Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20 березня 1996 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано виконкомом Василівської сільської Ради народних депутатів Солонянського району Дніпропетровської області. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що під час спільного життя вони з відповідачем підтримували нормальні відносини, але в січні 2017 року вона дізналася, що чоловік зраджує їй протягом останніх 4 років, має іншу жінку. З того часу між ними почалися сварки, які ініціював сам відповідач. З січня по квітень 2017 року вона намагалася зберегти сімю, підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, але це не принесло результатів, а відповідач в квітні 2017 року пішов до іншої жінки. На даний момент спільного господарства не ведуть. Майнові спори відсутні. Позивач вважає що подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 17 серпня 2017 року не зявилася. Надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб, слухати справу за її відсутності (а.с.14). Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання 17 серпня 2017 року не зявився, згідно письмової заяви позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с.15,16). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 березня 1996 року, який зареєстровано виконкомом Василівської сільської Ради народних депутатів Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №2 (а.с.4). Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалося через зраду відповідача у подружній вірності, внаслідок чого виникали сварки, а в квітні 2017 року відповідач покинув сімю. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з квітня 2017 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з квітня 2017 року та до цього часу не поновили їх, проживають окремо, крім того сторони надали заяви, в яких просили розірвати шлюб (а.с.14,15). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved