Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2016 року вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, мешкали разом однією сім`єю. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини сімейне життя між ними погіршилось, що призвело до припинення відносин. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду була повідомлена належним чином. Відповідач для розгляду справи до суду не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 2016 року позивач з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач (а.с.3). На даний час дитина проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 141 ч.1 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. З урахуванням п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Відповідач повинен утримувати свою неповнолітню дитину, тому слід стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на його утримання, а тому з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, тому вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved