Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти, у відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 500000 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.09.2019 року відповідач [PERSON] визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 9 (дев`яти) років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України покаранням, призначеним даним вироком суду, поглинуто покарання, призначене за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.03.2015 року у вигляді 3 років позбавлення волі, та остаточно до відбуття визначено 9 (дев`ять) років 6 місяців позбавлення волі. Цивільний позов потерпілого [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 5090 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 100000 гривень. Вироком колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 29.01.2020 року, вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.09.2019 року, скасовано. Призначено [PERSON] покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.11.2017 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно призначено [PERSON] покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років. Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року щодо [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] 100 000 грн. - скасовано, відмовлено в задоволені позовних вимог потерпілого [PERSON] щодо стягнення на його користь із обвинуваченого [PERSON] моральної шкоди. Вона, як матір потерпілого [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданою смертю її сина, з яким вона була в добрих сімейних відносинах та відчувала до нього материнську любов та турботу. Таку саму любов та турботу вона відчувала від сина, вони розділяли всі радощі та негаразди, які відбувалися в їх сімейному житті, завжди підтримували один одного. Смерть сина дуже її вразила та змінила все життя, вона зазнала глибоких душевних страждань і до теперішнього часу не може зміритися з його втратою. Загибель сина позбавила її його підтримки та можливості спілкування з дорогою та рідною людиною, що спричинило моральні страждання та дає право на відшкодування моральної шкоди. Смерть сина, яка сталася внаслідок злочинних дій відповідача, завдала їй дуже глибоких душевних страждань з огляду на те, що ця смерть сталася не випадково або внаслідок необережних дій, а внаслідок саме умисних, вкрай жорстоких та злочинних дій [PERSON] , який діяв безглуздо, оскільки не було будь-яких вагомих причин, які хоча б мінімально могли об`яснити, чому виникла необхідність позбавити мого сина життя. Глибину її страждань також поглиблює ставлення відповідача до того, що ним було вчинено, оскільки він жодним чином не розкаявся, ніколи не висловив слова співчуття та впродовж усього судового розгляду дозволяв собі робити негативні висловлювання щодо її, вже на той час загиблого, сина та зазначав, що нічого поганого не сталося, а лише одним алкоголіком стало менше. Після смерті сина вона відчула сильне душевне потрясіння, тривалий час перебувала у депресії. Думки про смерть [PERSON] досі не залишають її і вже ніколи не залишать, оскільки ця втрата є невідворотною і вона ніколи вже не побачить свого сина живим та ніколи не зможу поспілкуватися з ним. Вона переконана, що вбивство людини, незалежно від того, наскільки вона була хорошою або поганою для сторонніх осіб, завжди з неминучістю завдає моральних страждань близьким родичам, за умови, що вони підтримували родинні зв`язки. Це презумпція, яка не лише витікає з положень ст. 23 ЦК України, але й ґрунтується на здоровому глузді. Розмір завданої їй моральної шкоди вона визначає в сумі 500000 грн. 09.09.2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 01.02.2021 року від відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив задовольнити частково позов, зменшивши позовні вимоги до розміру, який суд визнає достатнім, з урахуванням обставин справи та наданих доказів. На обґрунтування відзиву зазначив, що незважаючи на зазначений вирок суду, він ніколи себе винним у смерті [PERSON] не визнавав. Усі обвинувачення, а в подальшому і вирок суду ґрунтувалися на висновку судово-медичної експертизи № 1204-Е від 12.10.2016 року, в якій зазначений час та причина смерті [PERSON] 20.11.2019 року СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 1209040160002169 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України стосовно [PERSON] за штучне створення доказів обвинувачення під час досудового і судового слідства. Крім того, не встановлено сам мотив скоєння злочину. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 23.11.2020 року ухвалено провести судове засідання, призначене на 17.12.2020 року в режимі відеоконференції. Відповідач [PERSON] 26.01.2021 року надав суду заяву про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 01.02.2021 року ухвалено провести судове засідання, призначене на 16.02.2020 року в режимі відеоконференції. В призначені в подальшому судову засідання відповідач не з`явився, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції до суду не подавав, хоча про місце і час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.09.2019 року (а.с.7-21), [PERSON] був засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у вигляді 9 (дев`яти) років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України покаранням, призначеним даним вироком суду, поглинуто покарання, призначене за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.03.2015 року у вигляді 3 років позбавлення волі, та остаточно до відбуття визначено 9 (дев`ять) років 6 місяців позбавлення волі. Цивільний позов потерпілого [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 5090 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 100000 гривень. Відповідно до вказаного вироку, злочинними діями [PERSON] завдана смерть [PERSON] , який є сином позивача, що підтверджується, як вказаним вироком, так і свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.7- 22). Вироком колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 29.01.2020 року (а.с. 21), вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.09.2019 року, скасовано. Призначено [PERSON] покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.11.2017 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно призначено [PERSON] покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років. Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року щодо [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] 100 000 грн. - скасовано, відмовлено в задоволені позовних вимог потерпілого [PERSON] щодо стягнення на його користь із обвинуваченого [PERSON] моральної шкоди. Діями відповідача, викладеними у вироку Баглійського районного суду м. Дніпроджержинська від 05.09.2019 року та вироку Дніпровського апеляційного суду від 29.01.2020 року, щодо спричинення смерті сину позивачки, останній завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що смерть сина дуже її вразила та змінила все життя, вона зазнала глибоких душевних страждань і до теперішнього часу не може зміритися з його втратою. Вона не може спілкуватися з дорогою та рідною людиною і ця втрата є невідворотною, вона відчула сильне душевне потрясіння, тривалий час перебувала у депресії. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодування, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Вирішуючи питання про розмір морального відшкодування, суд вважає, що сума в 150000 грн., є домірною глибині емоційних переживань позивача. Відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1500 грн.

Outcome: partial