Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом у якому просить визнати за нею у порядку спадкування за законом після її матері [PERSON], яка померла [INFO], право власності на 1/2 частину права на дві земельні частки (паю), розмірами по 1,03 умовних кадастрових гектари кожна, які перебувають в адміністративних межах Сахнівської (нині Набутівської) сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], якому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER], належало право на земельну частку (пай) в адміністративних межах Сахнівської (нині Набутівської) сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, розміром 1,03 умовних кадастрових гектари. Вказане право на земельну частку (пай) як спадкоємець першої черги за законом успадкувала його дружина, мати позивача, - [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої крім іншого входила земельна ділянка, що належала її чоловіку, та земельна ділянка, що належала їй, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER]. Померла заповіту не залишила, позивач та третя особа [PERSON] є спадкоємцями її майна за законом. Позивач спадщину після смерті матері прийняла, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, але отримати свідоцтво про право на спадщину на свою частину земельних ділянок позивач не може, оскільки оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) втрачено. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи, у підготовче засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON], повноваження якої підтверджуються ордером ЧК № 68564 від 04.04.2018 року, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача та підтримання позовних вимог. Крім того, просить судові витрати із відповідача на користь позивача не стягувати, а залишити за позивачем. Відповідач надіслав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляд даної справи за відсутності представника органу місцевого самоврядування. Третя особа [PERSON] звернулась до суду із заявою у якій вказала, що не заперечує проти визнання за позивачем права власності на земельні частки в межах позовних вимог, також просила розгляд даної справи провести без її участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки жоден із учасників справи у судове засідання не з'явився. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч.ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження, в порядку, встановленому ст. 207 ЦПК України. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов'язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 06.11.2001 року виконкомом Сахнівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. [PERSON] за життя, відповідно до відомостей із землеустрою, включених до Державного фонду документації із землеустрою № 97-23-0.280-296/166-18 від 22.03.2018 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], належало право на земельну частку (пай) із земель КСП «Перемога» с. Сахнівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України суд вважає загальновідомим той факт, що Сахнівська сільська рада Корсунь-Шевченківського району Черкаської області після об'єднання територіальних громад увійшла до складу Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцем його майна першої черги за законом була його дружина [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00019910780 від 06.04.2018 року, відповідно до якого 17.01.1954 року Старосільською сільською радою Городищенського району Черкаської області складено актовий запис № 9 про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після державної реєстрації шлюбу змінено на [PERSON]). [PERSON] спадщину після смерті чоловіка фактично прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Набутівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 06.02.2017 року № 148, але не оформила своїх спадкових прав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 23.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області, [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; право на земельну частку (пай) із земель КСП «Перемога» с. Сахнівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (сертифікат серії [NUMBER]), які вона успадкувала після смерті чоловіка, але не оформила своїх спадкових прав, та право на земельну частку (пай) із земель КСП «Перемога» с. Сахнівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, яке належало померлій на підставі сертифікату серії [NUMBER]. [PERSON] заповіту не залишила. Її спадкоємцями першої черги за законом є її діти - позивач та третя особа [PERSON]. Факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 24.10.1981 року Нетеребською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, [PERSON] змінено прізвище на «[PERSON]», у зв'язку з укладенням шлюбу 24.10.1981 року з [PERSON], та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим 24.03.1961 року виконавчим комітетом Нетеребської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, батьками якої вказано [PERSON] та [PERSON] Позивач в шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 142, виданою 03.02.2010 року виконавчим комітетом Сахнівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, та разом з [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку кожної на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно змісту довідки Корсунь-Шевченківської нотаріальної контори від 08.04.2017 року № 485/01-16 після смерті [PERSON] 11.02.2003 року заведено спадкову справу № 80. Також зазначено, що крім позивача свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку 19.08.2010 року одержала [PERSON] Водночас постановою державного нотаріуса від 08.04.2017 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку вищевказаних земельних часток (паїв) у зв'язку із втратою документів, які засвідчують право власності на них. Згідно