Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання непрацездатної матері, посилаючись на те, що з 26.04.1991 року вона є пенсіонером, єдиним її доходом є її пенсія, яка станом на грудень 2017 року складає 1538,50 грн. Однак, пенсію, яку вона отримує не забезпечує їй необхідного мінімуму проживання, так як її частина йде на оплату комунальних послуг, а частина - на придбання ліків, так як вона є інвалідом і має різні хронічні захворювання. Після смерті чоловіка вона відмовилася від своєї частки у спадщини на користь сина [PERSON], за що він обіцяв їй допомагати та доглядати, але після підписання відмови від спадщини він відмовляється добровільно виконувати свій обов'язок. На даний час вона проживає одна, в однокімнатній квартирі, окрім сина інших близьких людей, які б могли їй допомагати та підтримувати матеріально немає. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і довічно. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив У відзиві, поданим ним 22.03.2018 року зазначив, що твердження позивача, викладені в позові не відповідають дійсності, оскільки він в межах своїх можливостей допомагає матері. Крім того пенсію, яку отримує позивач, повинна покривати її видатки, оскільки є вищою ніж прожитковий мінімум. Так з липня по жовтень 2017 року мати отримувала пенсію у розмірі 1440,81 грн, за листопад - 1636,19 грн., за грудень- 1538,50 грн., а прожитковий мінімум на 2017 рік відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» для осіб, які втратили працездатність був визначений у розмірі: з 1 січня 2017 року -1247 грн, з 1 травня -1312 грн., з 1 грудня - 1373 грн. Отже, оскільки пенсія матері не є меншою, ніж встановлений Законом прожитковий мінімум для категорії осіб, до якої вона відноситься, підстави вважати, що вона є особою, яка потребує сторонньої матеріальної допомоги відсутні. Довідка про те, що позивач знаходиться на обліку в лікарні з діагнозом сахарний діабет, підтверджує лише її право на отримання від держави безкоштовного інсуліну, та інших ліків по програмі уряду «Безкоштовні ліки», і жодним чином не доводить того, що позивач має інвалідність та повинна отримувати додаткове лікування, а навпаки підтверджує наявність додаткових пільг від держави, тобто додаткового доходу. Також зазначив, що даний спір виник не з ініціативи його матері, а з ініціативи його колишньої дружини, доводи про те, що він не допомагає матері, жодним та допустимим доказом, чи засобом доказування, не підтверджений, і є лише необдуманим твердженням зі сторони позивача, тому прохає відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того зазначив, що окрім допомоги своїй матері він ще має витрати у вигляді сплати аліментів на свою дитину, які призначені йому за рішення суду та на нову сім'ю, з якою він зараз проживає. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково, що підтверджується копією пенсійного посвідчення [NUMBER] від 15.05.1998 року та довідкою МСЕК, серія СМЕ №030199 від 25.04.2000 року (а.с.7,45). Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз'яснено у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч.1ст.204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON], перебуває на обліку в Лозівському об'єднаному управлінні ПФУ Харківської області та отримує пенсію за віком, розмір пенсії з жовтня 2017 року по березень 2018 року становить 1538,5 грн. (а.с.74) Із довідки наданої Комунальним підприємством «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Дана квартира належить на праві власності колишній невістці позивача - [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 02.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О. 02.07.2015 року (а.с.114.115). Чоловік позивача [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції у Харківській області, 08.05.2018 року (а.с.75). Із медичних довідок, наданих КЗОЗ «Лозівське територіальне об'єднання» Лозівської міської ради Харківської області вбачається, що [PERSON] перебуває на «Д» обліку з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ ст., дифузний атеросклероз, цукровий діабет ІІ типу інсулінозалежний середньої тяжкості. За станом здоров'я потребує постійного амбулаторного та планового стаціонарного лікування (а.с.10,46,47). Із копій квитанцій вбачається, в зв'язку з захворюванням певну частину коштів позивач витрачає на придбання ліків (а.с.11,12) Згідно з ч.1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Судом також вивчався майновий стан відповідача. Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 5,7223 гектарів в межах згідно з планом, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Уплатнівської сільської ради Близнюківського району Харківської області та житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (а.с.94,96,107,108). Також йому належить Ѕ частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта(а.с.95,97). Із копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], померлого [INFO] вбачається, що [PERSON] відмовилася від належної їй частки спадкового майна після смерті чоловіка на користь сина спадкодавця [PERSON] (а.с.102). На спростування доводів відповідача про те, що [PERSON] користується успадкованим відповідачем будинком за адресою: [ADDRESS], позивачем було надано копію розписки, в якій зазначено, що [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 65500 грн. за продаж будинку в [ADDRESS] (а.с.113). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.09.2016 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року до закінчення ним навчання, тобто по [INFO], або не більше, як до досягнення ним 23-річного віку (а.с.64). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.05.2017 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], за період з серпня 2016 року по квітень 2017 року у розмірі 6072 грн (а.с.65-67). Положення ст.51 Конституції України закріплюють обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Турбота може виражатися у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо. Відповідно до положень ч.1ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Вирішуючи даний спір, суд звертає увагу, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. За таких обставин суд першої інстанції при ухваленні рішення повинен зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність з прожитковим мінімумом. Відповідно до довідки, виданої Лозівським об'єднаним управлінням ПФУ Харківської області 18.04.2018 року розмір пенсії [PERSON] станом на березень 2018 рік становить 1538,5 гривень, а прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року становить 1700 гривень, тобто позивачка отримує дохід менший ніж встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум. Дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані сторонами як на підтвердження своїх доводів, так і заперечень, взявши до уваги вік та майновий стан сторін, наявність та кількість утриманців, ступінь потреби позивачки у матеріальній допомозі та відсутність обставин для звільнення відповідача від обов'язку утримання своєї матері, суд приходить до висновку, що за таких обставин рішення суду підлягає задоволенню, та з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі, у розмірі 1500 гривень, всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Outcome: partial