Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває у фактичних шлюбних відносинах з січня 2012 року по січень 2014 року. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. З січня 2014 року дитина знаходиться на повному утриманні позивача, відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дитини. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, немає ніяких інших доходів ніж соціальні виплати та допомога батьків. Відповідач має постійне місце роботи у ВАТ «Запоріжсталь», отримує заробітну плату більше 4000 грн., не має інших аліментних зобов'язань, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх доходів та на утримання позивача у розмірі 1/6 частини всіх його доходів. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття та 1/6 частини всіх доходів на її утримання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала частково, наполягала на задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 1/6 всіх доходів відповідача на її утримання просила залишити без розгляду, оскільки вони дійшли згоди з відповідачем, який вже на протязі останнього часу добровільно надає матеріальну допомогу і обіцяв її наділі надавати. Відповідач в судовому засідання не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та інші докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з січня 2012 року по січень 2014 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження(а.с.4). Малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою МКП «Основаніє»(а.с.5). Сторони мешкають окремо. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, немає ніяких інших доходів ніж соціальні виплати та допомога батьків. Відповідач працює водієм у ВАТ «Запоріжсталь» має постійне місце роботи, отримує заробітну плату більше 4000 грн., не має інших аліментних зобов'язань, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п.3 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, стан здоров'я та матеріальний стан дитини та платника аліментів. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved