Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на спадщину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті спадкодавців [PERSON], [PERSON] та [PERSON] залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно не має, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування право власності на спадкове майно, яке складається з: цілої частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства «Правда» села Гуто-Потіївка Гутопотіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і належить підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230295, виданого 26 березня 1997 року Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 15 квітня 2007 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 297, на імя [PERSON], померлого 28 грудня 1998 р. у віці 80 років в селі Гута-Потіївка; цілої частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства «Правда» села Гуто-Потіївка Гутопотіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і належить підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230296, виданого 26 березня 1997 року Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 15 квітня 2007 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 298, на імя [PERSON], померлої 27 жовтня 2001 р. у віці 82 роки в селі Гута-Потіївка; цілої частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства «Правда» села Гуто-Потіївка Гутопотіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і належить підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230229, виданого 26 березня 1997 року Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 15 квітня 2007 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 214, на імя [PERSON], померлої 19 січня 2004 р. у віці 87 років в селі Гута-Потіївка. \~ В судовому засіданні позивачка та її представник не з»явились, надіслали письмову заяву, просили справу розглянути без них,позовні вимоги підтримали у повному обсязі,просили їх задовольнити. \~ Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату,час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву,просив розгляд справи проводити без\~ його участі,з позовними вимогами погодився. \~ Суд, дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані докази в їх сукупності,приходить до висновку про задоволення позовних вимог,виходячи з наступних підстав. \~ Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. \~\~ У судовому засіданні встановлено,що 28 грудня 1998 року у віці 80 років помер рідний батько позивачки і спадкодавець [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 29 грудня 1998 року було зроблено відповідний запис за № «21», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 102766, яке видане «29» грудня 1998 року Виконавчим комітетом Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з: цілого права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства СГП «Правда» села Гуто-Потіївка Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230295, виданого 26 березня 1997 року Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 15 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 297. Вартість права на земельну частку (пай) розміром 3,66 га становить 5'733,00 грн. 27 жовтня 2001 року у віці 82 років померла рідна мати позивачки і спадкодавиця [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 31 жовтня 2001 року було зроблено відповідний запис за № «13», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 171706, яке видане «31» жовтня 2001 року Виконавчим комітетом Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з : цілого права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства СГП «Правда» села Гуто-Потіївка Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230296, виданого 26 березня 1997 року Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 15 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 298. Вартість права на земельну частку (пай) розміром 3,66 га становить 5'733,00 грн. Ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, прийнятому у 1963 році (надалі ЦК УРСР), який був чинний на момент відкриття та прийняття спадщини, передбачено: Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Окрім позивачки, у померлих спадкодавців на час своєї смерті, [PERSON] (28.12.1998) та [PERSON] (27.10.2001) в живих відсутні інші спадкоємці за законом згідно ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР та ст.ст.1241, 1261 ЦК України, які одночасно мають право та претендують на зазначене спадкове майно. Родинні звязки рідної дочки [PERSON] зі своїм рідним батьком [PERSON] та своєю рідною матірю [PERSON], підтверджуються: свідоцтвом про народження позивачки серії ІІ-ТП № 272852, виданим /повторно/ 10.03.1978 Гуто-Потіївським сіль/бюро ЗАГС Радомишльського району Житомирської області, в якому її рідним батьком уписаний «Розбицький Гервоз Іванович», а рідною матірю уписана «Розбицька Наталія Іванівна»; свідоцтвом про шлюб позивачки серії І-ТП № 078768, виданим /повторно/ 15.04.2011 ВД РАЦС Радомишльського РУЮ Житомирської області, в якому позивачка своє дівоче прізвище «Розбицька» змінила на прізвище «Терещенко». Відповідно до відомостей, зазначених у Довідці № 253, виданій 16.11.2016 Потіївською сільською радою: відповідно до запису по господарської книги № 2 за 1998-2000 року, особовий рахунок № 97 рахується сімя : 1. [PERSON] голова двору, [INFO], помер 28.12.1998 року. 2. [PERSON] дружина, [INFO], померла 27.10.2001 року. Відповідно до відомостей, зазначених у Довідці № 255, виданій 16.11.2016 Потіївською сільською радою: спадщину в шестимісячний строк після смерті [PERSON] прийняла дочка [PERSON] шляхом: проведення похорон, доглядом за будинком та обробкою земельної ділянки. Відповідно до відомостей, зазначених у Довідці № 254, виданій 16.11.2016 Потіївською сільською радою, спадщину в шестимісячний строк після смерті [PERSON] прийняла дочка [PERSON] шляхом: проведення похорон, доглядом за будинком та обробкою земельної ділянки. Судом встановлено, що 19 січня 2004 року у віці 87 років померла спадкодавиця [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 20 січня 2004 року було зроблено відповідний запис за № «2», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 219273, яке видане «20» січня 2004 року Виконавчим комітетом Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з : цілого права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства СГП «Правда» села Гуто-Потіївка Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230229, виданого 26 березня 1997 року Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 15 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 214. Вартість права на земельну частку (пай) розміром 3,66 га становить 5'733,00 грн. Ст. 1217 ЦК України, передбачено: спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Тобто: Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. На випадок смерті спадкодавиця [PERSON] залишила заповіт, який був посвідчений 06 листопада 2003 року ГутоПотіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області за реєстром № 158. Відповідно до цього заповіту, який є чинним, тобто не був відмінений, не був змінений і не був скасований заповідачем на час своєї смерті, [PERSON] вирішила розпорядитися своїм зазначеним майном наступним чином: «...Належний мені жилий будинок, будівлі і все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право заповідаю [PERSON] Гервазівні…». Відповідно до відомостей, зазначених у Довідці № 271, виданій 26.02.2016 Потіївською сільською радою, спадщину в шестимісячний строк після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] по вчиненому заповіту. Окрім позивачки, у померлих спадкодавців відсутні інші спадкоємці, які мають право і одночасно претендують на зазначене спадкове майно. Відповідно до пункту 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і а законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таке ж правило має застосовуватись і до земельних ділянок та прав на земельну частку (пай). При житті спадкодавці своє право на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку оформили, не розпаювали на земельні ділянки в натурі та не отримали правовстановлюючі документи Державні акти, тобто належним чином це право не зареєструвано і при житті відповідні Витяги про реєстрацію права власності не одержали. Оригінали правовстановлюючих документів Сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230295, серії ЖТ № 0230296, серії ЖТ № 0230229 втрачені і відновити його в адміністративному порядку неможливо. Згідно вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (скорочено «ЦПК України») суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивач не може також по причині наявності зазначених перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку. Визнання судом права власності в порядку спадкування та перерозподіл спадщини між спадкоємцями (позивачами) за наявності перешкод для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить закону, який передбачає порядок оформлення спадщини. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені. Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом. Тому, у звязку із встановленням фактів та у звязку з неможливістю вирішення цього питання через нотаріуса в добровільному (позасудовому) порядку, спадкоємець змушений звернутись до суду з вказаним позовом за його законним вирішенням. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень ч.ч.1,2 ст.1220, ч.1 ст. 1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved