може вважатись особистою приватною власністю [PERSON] За такого, спірна квартира належала [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.03.2017 року. Після її смерті, відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] , ніяких заповідних розпоряджень не залишала. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом залишилися її чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] Позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Постановою держаного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. від 23.03.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку спадкового майна, яке складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів для оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в нотаріальному порядку позивач [PERSON] не може оформити спадщину, за такого слід визнати за нею право власності на квартиру за 1/4 частку квартири [ADDRESS] , оскільки судом встановлено, що вона є спадкоємцем за законом і має право на оформлення спадщини. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved