Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 22.06.1995 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], дочку [PERSON] [INFO], дочку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], останнім часом між ними почали виникати сварки, непорозуміння, які призвели до того, що вона втратила до відповідача почуття та повагу, не бажає перебувати з ним в шлюбі, примирення між ними неможливе, а тому вона просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов не визнав, щодо розірвання шлюбу заперечує, пояснив, що він бажає зберегти сім»ю. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 22.06.1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], дочку [PERSON] [INFO], дочку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дітей, поясненнями сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено і сторонами не заперечується, що між ними дійсно виникають сварки та непорозуміння, наміру зберігати сім'ю позивач не має і наполягає на розірванні шлюбу. За клопотанням відповідача судом надавася сторонам строк на примирення з метою збереження сім»ї, але це не призвело до позитивних наслідків, оскільки взаєморозуміння між сторонами відсутнє. В судовому засіданні встановлено, що за рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дітей, майнові спори між подружжям відсутні. Як роз»яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON]. Згідно Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду позивачкою сплачено 243 грн.60 коп. судового збору, але ці витрати на її користь вона просить не відшкодовувати за рахунок відповідача.

Outcome: approved