Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що вона є власником будинку [ADDRESS]. В належном їй будинку за її згодою 09.11.2002 року був зареєстрований [PERSON] З 18.06.2014 року [PERSON] за зареєстрованим місцем не проживає та виїхав до Росіїї. Його фактичне місце проживання позивачу не відоме. Відповідач відмовляється добровільно знятись з реєстрації в належному позивачу на праві власності житловому будинку. В травні 2018 року позивач отримала повідомлення про відмову в автоматичному призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг у зв'язку з чим просить суд визнати [PERSON] як такого, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, та просить їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, та відзив на позовну заяву та всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивача, представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступними підставами: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 30.11.1984 року. В належном їй будинку за її згодою 09.11.2002 року був зареєстрований [PERSON] З 18.06.2014 року [PERSON] за зареєстрованим місцем не проживає та виїхав до Росіїї. Його фактичне місце проживання позивачу не відоме. [PERSON] відмовляється добровільно знятись з реєстрації в належному позивачу на праві власності житловому будинку. В травні 2018 року позивач отримала повідомлення про відмову в автоматичному призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг у зв'язку з чим позивач звертається до суду за захистом своїх прав. Ці обставини підтверджуються поясненнями позивача та її представника [PERSON], показами свідка [PERSON], яка пояснила, що знає [PERSON] дуже давно, вона проживає по [ADDRESS] навпроти її дому. У неї є син [PERSON], якому 31 рік. Він з матір'ю не проживає з 2014 року, куди виїхав, вона не знає. Підтверджується письмовими доказами: копією договору купівлі продажу житлового будинку [ADDRESS] від 30.11.1984 року (а.с.7-8), копією домової книги (а.с. 9), довідкою Якимівської селищної ради про місце проживання [PERSON] (а.с.10), повідомленням про відмову в автоматичному призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.11). Змістом правовідносин є право користування чужим майном, право власника на захист свого права власності. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Реєстрація відповідача в садибі позивача перешкоджає позивачу здійснювати право власності, зокрема отримати соціальну допомогу на оплату комунальних послуг субсидію. Тому позивач має право на захист свого права власності та усунення перешкод в користуванні садибою. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач не мешкає в будинку [ADDRESS] більше 4 років. Тому існують правові підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком. Відповідно до ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі викладеного,

Outcome: approved