Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09 вересня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Амур-Ніжньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №808. В період шлюбу у них народилися спільні діти донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. З початку квітня 2016 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство і проживають окремо через постійні сварки та непорозуміння, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Вважає, що сімя розпалася і зберегти її не можливо, а подальше перебування у шлюбі неможливе та суперечити її інтересам. Спір про поділ майна, утримання та місця проживання дітей відсутній. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 30 березня 2017 року не зявилася. Надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб, слухати справу за її відсутності (а.с.17,30). Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання 30 березня 2017 року не зявився, згідно письмової заяви позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с.24). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 вересня 2006 року, який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №808 (а.с.7). Мають спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.8-9), які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні згідно довідки виконавчого комітету Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області за №656 від 27 лютого 2017 року (а.с.31). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з квітня 2016 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна, місця проживання та утримання дітей відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з квітня 2016 року та до цього часу не поновили їх, проживають окремо, крім того сторони надали заяви згідно яких не бажають відновити стосунки. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду в грудні 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved