Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якій зазначає, що вона з 19.03.2013р. по 17.05.2013р. працювала у ПАТ «Київсоюзшляхпроект» на посаді інженера ІІІ категорії в проектній бригаді з окладом 3400 грн.. 18 травня 2013 року її було переведено на постійну роботу на посаду інженера ІІ категорії проектної бригади з окладом 4000 грн.. 01 квітня 2014р. її трудовий договір було припинено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. З огляду на розрахунковий листок за квітень 2014р. борг за підприємством на кінець місяця становить 25530,12 грн.. Всього за час роботи у ПАТ «Київсоюзшляхпроект» з 19.03.2013р. по 01.04.2014р. підприємством нараховано їй - 40950,01 грн., виплачено під час роботи на підприємстві - 15947,57 грн., виплачено після її звільнення - 3557,33 грн., а всього виплачено - 19504,90 грн.. Борг по виплаті їй заробітної плати становить 40950,01 грн. - 19504,90 грн. = 21445,11 грн. з урахуванням утримань на сплату загальнообов'язкових державних платежів. Позивач зазначає, що її було звільнено 01.04.2014р., але всупереч вимог закріплених у ст.. 116 КЗпП України до сьогоднішнього дня відповідач не виплатив їй в повному обсязі всі суми, що належать їй від підприємства. Крім того, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який підлягає стягненню з відповідача на її користь, позивач вважає, становить 38400 грн. (200 грн. середньоденна заробітна плата х 192 дні (строк з 01.04.2014р. по день звернення до суду-час затримки розрахунку)). На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по нарахованій, але несплаченій заробітній платі, що складає 21445,11 грн., середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 38400 грн., допустити негайне виконання рішення суду шляхом стягнення з відповідача на її користь суми заробітної плати за один місяць. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явилася та подала письмову заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначила, що на підставі ст. 31 ЦПК України, з урахуванням Листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», просить суд стягнути з ПАТ «Київсоюзшляхпроект» на її користь заборгованість по несплаченій заробітній платі 21445,11 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку 36400 грн., допустити негайне виконання рішення суду шляхом стягнення з відповідача на її користь заробітної плати за один місяць (а.с. 87). Представник відповідача ПАТ «Київсоюзшляхпроект» в судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та заперечення на позовні вимоги, в якому зазначив, що із записів у трудовій книжці позивач була звільнена з підприємства 01 квітня 2014 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та Листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», період з 02 квітня по 23 грудня 2014 року становить 182 дні. Таким чином, розмір середнього заробітку позивача за весь час затримки по день фактичного розрахунку становить 36400 грн., а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у частині, що стосується стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 38400 грн. (а.с. 34, 60-62, 70-71). Вислухавши пояснення позивача, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення зменшених позовних з наступних підстав. Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з наказу № 33-ос від 18.03.2013 року [PERSON] з 19.03.2013р. по 17.05.2013р. було прийнято на тимчасову роботу на посаду інженера 3-ї категорії в проектну бригаду ПАТ «Київсоюзшляхпроект» з посадовим окладом 3400 грн. на місяць (а.с. 72). З 18.05.2013р. [PERSON] переведено на постійну роботу інженером ІІ категорії в проектну бригаду ПАТ «Київсоюзшляхпроект» з посадовим окладом 4000 грн. на місяць, про що свідчить витяг із наказу № 60-ос від 17.05.2013р. (а.с. 73). Наказом № 00000000047-ос від 01 квітня 2014 року позивача [PERSON] було звільнено з посади за ст. 36 п. 1 Кодексу законів про працю України (а.с. 74). Викладене також підтверджується записами у трудовій книжці позивача [PERSON] серії [NUMBER], яка заповнюється з 03.11.2007 року (а.с. 11-13). У відповідності до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як встановлено в судовому засіданні розрахунок при звільненні [PERSON] по заробітній платі проведений не був. Згідно розрахункових листків ПАТ «Київсоюзшляхпроект» та виписки з банку «Фінанси та кредит» по зарплатній картці заборгованість по невиплаченій заробітній платі позивачу складає 21973,57 грн. (а.с. 14-22, 75-81), однак позивач не наполягала на стягненні цієї суми та відповідачем не оспорюється розрахунок заборгованості по заробітній платі, тому суд вважає задовольнити позовні вимоги [PERSON] в межах заявлених вимог та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 21445,11 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та Листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», період затримки розрахунку з 02 квітня по 23 грудня 2014 року становить 182 дні. Таким чином, розмір середнього заробітку позивача за весь час затримки по день фактичного розрахунку становить 36400 грн., з чим і погодилися сторони. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зменшені позовні вимоги позивача в частині що стосуються стягненню середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 01.04.2014р. (день звільнення позивача) по 23.12.2014 року (день звернення до суду) у розмірі 36400 грн. підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 578,45 грн.. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах середньомісячної заробітної плати за один місяць у розмірі 3629,33 грн.

Outcome: approved