Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] відповідно до наданої розписки від 27.08.2016 року грошові кошти в розмірі 22000,00 гривень та 3 відсотки річних у розмірі 66,90 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 27.08.2016 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач надала [PERSON] грошові кошти в розмірі 22000,00 гривень з умовою їх повернення протягом шести місяців, тобто до 27.02.2017 року. Грошові кошти у визначеному розмірі були передані 27.08.2016 року та підтверджені відповідною розпискою [PERSON] Відповідач свої зобов'язання щодо повернення отриманих коштів не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на час розгляду справи позика не повернута. Позивач та її представник, адвокат Міхненко С.С. в судове засідання не з'явилися, [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, повідомлений належно, будь-яких заяв, клопотань по суті позову до суду не подав. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Встановлено, що 27.08.2016 року [PERSON] складена розписка про те, що він позичає кошти в [PERSON] в сумі 22000,00 грн. (двадцять дві тисячі гривень) та зобов'язується повернути їх на протязі шести місяців. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Таким чином, наявність розписки в матеріалах справи підтверджує факт укладення між сторонами договору позики в силу вимог ст. 1047 ЦК. Між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, оскільки відповідно до вимог ст. 1047 ЦК розписка є одночасно документом, який підтверджує й передавання грошей позичальнику, й укладення договору позики. Свої зобов'язання за договором відповідач не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 05.04.2017 року позика не повернута. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає примусовому стягненню грошові кошти в сумі 22 000,00 гривень, а також 3 проценти річних, що становить 66,90 грн. та судовий збір в розмірі 640,00 грн., пов'язаний із сплатою при поданні позовної заяви, на користь позивача, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved