Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути авансову суму отриману в рахунок продажу в майбутньому будинку по вулиці Степова, 26 в селі Копані Знамянського району Кіровоградської області в сумі 10000 грн. Вимоги обґрунтувала тим, що вирішила придбати у [PERSON] належний йому житловий будинок розташований по вулиці Степова за №26 в селі Копані Знамянського району Кіровоградської області. 12 вересня 2015 року вона та [PERSON] погодили факт підготовки останнім технічних та інших документів на домоволодіння для подальшого укладення угоди купівлі-продажу, також вона поверхнево оглянула обєкт купівлі продажу так як на той час ще не були готові документи, з якими б вона змогла порівняти будинок фактично з записами в технічному паспорті і в цей же день передала відповідачу аванс у сумі 10000 грн., про що останній власноруч написав розписку. 22 вересня 2015 року вона запропонувала відповідачу надати їй документи на домоволодіння для огляду та порівняння з наявним домоволодінням, але документи їй надані не були. Після чого оглянувши повторно домоволодіння вона виявила суттєві недоліки, а саме вода в криниці була відсутня, фактичні розміри земельної ділянки не відповідали тим, про які йшла мова при підготовці будинку до продажу. Вказані недоліки унеможливлювали укладення угоди про купівлю продаж з її боку, про що вона повідомила відповідачу та запропонувала повернути суму сплаченого авансу. Проте, [PERSON] у добровільному порядку отриману суму авансу повертати відмовляється, у звязку з чим вона звертається з даним позовом до суду. Вказала, що ні угода купівлі-продажу, ні угода про завдаток ними не укладалась. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності. При цьому, у судових засіданнях, що відбулися за часом раніше, позивач як і її представник, позовні вимоги підтримували, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач у судрове засідання 20.09.2016 року не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. В судових засідання, що відбувались за часом раніше, відповідач як і його представники позов не визнали. Відповідач відзначав, що розписку не складав, підпис у розписці йому не належить. Також до матеріалів справи долучено заперечення відповідача на позов, з якого вбачається, що 12 вересня 2015 року між [PERSON] та ним, за їх особистими підписами, була укладена угода про намір укласти договір купівлі-продажу. У відповідності до цієї угоди, за попередньою домовленістю він зобов'язався продати [PERSON] будинок №26, по вулиці Степова у селі Копані, не пізніше 12 жовтня 2015 року, а [PERSON] передати йому грошові кошти, в якості застави у сумі 10000 грн. Проте, 12 вересня 2015 року остання, посилаючись на брак коштів, відмовилася надати всю суму застави, натомість запропонувала надати частину застави у сумі 1000 грн., а залишок - 9000 грн., наполягла передати при свідках у наступну зустріч та вказати запрошених свідків з метою підтвердити факт передачі грошових коштів у передбаченому законом порядку - відповідним актом. Він погодився та передав їй ключі від помешкання та дозволив їй у ньому проживати з відповідними правовими наслідками в частині збереження довіреного під заставу нерухомого майна. Однак, 12 жовтня 2015 року [PERSON] відмовилася сплачувати обумовлену в розписці суму завдатку та суму вартості домоволодіння, посилаючись на відсутність необхідного обсягу грошових коштів, просила збільшити термін для розрахунку та зменшити вартість майна. Ідучи на зустріч наполегливим проханням [PERSON] про відстрочення дати розрахунку, у зв'язку з відсутністю у неї необхідної суми коштів, дату повного розрахунку та укладення договору купівлі-продажу було двічі відстрочено на місяць з попередженням її в присутності свідків про наслідки несвоєчасного виконання умов попередньої угоди. Так у грудні 2015 року він в черговий раз запропонував [PERSON] на умовах попередньої домовленості купити домоволодіння, однак вона знову ж таки запевняючи та переконуючи у своїх намірах просила зачекати, після чого він їй повідомив, що буде шукати нових покупців на домоволодіння. Таким чином, всупереч попередньої домовленості позивач своїх зобовязань не виконала, до того ж за період проживання у будинку завдала йому матеріальної шкоди, яку він оцінює в 10100 грн. Також йому такими діями [PERSON] завдано і моральної шкоди. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 23 жовтня 2015 року зареєструвала шлюб з [PERSON], її дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 6). Відповідачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок №26, розташований по вулиці Степова в селі Копані Знамянського району Кіровоградської області (а.с. 45). Згідно з оригіналом розписки датованої 12 вересням 2015 року, [PERSON] одержав від [PERSON] завдаток в сумі 10 000 грн. за будинок в селі Копані по вулиці Степова,26 (а.с. 36). У розписці містяться підписи двох осіб. За клопотанням відповідача, яке мотивоване тим, що підпис у згаданій розписці йому не належить, судом 06 квітня 2016 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу(а.с. 50), з метою з'ясування ким виконано підпис (перший з двох розташований вище) у розписці датованій 12 вересня 2015 року, особисто [PERSON] чи іншою особою. Оплату за проведення експертизи було покладено на відповідача та роз'яснено йому наслідки ухилення від участі в експертизі (ст.146 ЦПК України). Проте, ухвала суду про призначення почеркознавчої експертизи Кіровоградським НДЕКЦ була повернута до суду без виконання, через не здійснення відповідачем оплати послуг експерта по проведенню експертизи (а.с. 67). При цьому, про необхідність оплати проведення експертизи відповідачу було безперечно відомо та неодноразового нагадувалося. Поважних причин щодо неможливості здійснення оплати відповідач не повідомляв (а.с. 63). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до приписів ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися вншимизасобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Відповідно до ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Вказана стаття є винятком із загального правила, сформульованого у ч. 4 ст. 60 ЦПК про те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки відповідач ухилився від покладеного на нього обовязку оплати проведення експертизи, і це призвело до неможливості проведення експертизи, суд у силу ст.146 ЦПК України визнає факт, що розписка від 12 вересня 2015 року була підписана особисто [PERSON] Про підписання розписки відповідачем свідчать і пояснення свідка [PERSON] Доводи відповідача та пояснення свідка [PERSON] суд сприймає критично. Зокрема, пояснення відповідача - як можливість уникнення цивільної відповідальності. При цьому, суд враховує, і протиречивість таких пояснень відповідача, оскільки він у судовому засіданні стверджував, що підпис у розписці йому взагалі не належить, і одночасно в запереченнях проти позову цього факту вже не спростовує, але позов не визнає з інших підстав. Покази свідка [PERSON] на думку суду є достатньо сумнівними і непереконливими. Так, свідок [PERSON] зазначив, що знайомий із відповідачем. В день складення розписки, під'їхав до будинку відповідача, і проходячи повз будинок, почув як сторони домовлялись про купівлю будинку, передачу завдатку в сумі, що складає саме 1 000 грн. Все це він побачив і почув через відчинене вікно будинку непомітно для інших учасників цих подій. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач домовилася з відповідачем про купівлю у нього в майбутньому житлового будинку на підтвердження чого передала йому 10000 грн., а останній, отримавши вказану грошову суму, написав розписку. Проте, договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладений не був, а вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові №6-176 цс/13 від 13 лютого 2013 року Верховного Суду України, яку відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України мають враховувати суди при застосуванні таких норм права. За таких обставин питання, з чиєї вини не було укладено договір купівлі-продажу, правового значення для повернення авансу не має. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача авансу в сумі 10 000 грн. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 487 грн.20 коп. Кеуючись ст.ст. 3,10,11,60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved