Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків у розмірі 34\~934,02 грн. та стягнення моральних збитків у розмірі 8\~000 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 27.11.2014 року о 19:20 год. на Французькому бул., 11-б у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю її автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON]. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджена постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2014 року. Згідно рахунку-фактури від 28.07.2015 року вартість ремонтно-відновлюваних робіт, сплачених Позивачем, склала 50\~712 грн. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу було завдано і моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 8000 грн. У зв'язку з тим, що на даний час відповідачем не відшкодована матеріальна та моральна шкода, позивач просив позов задовольнити. 04 лютого 2016 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Відповідачка не погоджуючись з рішенням суду 03.02.2017 року подала до суду заяву про скасування заочного рішення від 04 лютого 2016 року. Ухвалою суду від 16 лютого 2017 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2016 року задоволено. Справу призначено до розгляду в загальному порядку. У судове засідання представник позивача -[PERSON] не з'явився, але надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги і просив справу розглянути в його відсутність. Відповідач у судове засідання 16.05.2017 р. повторно не прибула, будучи належно повідомленою про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, жодних клопотань до суду не заявляла. Надала через канцелярію суду заперечення на позов, у яких просила у задоволенні позову відмовити (а.с.215-219). Згідно заперечень відповідачка не визнала розмір шкоди, про стягнення якого заявлено позивачкою, вважає, що сума витрат на ремонт переднього бамперу, диску переднього правого колеса, хромових накладок задньої двері, не має відношення до пошкоджень, завданих унаслідок ДТП від 27.11.2014 року. Також зазначила, що моральна шкода позивачки не підтверджена ніякими належними доказами, її розмір також необґрунтований. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.11.2014 року о 19:20 год. на Французькому бул., 11-б у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю її ([PERSON]П.) автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON]. Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2014 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому вона, як особа, що керувала автомобілем [NUMBER], є єдиною винною особою, дії якої призвели до ДТП, внаслідок чого позивач поніс матеріальні збитки,. Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належить позивачці на праві власності. Згідно рахунку-фактури ТОВ «Автосана» від 28.07.2015 року вартість ремонтно-відновлюваних робіт, сплачених Позивачем, склала 50\~712 грн. 07.04.2015 р. страховик Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило регламентну виплату Позивачу у розмірі 15\~777,98 грн. Таким чином, позивачка вважає, що з відповідачки підлягає стягненню на її користь матеріальна шкода, заподіяна внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, у розмірі 34 934,02 грн. (50\~712 грн. - 15\~777,98 грн.). Відповідач у своїх запереченнях вказує, що роботи з ремонту та фарбування бамперу, дверей, дисків, розширювачу, які зазначені у рахунку від 28.07.2015 року, не мають відношення до ДТП, оскільки згідно довідки від 27.11.2014 року ДАІ м. Одеси внаслідок ДТП, транспортний засіб «VW Touareg», д.н. [NUMBER] отримав пошкодження: лівого переднього крила, лівої передньої двері, диску переднього правого колеса. Проте, згідно Звіту незалежної оцінки\~шкоди колісному транспортному засобу № 11/01/2015, виконаного сертифікованим субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] серед завданих автомобілю [NUMBER], пошкоджень та необхідних ремонтних робіт визначено, зокрема облицювання, ремонт, фарбування бамперу; облицювання, ремонт, фарбування дверей; ремонт, фарбування дисків; заміна та встановлення розширювачу крила.\~Крім того, згідно протоколу огляду КТЗ від 12.01.2015 року, були встановлені такі пошкодження таких частин автомобіля як диски переднього правого та лівого коліс; бамперу; крило; двері передньої лівої; хромових накладок тощо. Таким чином, доводи відповідача щодо необґрунтованості рахунку-фактури ТОВ «Автосана» від 28.07.2015 року повністю спростовуються Звітом незалежної оцінки\~шкоди колісному транспортному засобу № 11/01/2015. Інших належних та допустимих доказів щодо спростування вимог позовної заяви відповідачкою суду не надано. Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, здійснюючі права передбачені ст.. 27, 31 ЦПК України. Відповідно до положень статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як роз'яснено у п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Отже, матеріальна шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 34 934,02 грн. (50\~712 грн. - 15\~777,98 грн.) і підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON]. Згідно\~правового Висновку ВСУ від 20.01.2016р. по справі 6-2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд н вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в розмірі 8000 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Зі змісту п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач у позові посилається на те, що завдана їй в наслідок вказаної ДТП моральна шкода виразилась в ішемічному кризі, який вона пережила внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, у порушенні нормального життя, у стресі, негативних емоціях, додатковому емоційному навантаженні та необхідності витрачати додатково час на відновлення її порушених прав, проведення ремонту автомобіля, неможливості користуватись останнім. Проте, суд вбачає, що вказана моральна шкода, яка виразилась в ішемічному кризі, у стресі не підтверджена ніякими належними доказами та її розмір нічим необґрунтований. Таким чином, враховуючи вищенаведене суд вбачає, що позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди знайшли лише часткове своє підтвердження у матеріалах та під час розгляду справи (а саме в частині того, що позивачка вимушена була здійснювати додаткові дії та застосовувати зусилля щодо поновлення своїх порушених прав, проведення ремонту автомобіля та певний час не могла використовувати свій автомобіль за призначенням) тому,

Outcome: partial