Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 вересня 1999 року між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З початку 2019 року сторони повністю припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, відповідач забрав свої особисті речі та виїхав за своїм зареєстрованим місцем проживання. Позивач з дітьми мешкає окремо, діти перебувають на її утриманні. Зазначає, що відповідач фактично самоусунувся від належного утримання спільного малолітнього сина - [PERSON] , який має слабке здоров`я та перебуває на постійному огляді у сімейного лікаря. Зауважує, що відповідач є працездатною особою та за наявною у позивача інформацією працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ТЕКМАН». Крім того, відповідач має статус фізичної особи-підприємця та займається підприємницькою діяльністю щодо діяльності автомобільного регулярного транспорту. Позивач одноособово не може у повній мірі забезпечити належний рівень життя дитини, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвиту, тому відповідач, який є здоровим та працездатним, може сплачувати заявлений розмір аліментів, який у повній мірі буде відповідати інтересам їхньої малолітньої дитини. Позивач належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. До початку судового засідання надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи у її відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони з 25 вересня 1999 року перебувають у шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5, 7). Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч.1,3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дитина, син [PERSON] , [INFO] , самостійного доходу не має; має задовільний стан здоров`я. Відповідач має задовільний стан здоров`я; матеріали справи не містять відомостей щодо місця роботи відповідача, наявності у нього інших дітей та утриманців, а також стягнень за виконавчими документами. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст.\~183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) є надмірним, і такими, що відповідають як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону будуть аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial