Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини,\~мотивуючи позовну\~заяву тим,\~що 2016\~року сторони\~зареєстрували шлюб\~у Вінницькому\~міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис №1353. Від шлюбу\~сторони мають неповнолітню дитину\~-\~дочку [PERSON] , 2017 року народження, яка проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні і вихованні. З 20.11.2019 року відповідач не проживає разом із сім`єю та не бере участі в утриманні їх спільної дитини. Також позивач зазначає, що нею 20.11.2019 року була подана суду заява про розірвання шлюбу. Позивач самостійно\~не може\~забезпечити дитину,\~оскільки перебуває\~у декретній\~відпустці по\~догляду за\~дитиною до\~досягнення нею\~трирічного віку.\~Відповідач є\~працездатною особою,\~отримує дохід\~та інших\~утриманців не\~має.\~З огляду\~на вказане\~вище,\~позивач звернулася\~до суду\~з даним\~позовом та\~просить стягнути\~з відповідача\~на її\~користь аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дочки\~ [PERSON] , 2017 року народження, в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 20.11.2019 року і до повноліття дитини. В судове\~засідання позивач\~не з`явилася,\~проте подала\~до суду\~заяву в\~якій зазначила,\~що позовні вимоги\~підтримує в\~повному обсязі.\~Справу просила\~розглядати у\~її відсутність. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи\~встановлено,\~що 07.07.2016\~року сторони\~зареєстрували шлюб\~у Вінницькому\~міському відділі державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Вінницькій області,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~№ 1353 (а.с. 6). Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно із\~свідоцтва про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданого 03.10.2017\~року Вінницьким\~міським відділом\~державної реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції у Вінницькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі (а.с. 5). З довідки\~МКП «Управляюча\~Компанія «Господар\~Люкс» №05-21/4857\~від 20.11.2019\~року вбачається,\~що позивач\~по даній\~справі та\~її дочка\~ [PERSON] проживають за\~адресою:\~ [ADDRESS] , (а.с. 7). Відповідач не надає матеріальну допомогу своїй неповнолітній дочці та не приймає участі в її утриманні. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 768,40 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved