Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування якого вказала, що з 16.06.2012 року вона разом з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що на початку 2018 року сімейне життя між нею та відповідачем погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сімейне життя подружжя не склалося, оскільки кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. З початку лютого 2018 року позивач разом з дитиною проживають окремо від відповідача за адресою: [ADDRESS]. Позивач самостійно займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини, та у звязку із тим, що відповідач не надає повноцінної матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, тому позивач бажає отримувати аліменти офіційно в примусовому порядку, що й стало підставо для звернення до суду з даним позовом. На підставі цього, позивач просить розірвати шлюб укладений 16.06.2012 року між нею та відповідачем, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 108; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2\~000 грн., щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини, тобто до 13.12.2030 року; малолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити проживати разом з його матірю [PERSON]; та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі 1409, 60 грн. В судове засідання позивач не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів та доказів. \~ \~ \~ \~Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами дійсно 16.06.2012 року було укладено шлюб, який було зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 108. Від вказаного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження дитини, сторони записані батьками. Сторони однією родиною не проживають, миритися наміру не мають. Спільне господарство не ведуть. Так, згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, згідно із положеннями\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із роз'ясненнями п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, причини розпаду сім'ї, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим вважає, що укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню. Щодо позовних вимог\~\~позивачки в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно\~статті 182 СК України\~\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком\~\~випадків, передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Крім того,\~ст. 183 СК України\~визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3\~зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що відповідач\~\~[PERSON] інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, є дієздатним, а тому стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача підлягає на підставі\~ст.\~184\~СК України у розмірі 2000 грн. Також з відповідача, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1409, 60 гривень. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. \~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved