Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з означеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по аліментам 41\~529,78 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів станом на 11 червня 2019 року в сумі 41 529,78 грн., загалом 83 059,56 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 1999 року. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами був розірваний. Рішенням Новомосковського мськрайонного суду Дніпропетровської області з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Добровільно виконувати рішення суду відповідач не бажав, тому за заявою позивача, згідно виконавчого листа № 2-819 від 31 січня 2011 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження по виконанню рішення суду про стягнення аліментів на дитину. У зв`язку з закінченням строку для стягнення аліментів після досягнення дитиною повноліття державним виконавцем 26.09.2018 року була винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу. За заявою позивача державним виконавцем їй був наданий розрахунок заборгованості по аліментам станом на 07 квітня 2018 року. Сума заборгованості за розрахунком державного виконавця складає 41\~529,78 грн. Ухвалою судді від 19 липня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулась до суду з заявою в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути без неї, позовні вимоги підтримує лише в частині стягнення заборгованості по аліментам в сумі 38\~369,28 грн. Представник відповідача Тесленко Н.І., надала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з 30 січня 2001 року у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з відповідача на користь позивача на утримання їхнього сина стягнуто аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Відповідач регулярно сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] . В травні 2011 року відповідач захворів і тривалий час знаходився на лікарняному, за цей період він не мав можливість сплачувати аліменти бо не отримував ніякого доходу, тому виникла заборгованість по аліментам. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач не вказує і не підтверджує сплату аліментів державному виконавцю, які отримала поштовим переказом на відділенні пошти, що підтверджується квитанціями від 24.02.2016 року 500 грн., 21.03.2016 року 380 грн., 07.07.2016 року 500 грн., 20.10.2016 року 380 грн., 24.02.2017 року 500 грн., 26.01.2017 року 500 грн., 07.10.2017 року 400 грн., загальна сума складає 3160 грн. Тому представник відповідача вважає, що вказана позивачем сума заборгованості по аліментам повинна бути зменшена і складати 41 529,78 3160 = 38\~369, 78 грн. Тому, представник відповідача та відповідач позовні вимоги [PERSON] , щодо стягнення на її користь заборгованості по аліментам просить задовольнити частково, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованість по аліментам в сумі 38\~369,78 грн., щодо вимог позивача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відмовити в їх задоволенні. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно\~ст. 12 ч. 3 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~\~подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 26 листопада 2003 розірвано (а.с.7). Від шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно до копії свідоцтва про одруження, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] », шлюб було розірвано 23 грудня 2006 року (а.с.7а,8). Згідно виконавчого листа виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області на підставі рішення суду з [PERSON] , стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неподаткового мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 30 січня 2001 і до повноліття дитини (а.с. 9). Відповідно до розрахунку заборгованості, обчисленого державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, станом на 07 квітня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів з [PERSON] , складає 41529,78 грн. (а.с. 11-12). Відповідно до постанови державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Матвієнко А.В., про повернення виконавчого документа стягувачу від 26 вересня 2018 року, встановлено, що строк передбачений законом для відповідного виду стягнення закінчився. Майна яке підлягає опису та реалізації, та на яке за законом можливо звернути стягнення у боржника на момент перевірки не виявлено. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 26.09.2018 року складає 41 529,78 грн. (а.с. 10). З наданих представником відповідача квитанцій вбачається, що відповідачем було перераховані аліменти: 24.02.2016 у сумі 500 грн., 21.03.2016 у сумі 380 грн., 07.07.2016 у сумі 500 грн., 20.10.2016 у сумі 380 грн., 24.02.2017 у сумі 500 грн., 26.01.2017 у сумі 500 грн., 07.10.2017 у сумі 400 грн., на загальну суму 3160 грн. (а.с.53-54). Як зазначено представником відповідача, зазначені суми відповідачем було перераховано позивачу, проте вони не були враховані державним виконавцем при складенні розрахунку заборгованості. У зв`язку з чим відповідач погодився, що заборгованість по аліментам становить у загальному розмірі 38 369,78 грн. Позивач визнала та підтвердила, що зазначені суми були перераховані відповідачем у рахунок аліментів, вона ці кошти отримувала, проте державним виконавцем не було враховані суми при складанні розрахунку. Також позивач зазначила, що згодна на стягнення заборгованості по аліментам у загальній сумі 38 369,78 грн. Згідно\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину. Частиною 4\~статті 194 СК\~передбачено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.3\~ст 195 СК України\~розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Отже, відповідач зобов`язаний був вчасно сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України, що суд повинен був урахувати при встановленні доведеності вини відповідача. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами\~СК України. Статтею 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до\~ст. 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Визначаючи розмір заборгованості по аліментам, суд виходить з того, що відповідач надав квитанції про сплату аліментів, які не були враховані державним виконавцем при виготовлені розрахунку заборгованості, що також підтвердила позивач, також ту обставину, що відповідачем визнано позов на загальну суму 38 369,78 грн. З зазначеною позицією відповідач погодився, позивач зазначила, що дійсно державним виконавцем не враховано квитанції, надані відповідачем, при складанні розрахунку. Приписами ч.1\~ст. 82 ЦПК України\~визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, суд приходить до висновку про достовірність того, що відповідачем частково сплачувались аліменти, які не були враховані державним виконавцем при складанні розрахунку, а також про добровільність визнання зазначених обставин позивачем та відповідачем. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість по аліментам у сумі 38 369,78 грн. За вимогами\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 40 коп.

Outcome: partial