Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 476273 від 02.11.2007 року, постановленого державним виконавцем у державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції України Н.В.Ілінзеєр, при примусовому виконанні виконавчого листа 2-1006, виданого 27.07.2005 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області - про стягнення аліментів на утримання онука [PERSON], [INFO], з [PERSON] (її доньки ) на користь [PERSON]. (заборгованість по аліментам складає 5717.52 гривні), накладено арешт на все майно, що належало [PERSON], а саме : на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованих за адресою : [ADDRESS], яка належала їй на підставі договору дарування від 04.10.1995 року, зареєстрованого Синельниківським БТІ 16 жовтня 1995 року в реєстрову книгу Д-6 стр. 165 за № 2551. Відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, тобто при укладенні шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище «[PERSON]». [INFO] року її дочка - [PERSON] померла. Після її смерті право приватної власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд [ADDRESS] успадкувала позивач на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2014 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності ЕЕЕ 081876 від 26.07.2014 року, право власності на ? частку житлового будинку, об'єкта нерухомості, розташованого за адресою : [ADDRESS] ( А -1-житловий будинок, Б-1 -вбиральня, В-1 вбиральня, к-1-колодязь, №1-2 огорожа), зареєстровано за позивачем. Зараз позивач вирішила продати вказаний житловий будинок. Але при підготовці документів укладення договору купівлі-продажу нотаріусом виявлена заборона відчуження належної нерухомості у вигляді накладення арешту. Згідно листа ВДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції № 10099 від 28.07.2014 року виконавче провадження № 1830526, з примусового виконання виконавчого листа № 2-1006, виданого 01.03.2006 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] завершено на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», що не передбачає зняття арешту з майна. Це порушує її права власника нерухомого майна, передбачені ст. ст. 317, 319, ЦК України : «власнику належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном», «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за своїм бажанням». На даний час позивач вважає, що підстави арешту майна відсутні : право власності на арештоване майно від боржника [PERSON] - ([PERSON]) перейшло до стягувача, тобто до [PERSON]; боржник [PERSON] померла [INFO] року. У зв'язку з цим, позивач просить зняти заборону відчуження ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS], зареєстровану на підставі постанови ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області АА № 476273 від 02 листопада 2007 року; Вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про накладення заборони відчуження ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS], зареєстровану на підставі постанови ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області АА № 476273 від 02.11.2007 року. У попереднє судове засідання позивач не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Згідно постанови державного виконавця Відділу ДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції Ілінзеєр Н.В. від 02.11.2007 року було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме на ? частку будинку за адресою : [ADDRESS] Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 20.03.2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 15.01.2014 року за [PERSON] було визнано право приватної власності на ? частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою : [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1,2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Системний аналіз зазначених положень Закону дає суду підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав. Таким чином, суд, враховуючи достатніми підстави вважати доводи позивача доведеними та такими, що ґрунтувалися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні у судовому засіданні, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного та ст.ст.317,319,391 ЦК України, ст..50,60 Закону України «Про виконавче провадження», та

Outcome: approved