overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 серпня 1983 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: сина Дмитра, [INFO], який проживає окремо, та сина - Віталія, [INFO], який проживає з позивачем. Спільне життя у сторін по справі не склалося по причині психологічної несумісності. Шлюбні відносини між ними припинені, разом не проживають більше двох років. Причиною розпаду сімї послужили ті обставини, що вони перестали розуміти одне одного, втратили почуття кохання та поваги. Примирення між ними неможливе, сімя розпалася остаточно і відновлена бути не може. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні на позові наполягав. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, після розірвання шлюбу прізвище «Сідун» просила не змінювати. Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 1983 року між [PERSON] (до укладення шлюбу - Бабенко) [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №26, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 11-ЖС №266638 від 27 серпня 1983 року. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають, щоб судом їм був наданий строк для примирення, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 грудня 1978 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки між ними припинено з січня 2015 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, різні погляди на питання побудови взаємних стосунків та побуту. На цьому ґрунті між сторонами по справі постійно виникали суперечки. Внаслідок постійного погіршення стосунків вони стали проживати окремо. Протягом певного часу позивач та відповідач намагалися примиритися, що не призвело до жодних позитивних результатів. На теперішній час зберегти та відновити шлюбні стосунки неможливо, їх сім'я розпалася остаточно, а формальне перебування у шлюбі лише негативно впливає на їх взаємини та на стан здоров'я. Просить розірвати шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], укладений 30.12.1978 року, зареєстрований у Ленінському відділі ЗАГС м. Донецька, актовий запис № 1400.Після розірвання шлюбу і позивачу, і відповідачу залишити прізвище «[PERSON]». Судові витрати повністю покласти на позивача. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, де просить справу розглянути за його відсутності, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, де просить справу розглянути без її участі, з розірванням шлюбу згодна. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30 грудня 1978 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Ленінському відділі ЗАГС м. Донецька, актовий запис №1400, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 30 грудня 1978 року. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають, щоб судом їм був наданий строк для примирення, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує,тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 серпня 1984 року. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Новоданилівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №7. Шлюб перший. Від шлюбу мають двох повнолітніх доньок. В шлюбі перебувають більше 31 року, однак вже три роки разом не проживають. Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені більше 8 років тому, проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Причиною припинення подружніх стосунків, стало те, що вони втратили один до одного взаємоповагу, любов та порозуміння. Позивач вважає, що сім'я існує лише формально, оскільки вони як чоловік та дружина разом не проживають, спільне господарство не ведуть, взаємні права та обов'язки подружжя відсутні. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Просить розірвати шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що зареєстрований 18 серпня 1984 року виконавчим комітетом Новоданилівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №7.Після розірвання шлюбу [PERSON], залишити прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні представник позивача [PERSON] на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 серпня 1984 року. Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Новоданилівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис №7, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18 серпня 1984 року. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають, щоб судом їм був наданий строк для примирення, позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує,тому шлюб між ними має бути розірваний. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона 10.02.2014 року за договором позики, передала відповідачці по справі [PERSON]. грошову суму у розмірі 8652,00 грн. Відповідач відповідно умов договору була зобов'язана повернути гроші до 10.02.2015 року та згідно розписка від 10.02.2914 року, але вчасно не повернула гроші. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача суму боргу у розмірі 8652,00 грн. та судовій збір. Ці обставини і з'явилися підставою позову. У судове засідання позивач не з'явилася, надав до суду заяву в якої наполягає на позовних вимогах та просить справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася - 27.10.2015 року, 16.11.2015 року. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, відповідно до ч.4, ч.9 ст.74 ЦПК України. Від неї не надійшло заяви про відкладення слухання справи. Згідно ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, оскілки відповідач повідомлений належним чином повторне не з'явився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних у ній даних та доказів. Про постановлення заочного рішення представник позивача у судовому засіданні не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно розписки від 10.02.2014 року [PERSON] отримала від [PERSON]. суму позики в розмірі 8652,00 грн. та зобов'язалася повернути до 10.02.2014 року. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами було укладено договір займу, згідно якого відповідач повинний погасити борг в установлений договором строк, але зобов'язання не виконав, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному об'ємі. Також відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд вважає, що на користь позивача з відповідачів необхідно стягнути сплачене судовій збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона 17.07.2013 року за договором позики, передала відповідачу по справі [PERSON] грошову суму у розмірі 3060,00 грн. Відповідач була зобов'язана повернути гроші до 01.08.2013 року згідно розписка від 17.07.2013 року, але вчасно не повернула гроші. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості в розмірі 3060,00 грн., моральну шкоду 1000,00 грн. та судовій збір. Ці обставини і з'явилися підставою позову. У судовому засіданні представник позивач наполягає на позовних вимогах та просить задовольнити позов в повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явилася - 05.02.2014 року, 18.02.2014 року. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, відповідно до ч.4, ч.9 ст.74 ЦПК України. Від неї не надійшло заяви про відкладення слухання справи. Згідно ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, оскілки відповідач повідомлений належним чином повторне не з'явився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних у ній даних та доказів. Про постановлення заочного рішення представник позивача у судовому засіданні не заперечувала. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно розписки від 17.07.2013 року [PERSON] позичила у [PERSON] гроші у сумі 3060,00 грн., і зобов'язалася повернути дану суму до 01.08.2013 року. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач дійсно отримала від позивача суму позики у розмірі 3060,00 грн., а тому дану суму необхідно стягнути з відповідача та користь позивача. Крім того, оскільки відповідач вчасно не повернула суму позики, суд вважає також за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн., так як діями відповідача позивачу були спричинені моральні страждання та хвилювання, було порушено нормальний склад її життя. Крім того, згідно ст.. 88 ЦПК України суд вважає за необхідністю стягнути з відповідачів судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона є власником [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 12 жовтня 2005 року, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Лисенко Л.П., реєстр № 3-2220, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія СВХ №891252, виданого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації від 21.10.2005 року. Крім неї, за зазначеною адресою прописаний її колишній чоловік - [PERSON], який після розірвання шлюбу виїхав із вищезазначеної квартири. Протягом тривалого часу позивач вимушена нести додаткові витрати за комунальні послуги. Просить суд усунути перешкоди в користуванні належної їй квартирі [ADDRESS] шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно, належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно, належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої в [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 12 жовтня 2005 року, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Лисенко Л.П., реєстр № 3-2220 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія СВХ №891252, виданого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації від 21.10.2005 року. Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.11.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В рішенні Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.11.2014 року зазначено, що сторони разом не проживають більше року. Відповідно до акту від 01.09.2015 року ОСББ «Максим» та довідки № 192 від 01.09.2015 року, виданих Головою правління ОСББ «Максим», з серпня 2014 року Відповідач у вищевказаній квартирі не проживає. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи зазначені докази, суд вважає доведеним те, що відповідач не проживає у спірному квартирі більше року без поважних причин і, у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, втратив право на користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона є власником кв. [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 18.05.2006 року, виданого виконавчим комітетом Наддніпрянської селищної ради Дніпровського району м.Херсона згідно з розпорядженням №60-р. Крім неї, за зазначеною адресою прописаний її син - [PERSON], який не проживає у вказаній квартирі понад десять років. Протягом вказаного часу позивач вимушена нести додаткові витрати за комунальні послуги. Просить суд усунути перешкоди в користуванні належної їй квартирі [ADDRESS] шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно, належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно, належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої в [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 18.05.2006 року виданого виконавчим комітетом Наддніпрянської селищної ради Дніпровського району м.Херсона згідно з розпорядженням №60-р . Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 13.03.1991 року, але не проживає в ній понад десять років. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що [PERSON] є сином позивача та раніше був зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. Проте він виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації і понад десять років не проживає за зазначеною адресою, точне місце його знаходження їм невідоме. Оцінюючи зазначені докази, суд вважає доведеним те, що відповідач не проживає у спірному будинку більше десяти років без поважних причин і, у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, втратив право на користування будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона є власником частини домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд під № 16/42, що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Луначарського на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2015 року. Зазначила, що всі обовязки по утриманню житлового будинку покладені на неї. Стверджувала, що Відповідач за вказаною адресою фактично не проживає з 1988 року. Місце фактичного його проживання їй невідомо. Протягом тривалого часу позивач вимушена нести додаткові витрати за комунальні послуги. Просить суд усунути перешкоди в користуванні належного їй домоволодіння № 16/42 по вул. Луначарського в м. Херсона шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно, належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, в якій просив дану справу розглянути за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивач є власником частини домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд під № 16/42, що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Луначарського на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2015 року, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр № 2-1149, спадкова справа № 493/2015 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія ЕЕТ №582632, виданого державним нотаріусом [PERSON], Перша Херсонська державна нотаріальна контора від 19.11.2015 року. Із довідки № 18, виданої Головою органу самоорганізації населення квартального комітету № 15 від 10.12.2015 року, вбачається, що [PERSON], [INFO], є братом [PERSON], та не проживає за адресою: [INFO] з 1988 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи зазначені докази, суд вважає доведеним те, що відповідач не проживає у спірному домоволодінні більше року без поважних причин і, у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, втратив право на користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.01.2012 року . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON]., [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини на надає. Просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В попередньому судовому засіданні позивач наполягає на заявлених вимогах та просить їх задовольнити. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якої позовні вимоги визнає та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно з ст. 130 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем у попередньому судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову, відповідно до ст.. 174 ч.4 ЦПК України, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а потому приймається судом. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України , батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави відповідно до ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved