Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав, в якій вказала, що 24.04.2010 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Ізюмській сільській раді Борівського району Харківської області. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень зроблений запис за № 4398 та видано свідоцтво про народження [NUMBER]. Позивач вказує, що донька проживає з нею, що підтверджується довідкою з місця проживання № 740/02-34 від 02.10.2017 р. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 17.10.2012 р. шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 12.05.2015 р. з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.01.2015 р. до досягнення повноліття дитиною. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2017 р. становить 15635 грн. [PERSON] зазначає, що з моменту розірвання шлюбу (17.10.2012 р.) по цей час відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, не піклується та не цікавиться життям доньки, не відвідує її ні вдома, ні в школі, не бере участі у її вихованні, навчанні. Крім цього, відповідач взагалі не спілкується з донькою, не дарує подарунків на день народження, не телефонує навіть під час хвороби дитини, що свідчить про самоусунення ним від виконання батьківських обов'язків. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, про її нормальну самосвідомість, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це передбачено ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства». Отже, згідно чинного законодавства [PERSON] втратив права та не виконує батьківських обов'язків щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO] Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та пояснив наступне. Він не бачив своєї дитини [PERSON] давно, близько п'яти років тому, позивачка перешкоджає їхньому спілкуванню і зазначає, що в дитини інший батько. Відповідач вказує, що аліменти він сплачує по мірі можливості, від виконання батьківських обов'язків не відмовляється і хоче спілкуватися з дитиною. Представник Служби у справах дітей Борівської РДА Харківської області - Мірончук Н.П. в судовому засіданні пояснила, що позовні вимоги [PERSON] вона не підтримує, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується до батьків, які ухиляються від виконання батьківських обов'язків, тим самим створюючи загрозу життю та здоров'ю дитини. Зі співбесіди з [PERSON] видно, що він хвилюється за дитину, але [PERSON] забороняє спілкуватися з дитиною. Мірончук Н.П. зазначила, що відповідач має право звернутися до Служби у справах дітей для визначення днів спілкування з дитиною. Кожна дитина повинна знати свого батька. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. В суді встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], являється [PERSON] (а.с.6). Крім того, в суді встановлено, що згідно копії рішення Марківського районного суду Луганської області від 17.10.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, [PERSON] змінено шлюбне прізвище на «[PERSON]» (а.с.5); згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] 17.06.2016 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.7); згідно копії виконавчого листа виданого 12.06.2015 р. Марківським районним судом Луганської області, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] (а.с.8), по сплаті яких, станом на 01.09.2017 р. [PERSON] має заборгованість в розмірі 15635,02 грн., що вбачається з копії довідки про отримання аліментів (а.с.9); згідно побутової характеристики виданої Кабичівською сільською радою Марківського р-ну Луганської обл., [PERSON] характеризується позитивно (а.с.10); з довідки № 770/02-34 від 02.10.2017 р. виданої виконкомом Кабичівської сільської ради Марківського р-ну Луганської обл., [PERSON] має склад сім'ї та фактично проживає з чоловіком - [PERSON] та дітьми: [PERSON] і [PERSON] (а.с.11); з акту від 12.10.2017 р. вбачається, що вихованням дитини [PERSON] повністю займається мати - [PERSON], дитина повністю знаходиться на її утриманні. Натомість батько - [PERSON] з дитиною не спілкується, участі в її вихованні не приймає, не дбає про її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання не надає (а.с.12); згідно довідки № 50 від 13.10.2017 р. виданої Кабичівською ЗОШ І-ІІІ ст. Марківської РДА Харківської обл., батько [PERSON] - [PERSON] шкільним життям дитини не цікавиться, жодного разу в школі не був і участі в батьківських зборах не брав (а.с.13); з копії довідки-характеристики [PERSON], вбачається, що він характеризується позитивно (а.с.27); згідно копії акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], він фактично проживає по [ADDRESS]. з батьками-пенсіонерами, станом на 26.10.2017 р. ніде не працює, не перебуває на обліку в Борівському РЦЗ, живе за рахунок випадкових підробітків; дохід сім'ї складає: дві пенсії та орендна плата з земельного паю, що належить його матері (а.с.28); з висновка служби у справах дітей Борівської РДА про розгляд позовної заяви до Борівського районного суду Харківської обл. від [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] від 02.11.2017 р., вбачається, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]., є недоцільним (а.с.29-30). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачені підстави для позбавлення батьківських прав. Мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1. Не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. 2. Ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. 3. Жорстоко поводяться з дитиною. 4. Є хронічними алкоголіками або наркоманами. 5. Вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. 6. Засуджені за вчинення кримінального правопорушення щодо дитини. З огляду на зміст норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України. За роз'ясненнями п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р., позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалася на те, що відповідач не займається вихованням і утриманням своєї дочки. Але доказів в підтвердження, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, суду не надала. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Також встановлено, що заходи впливу, як то бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, до відповідача не вживалися. Відповідно до положень ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України). Позивач не надала суду, а в судовому засіданні не встановлено достатніх доказів винної поведінки відповідача чи свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дитини, наявність певних перешкод у спілкуванні з дитиною, пов'язаних з віддаленістю місця проживання відповідача від місця проживання дитини, відсутність стабільного заробітку у відповідача, а також, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який не відповідає інтересам дитини, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки відповідач намагається приймати участь у вихованні дитини, виявляє бажання у виконанні батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення [PERSON] батьківських прав, у зв'язку з чим слід відмовити в задоволенні позову, надавши йому можливість виправитися та приділяти більше уваги дитині. Суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що з врахуванням відносин, що склалися між ним та дитиною, він повинен застосовувати ініціативу у поновленні постійних батьківських відносин з нею, вживати дієві заходи щодо прийняття участі у вихованні дитини, проявляти батьківську турботу, у разі перешкоджання у зустрічах з дочкою, звертатися до органів опіки та піклування за допомогою в організації таких зустрічей, визначення їх часу та місця, оскільки у подальшому, якщо ставлення батька до дочки не зміниться, зацікавлені особи не позбавлені можливості повторно звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed