Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Скрипка Ю.М. про визнання правочину недійсним, зазначаючи, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0327га за адресою: [ADDRESS] . У березні 2018року їй стало відомо, що невідомі особи підробили від її імені довіреність та намагалися продати належну їй земельну ділянку. На даний час вона отримала копію підробленої довіреності від 01.12.2016року, яка повинна бути визнаною недійсною з підстав, передбачених статтею 202ЦК України. Згідно довіреності від 01.12.2016 року повноваженнями повіреного є укладення від її імені договору купівлі-продажу нерухомого майна - належної їй земельної ділянки. За змістом ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу, зокрема, земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Отже, довіреність на відчуження земельної ділянки повинна бути укладена в нотаріальній формі. Як вбачається із відповіді наданої їй приватним нотаріусом Скрипкою Ю.М. довіреність від її імені в реєстрі за №725 він не засвідчував, що вказує на порушення ст.ст.245, 657ЦК України. Окрім того, в довіреності від 01.12.2016року в порушення п. 2.5 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012року за № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» має бути вказаний її ІПН, однак в оскаржуваній довіреності він відсутній, що свідчить про порушення норм діючого законодавства при складенні довіреності. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановленні частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. У зв`язку з тим, що довіреність від 01.12.2016року не відповідає її волевиявленню, і вона її не підписувала та не видавала, довіреність не була нотаріально посвідчена, складена з порушенням норм матеріального права на підставі ст.ст. 203, 215ЦК України вона повинна бути визнати недійсною. З огляду на викладене, позивач просила визнати недійсною довіреність від 01.12.2016року видану від імені [PERSON] на [PERSON] на представництво інтересів щодо земельної ділянки площею 0,0327га за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29.01.2019року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позов до суду не подавав. Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Скрипка Ю.М. на виконання ухвали суду від 27.05.2019року повідомив, що ні 01.12.2016 року, ні протягом 2016 року довіреностей від імені [PERSON] не посвідчував. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно зі ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Довіреність є підставою для представництва і ґрунтується на односторонньому волевиявленні особи, яку представляють і за своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином. На довіреність як правочин поширюються загальні вимоги закону щодо правочинів Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Встановленими судом обставинами справи підтверджується, що [PERSON] згідно з Державним актом на право власності на землю серія І-КМ №032386 від 14.11.2002року належить земельна ділянка площею 0,0327га, розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 90:25:070501:849. Із наявної в матеріалах справи копії довіреності від 01.12.2016року вбачається, що [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси з метою відчуження(продажу) наступного нерухомого майна: земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0327га для будівництва та обслуговування житлового будинку, на яку виданий державний акт І-КМ №032386 від 14.11.2002року. Довіреність видана на п`ять років та дійсна до першого грудня 2021року. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Скрипка Ю.М. 01.12.2016року, зареєстровано в реєстрі за №725. Згідно з договором купівлі-продажу від 20.12.2016року [PERSON] в особі [PERSON] продала, а громадянин РФ [PERSON] купив належну продавцю на праві приватної власності земельну ділянку загальною площею 327кв.м. розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 90:25:070501:849. Відповідно до заяви приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Скрипка Ю.М. від 06.08.2019року № 133/01-16 він, як приватний нотаріус жодних довіреностей від імені [PERSON] ні 01.12.2016року, ні протягом 2016року не посвідчував. Звертаючись з позовом до суду позивач зазначала, що довіреність на ім`я [PERSON] не видавала. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. За частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Отже, дослідженими судом матеріалами справи в їх сукупності підтверджено, відсутність волевиявлення позивачки на видачу довіреності на ім`я [PERSON] з метою відчуження належного їй нерухомого майна - земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , а також її нотаріального посвідчення, тобто в момент вчинення правочину 01.12.2016року не було додержано вимог, встановлених частинами 1-3,5 та 6 ст.203ЦК України. При цьому суд враховує, що довіреність від 01.12.2016року видана строком на п`ять років та дійсна до 01.12.2021року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що захист порушеного права позивачки підлягає відновленню шляхом визнання недійсною довіреності від 01.12.2016року виданої на ім`я [PERSON] . На підставі викладеного, ст.ст.3.202-203, 215, 237, 244-245ЦК України,

Outcome: approved