відомостей із землеустрою, що включені до Державного фонду документації із землеустрою відділу у Корсунь-Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 97-23-0.280-296/166-18 від 22.03.2018 року, розпорядженням Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 24.03.2000 року № 140 середній розмір земельної частки (паю), що належав [PERSON] згідно сертифікату серії [NUMBER], становив 1,39 умовних кадастрових гектарів. Крім того вказано, що у зв'язку зі зміною кількості пайовиків та якості земель, що призначалося для паювання, розмір земельної частки (паю) із земель КСП «Перемога» с. Сахнівка розпорядженням Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 28.09.2004 року № 301 та розрахунком вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Перемога» с. Сахнівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, змінено на 1,03 умовних кадастрових гектари. Згідно вказаних відомостей із землеустрою відділу у Корсунь-Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) площею 1,03 умовних кадастрових гектарів, становить 23 209 грн. 82 коп. Згідно відомостей із землеустрою, що включені до Державного фонду документації із землеустрою відділу у Корсунь-Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 97-23-0.280-297/166-18 від 22.03.2018 року, розпорядженням Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 24.03.2000 року № 140 середній розмір земельної частки (паю), що належав [PERSON] згідно сертифікату серії [NUMBER], становив 1,39 умовних кадастрових гектарів. У зв'язку зі зміною кількості пайовиків та якості земель, що призначалося для паювання, розмір вказаної земельної частки (паю) також змінено на 1,03 умовних кадастрових гектари, нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) площею також становить 23 209 грн. 82 коп. Оригінали даних сертифікатів втрачено, про що позивачем розміщено оголошення у газеті «Надросся» від 08.11.2016 року № 92. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормами Цивільного кодексу УРСР та Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини (далі - Конвенція). Відповідно до змісту п.п. 1, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини, cтрок на прийняття якої закінчився до 01.01.2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. У разі відкриття спадщини у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до змісту ст.ст. 524-526 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно з ст.ст. 527, 529 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 549 ЦК УPCP визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно змісту п.п. 4.15, 4.20 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, зокрема земельна ділянка, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку та витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини, при розгляді справ судами застосовується як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) численними рішеннями (у справах «Воловік проти України», «Копецький проти Словаччини», «Суханов та Ільченко проти України», «Беєлер проти Італії» та інших) сформувала позицію, що поняття «майно» та «власність», які міститься у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, є значно ширшим, ніж закріплено у ст. 41 Конституції України та чинному ЦК України, та мають автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, певні інші права та інтереси, які становлять майно, можуть також розглядатись як «право на власність» та відповідно як «власність» для цілей цієї статті. Крім іншого, до майна у розумінні Конвенції належать також визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування правом. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Таким чином, характеристика очікувань як легітимних поєднує у собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй суб'єктивного права, 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин. Практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011року, вказано, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Таким чином, якщо суть вимоги пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя. Таким чином, оскільки право на спадщину у розумінні Конвенції та практики ЄСПЛ слід розцінювати як право на «законне очікування» майна, яке входить до її складу, допущена державним реєстратором помилка при реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі щодо відомостей про документ, який підтверджував право власності спадкодавця на земельну ділянку, не може бути перешкодою для обмеження права спадкоємця на отримання спадщини. З огляду на вказане та враховуючи досліджені судом докази, які подані позивачем, а також те, що відповідачем визнано позовні вимоги, а третя особа [PERSON] не заперечує проти задоволення позову, у суду відсутні сумніви про те, що померлій [INFO] [PERSON] за життя на праві власності належали земельні частки (паї) площею 1,03 умовних кадастрових гектари кожна, згідно сертифікатів серії [NUMBER] та [NUMBER] (останній [PERSON] успадкувала після її чоловіка [PERSON]), які увійшла до складу її спадщини, а позивач разом з [PERSON] є її спадкоємцем за законом, які своєчасно прийняли спадщину померлої [PERSON], що свідчить про наявність підстав для визнання за нею права власності на ? частину вказаних земельних часток (паїв) у порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Водночас з урахуванням позиції позивача щодо залишення судових витрат по сплаті судового збору за нею, суд не стягує їх з відповідача на користь позивача. Крім вказаного, вирішуючи питання про судові витрати суд вважає, що оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову відповідно до квитанції АТ «Ощадбанк» від 04.04.2018 року № 25, що становить 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп., підлягають поверненню їй з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved