overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у січні 2007 року вона досягла з відповідачем домовленості щодо купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Щорса,47, та сплатила останньому вартість будинку, яка складає 5000 доларів США. В подальшому будинок на неї не був оформлений, оскільки відповідач виїхав на постійне місце проживання до АР Крим, залишивши житловий будинок в користуванні позивача. На даний час зв'язок з відповідачем втрачений, з січня 2007 року по теперішній час позивач користується вказаним будинком, несе затрати на його утримання, здійснює заходи по його збереженню. Просить суд визнати за нею право власності на вищезазначений житловий будинок за набувальною давністю. Представник позивача до початку судового засідання надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Представник т третьої особи завчасно надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповаідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Таким чином суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт належності вищезазначеного житлового будинку [PERSON] підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 27 жовтня 2017 року. Зі складеної сторонами розписки вбачається, що 21 листопада 2007 року відповідач дійсно отримав від позивача обумовлену грошову суму 5000 доларів США. Отже, із зазначених документів вбачається, що позивач з листопада 2007 року по теперішній час постійно користується вказаним житловим будинком. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У даному випадку встановлено, що позивач добросовісно заволоділа належним відповідачу житловим будинком і продовжує відкрито, безперервно ним володіти протягом більше десяти років, у звязку з чим суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником 1/5 квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім неї в даній квартирі ще прописаний відповідач, який понад року не проживає в даній квартирі. По теперішній час їй нічого не відомо про відповідача. Ухвалою суду від 21.01.2019 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 09.04.2019 року підготовче судове засідання закрите та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та розгляд судової справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 1/5 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , але фактично не проживає там більше року, а тому є особою, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою). Відповідно до акту від 22.12.2018 року [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ч.2ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст.319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі понад рік, то зазначене є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім неї в даній квартирі ще прописаний відповідач, який більше року не проживає в даній квартирі. По теперішній час їй нічого не відомо про відповідача. Ухвалою суду від 14.08.2019 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та розгляд судової справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований також [PERSON] , але фактично не проживає там тривалий час, а тому є особою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою). Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст.319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі понад рік, то зазначене є підставою для задоволення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім неї в даній квартирі ще прописаний відповідач, який є членом сім`ї продавця. Ухвалою суду від 10.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін. Позивач в останнє судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та розгляд судової справи. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що позовом [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , але фактично не проживає там більше року, а тому є особою, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою). Відповідно до акту від 15.04.2019 року [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з вересня 2017 року (а.с.9). Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ч.2ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст.319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі понад рік, то зазначене є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім неї в даній квартирі ще прописаний відповідач, який понад 8 років не проживає в даній квартирі. По теперішній час їй нічого не відомо про відповідача. Ухвалою суду від 01.03.2019 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 21.05.2019 року підготовче судове засідання закрите та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та розгляд судової справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , але фактично не проживає там більше восьми року, а тому є особою, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою). Відповідно до акту від 07.11.2018 року [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2010 року (а.с.6). Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ч.2ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст.319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі понад рік, то зазначене є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20.02.2008 року, реєстраційний номер 7А-08-288460, виданого ВПЖФ УКМП ДЕКМ виконавчого комітету Харківської міської ради, також за вказаною адресою було зареєстровано відповідача, з яким на даний час вона й продовжує перебувати в шлюбних відносинах, але ці відносини носять лише формальний характер, оскільки відповідач не проживає з позивачем однією сім'єю та фактично проживає в іншому місці, а саме у м. Алушта більше одного року та не має наміру повертатись до Харкова та проживати однією сім'єю з позивачем. Таким чином, позивач стверджує, що із зазначеного часу відповідач в квартирі не проживав, оплату комунальних платежів за житлоплощу не проводив, у витратах по утримуванню квартири участі не приймав, житлом не цікавився. Позивач вважає, що відповідач не проживає понад один рік без поважних причин за місцем реєстрації і втратив право користування ним. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала, просила розглянути справу заочно. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі доказів, які знаходяться у матеріалах справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що викладені в позові обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 20.02.2008 року, реєстраційний номер 7А-08-288460, виданого ВПЖФ УКМП ДЕКМ виконавчого комітету Харківської міської ради Також в квартирі зареєстрований, але не проживає тривалий час, а саме більше одного року, відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою № 2202 від 03.12.2013 року, виданою дільницею № 49 КП « Жилкомсервіс». Відповідач більше одного року в квартирі позивача не проживав, оплату комунальних платежів за житлоплощу не проводив, у витратах по утримуванню квартири участі не приймав, житлом не цікавився. Потреби для проживання в квартирі відповідач не мав більше одного року. Даних щодо заяв відповідача про перешкоди в користуванні спірною житлоплощею або щодо заяв про відновлення порушеного права і вселення суду не надано. За таких обставин суд вважає, що відповідач не проживав без поважних причини понад один рік в зазначеній квартирі, тому втратив право користування нею, інших домовленостей між відповідачем та власником житла не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім неї в даній квартирі ще прописана відповідач - її дочка, яка тривалий час не проживає в даній квартирі. Її донька вийшла заміж та виїхала за кордон. Ухвалою суду від 07.05.2019 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та розгляд судової справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована її донька [PERSON] , але фактично не проживає там тривалий час, а тому є особою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою). Відповідно до акту від 26.03.2019 року [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с .14 ). Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ч.2ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст.319,321,391 ЦК України, власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі понад рік, то зазначене є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON] [PERSON] [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 140 у будинку № 108 по проспектуБудівельників в місті Маріуполі Донецької області, оскільки відповідач не проживає в квартирі тривалий час, комунальні послуги не сплачує. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про розгляд справи у друкованих засобах масової інформації шляхом розміщення оголошення про виклик до суду у газеті «Урядовий курєр». Про причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутністю не надавав. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК Українисуд ухвалює рішення при заочному розглядісправи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню знаступних підстав. Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав від 10.10.2011 року № 31593700 (реєстраційний № 34833779) квартира [ADDRESS] належить позивачеві [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької областівід 19.09.2011 року № 2-4015. Як вбачається з акту ЖБК «ВИСОТА»[PERSON] [PERSON] [PERSON] не проживає за адресою: [INFO], з вересня 2014р. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Україниз урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК Україничлени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК Україничлен сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не проживає в приміщенні квартири [ADDRESS] областібільше року, а також не встановлено поважність причин відсутності [PERSON] [PERSON] [PERSON]. На підставі ст.ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №2 в будинку №126 по вул.П.Орлика в місті Маріуполі, оскільки відповідач не проживає в квартирі тривалий час з 2007р., особистих речей в квартирі він не має, участі в утриманні житла не приймає, комунальні послуги не сплачує. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив. Треті особи в судове засідання також не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ордеру на жиле приміщення - квартиру [ADDRESS] від 14.11.2017р. він виданий [PERSON] та у вказаній квартирі зареєстровані позивач, відповідач [PERSON] та треті особи. Згідно копії паспорта позивача [PERSON], остання зареєстрована за вищевказаною адресою з 15.08.1990р. Як вбачається з акту від 20.11.2017р., затвердженого директором ККП «УК Західна», [PERSON], 13.05.1974р.н., зареєстрований у [INFO], однак, не проживає у вищевказаній квартирі з 2007р. Таким чином, судом встановлено, що відповідач понад строки, встановлені ст.71 ЖК України, тобто 6 місяців, без поважних на то причин, не проживає у [INFO], а тому втратив право користування даним жилим приміщенням. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що є власником будинку [ADDRESS], в якому зареєстрований відповідач, однак останній в ньому не проживає останніх вісім років, участі в його утриманні не приймає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судові засідання 17 і 28 лютого 2014 року не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, а тому відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у його відсутності та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивач не заперечила. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В судовому засіданні встановлено, що позивач проживає та є власником будинку [ADDRESS]. Крім позивача, за вказаною адресою зареєстрований також відповідач. Вказані обставини стверджуються свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 30 вересня 2002 року серії КММ № 017113 та довідкою ДП «Добробут» МКП «Винниківське» від 27 січня 2014 року № 075 (а.с. 5, 6). З актів ДП «Добробут» МКП «Винниківське» від 30 жовтня 2013 року та 27 січня 2014 року вбачається, що відповідач не проживає [ADDRESS] більше одного року (а.с. 3, 4). Таким чином, судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачу, за даною адресою також зареєстрований відповідач, однак останній не проживає в ньому понад один рік, а тому його слід визнати втратившим право на користування вказаним житловим приміщенням. При цьому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,6 гривень - судового збору.

Outcome: approved