Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої злочином. Посилалася на те, що вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.06.2020 року у справі №727/3728/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 України та призначено покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. Зазначеним вироком суду було встановлено, що відповідач 11.04.2020 року, проходячи по\~вул.\~Ентузіастів в\~м.\~Чернівці,\~знайшов кредитну\~банківську карту\~ [PERSON] \~№ [NUMBER] ,\~емітовану АТ\~«A-Банк»,\~після чого\~у останнього\~виник умисел,\~направлений на\~таємне викрадення\~з рахунку\~грошових коштів.\~У подальшому,\~не володіючи\~інформацією про\~персональний ідентифікаційний\~номер платіжної\~карти (пін-код),\~встановлений на\~останню для\~ідентифікації держателя\~спеціального платіжного\~засобу під\~час здійснення\~операцій з\~її використанням,\~в період\~часу з\~12\~годині 18\~хвилин по\~12\~годину 34\~хвилини,\~перебуваючи у\~приміщенні магазину\~«Гостинець»,\~що по\~вул.\~Ентузіастів 5\~у м.\~Чернівці,\~маючи єдиний\~умисел на\~заволодіння чужим\~майном протиправно,\~повторно,\~з корисливих\~мотивів,\~переслідуючи мету\~незаконного збагачення,\~маючи у\~користуванні раніше\~знайдену платіжну\~карту АТ\~«А-Банк»,\~належну потерпілій\~ [PERSON] ,\~без дозволу\~держателя спеціального\~платіжного засобу\~або уповноваженої\~особи,\~повторно таємно\~викрав з\~вказаної платіжної\~карти кошти\~в сумі\~1245\~грн.,\~розпорядившись коштами\~на власний\~розсуд шляхом\~безконтактного розрахунку\~за товари\~у вказаному\~магазині через\~пост-термінал,\~спричинивши своїми\~умисними діями\~потерпілій [PERSON] ,\~матеріальної шкоди\~в сумі\~1245\~гривень. Завдану шкоду позивачу відшкодовано не було. На підставі ст.ст.22, 1166 ЦК України просила позов задовольнити. Стягнути з [PERSON] на її користь майнову шкоду у сумі 1245 гривень. Відповідачем [PERSON] відзиву на позов подано не було. Позивач у поданій до суду заяві позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання, перебування в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Позовну заяву було вручено відповідачу начальником ДУ Миколаївська виправна колонія №50, про що у справі наявні докази. Заперечення проти розгляду справи у його відсутності [PERSON] не подавав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.06.2020 року у справі №727/3728/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 України та на підставі ст.71 КК України призначено покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі. (а.с.3-4). Вироком суду було встановлено, що [PERSON] 11.04.2020 року, проходячи по\~вул.\~Ентузіастів в\~м.\~Чернівці,\~знайшов кредитну\~банківську карту\~ [PERSON] \~№ [NUMBER] ,\~емітовану АТ\~«A-Банк»,\~після чого\~у останнього\~виник умисел,\~направлений на\~таємне викрадення\~з рахунку\~грошових коштів.\~У подальшому,\~не володіючи\~інформацією про\~персональний ідентифікаційний\~номер платіжної\~карти (пін-код),\~встановлений на\~останню для\~ідентифікації держателя\~спеціального платіжного\~засобу під\~час здійснення\~операцій з\~її використанням,\~в період\~часу з\~12\~годині 18\~хвилин по\~12\~годину 34\~хвилини,\~перебуваючи у\~приміщенні магазину\~«Гостинець»,\~що по\~вул.\~Ентузіастів 5\~у м.\~Чернівці,\~маючи єдиний\~умисел на\~заволодіння чужим\~майном протиправно,\~повторно,\~з корисливих\~мотивів,\~переслідуючи мету\~незаконного збагачення,\~маючи у\~користуванні раніше\~знайдену платіжну\~карту АТ\~«А-Банк»,\~належну потерпілій\~ [PERSON] ,\~без дозволу\~держателя спеціального\~платіжного засобу\~або уповноваженої\~особи,\~повторно таємно\~викрав з\~вказаної платіжної\~карти кошти\~в сумі\~1245\~грн.,\~розпорядившись коштами\~на власний\~розсуд шляхом\~безконтактного розрахунку\~за товари\~у вказаному\~магазині через\~пост-термінал,\~спричинивши своїми\~умисними діями\~потерпілій [PERSON] ,\~матеріальної шкоди\~в сумі\~1245\~гривень. Таким чином, правовідносини, який виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного законодавства України. Зокрема, положеннями ст.\~1166\~ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У п.7\~постанови Пленуму\~ВСУ №14\~від 18.12.2009\~року «Про\~судове рішення\~у цивільній\~справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначити докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи. З цих підстав, суд вважає доведеною вину відповідача [PERSON] у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, внаслідок чого [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду. Вирішуючи питання про розмір відшкодування збитків, суд виходить з наступного. Відповідно до\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Як зазначає позивач вказаний ним розмір збитків - це кошти, які було викрадено з її кредитної банківської картки, тобто реальні збитки. Завдану шкоду їй відшкодовано не було. Вказані витрати підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження №727/3728/20. Відповідно до п.2\~постанови Пленуму ВСУ №6від 27.03.1992року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,\~розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~440\~і\~450 ЦК\~шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п.13 постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Суд може зменшити розмір відшкодування заподіяної шкоди лише з підстав, передбачених законодавством, з наведенням у вироку відповідних мотивів. Не підлягає зменшенню розмір шкоди, якщо вона заподіяна злочинними діями засудженого, вчиненими з корисливою метою. Враховуючи вище викладене, зокрема те, що вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України\~доведена, шкода заподіяна позивачу пов`язана із вчиненням даного злочинного діяння, а тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved