Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі по 1999 рік, від шлюбу вони мають дочку [PERSON] [INFO], яка після досягнення повноліття навчається у Вінницькому торговельно-економічному інституті КНЕУ на денній формі навчання, в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, відповідач фізично здоровий, аліменти на користь інших осіб не сплачує, працює, має постійний дохід. Позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з цим позовом до суду. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов підтримує. Відповідач також надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.07.1997 року по 23.11.1999 року, від якого мають повнолітню дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження, копією паспорта позивачки з відміткою відділу ЗАГС про реєстрацію шлюбу, копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається у Вінницькому торговельно-економічному інституті Київського національного торговельно-економічного університету, форма навчання денна, термін навчання по червень 2019 року, що стверджується довідкою цього навчального закладу від 05.10.2015 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як розяснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як передбачено ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, дочка сторін [PERSON] на даний час досягла повноліття, продовжує навчання, суд вважає, що вона у звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює, навчається на денному відділенні навчального закладу, кошти їй необхідні на харчування, проїзд, придбання одягу, необхідних підручників, зошитів, канцелярських знарядь. При визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини. Так, відповідач за віком та станом здоровя є працездатною особою, інших аліментних зобовязань не має, працює в КП БМР «ЖЕК № 7», має постійний дохід. З врахуванням всіх наведених обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на їхню повнолітню дочку [PERSON] на період її навчання в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, оскільки суд вважає , що відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу повнолітній дочці на період її навчання. Судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. За положеннями ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів визначений для дітей, тобто, до досягнення повноліття. Нормами сімейного законодавства не передбачено мінімального розміру аліментів для повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання. За ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, в даному випадку з 23.11.2015 року. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 487 грн. 20 коп. , оскільки позов подано до суду 23.11.2015 року, а з 01.09.2015 року в Закон України «Про судовий збір» внесено зміни щодо ставок судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved