Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, уточненим останній раз 03.08.2017 року, в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки Карини, [INFO], за період з 26.10.2006 року по 04.11.2015 року у розмірі 9\~060,56 грн. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2017 року справу розподілено судді Дьоміній О.П. та зареєстровано в контрольному журналі судових справ та інших матеріалів, переданих для розгляду судді 23.03.2017 року. Ухвалою від 28.03.2017 року суддя Дьоміна О.П. прийняла справу до свого провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що 11.12.2006 року Чугуївським міським судом Харківської області було ухвалено рішення по справі №2-2693/06, яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]М на утримання доньки Карини, [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно, починаючи з 26.11.2006 року та до її повноліття, що підлягає негайному виконанню. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист за №2-2693/06 від 11.12.2006 року, який пред'явлено для виконання до відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області. З моменту відкриття виконавчого провадження боржник намагався всіляко ухилитися від його виконання та систематично не сплачував аліменти. Посилаючись на норми ст. 196 СК України та постанову Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до розрахунків по заборгованості, виданих держвиконавцями, позивач розрахувала пеню за прострочення сплати аліментів за період з 26.10.2006 року по 04.11.2015 рік і яка складає 9\~060,56 грн. (а.с.179-183). В судовому засіданні позивач та її представник уточнений позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що вимоги позивачки обгрунтовуються розрахунком заборгованості по аліментам, наданим державним виконавцем і які, на думку відповідача, не відповідають дійсності, оскільки не всі платежі були враховані. Крім того відповідач зазначив, що з січня 2014 року по грудень 2014 року та з січня 2015 року по березень 2015 року він офіціально був працевлаштований та відповідно мав можливість проводити оплату аліментів. В ті місяці, коли він був безробітним, відповідно не мав доходу та був позбавлений можливості платити аліменти. При цьому відповідач вказуючи на те, що на його утриманні, окрім доньки Карини, є ще двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просив суд застосувати до вимог позивачки ч. 2 ст. 196 СК України. Суд, вислухавши сторони, їх представників, державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж Кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Копія рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11.12.2006 року та копія виконавчого листа, виданого Чугуївським міським судом Харківської області від 11.12.2006 року вказують на те, що з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки Карини, [INFO], в розмірі ? частини його заробітку щомісячно, починаючи з 26.10.2006 року від дня предявлення позову та до повноліття доньки (а.с.44,54, 215-217). Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.01.2007 року було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Чугуївського міського суду про стягнення з відповідача на користь позивачки, на утримання доньки Карини, аліментів (а.с.213). Розрахунком заборгованості по аліментах, який виконаний державним виконавцем Воробйовою О.І. 19.02.2009 року, слідує, що загальна сума заборгованості по аліментам становить 3\~356,36 грн. (а.с.45,55,65). Відповідно до розрахунку заборгованості по виконавчому листу про стягнення аліментів від 08.12.2015 року, виконаним державним виконавцем Голуб В.В. борг по аліментам на 04.11.2015 року, тобто на день досягнення дитиною повноліття, становить 20\~771,10+18\~119,22=38\~890,32 грн. (а.с.46,56,66). Копія постанови державного виконавця Зозуля Р.В. від 17.12.2013 року вказує на те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за №2-2693 від 11.12.2006 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи з 26.10.2006 року і до повноліття дитини закінчене, оскільки було встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ «Укравтотранс плюс» за адресою: вул. Мельникова, 23 в м. Харкові, що за територіальністю належить до Київського ВДВС Харківського МУЮ. Заборгованість станом на 17.12.2013 року складає 20\~771,10 грн. (а.с.67). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON], виконаного державним виконавцем Зозуля Р.В. 12.12.2013 року заборгованість по аліментам станом на 01.12.2013 року становить 20\~411,51 грн. (а.с.95-96). Копії фіскальних чеків, наданих відповідачем, свідчать про його часткову сплату аліментів (а.с.124-130). З довідки про доходи від 19.09.2016 року слідує, що [PERSON] працював в ТОВ «Укравтотранс плюс» водієм та за січень-березень 2015 року його загальна сума доходу, за винятком аліментів, становила 2\~720,92 грн. (а.с.131). Загальна сума доходу за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, за винятком аліментів, у водія ТОВ «Укравтотранс плюс» [PERSON] становила 6\~331,56 грн. слідує з довідки вказаного товариства від 09.09.2016 року (а.с.132). Зі змісту довідки про доходи від 04.12.2013 року слідує, що [PERSON] працював в ТОВ «Укравтотранс плюс» водієм та за період з 06.06.2012 року по 30.11.2013 рік сума його загального доходу, за винятком аліментів, складала 15\~863,33 грн. (а.с.214). Відповідно до довідки виконавчого комітету Чкаловської селищної Ради від 13.12.2016 року, відповідач мешкає без реєстрації по вул. Шевченка, 204 в с. Коробочкине та до складу його родини входять: [PERSON]; [PERSON] та [PERSON], [INFO] доньки (а.с.133). Копії свідоцтв про народження свідчать про те, що відповідач по справі записаний батьком [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с.134-135). Копія трудової книжки відповідача вказує на те, що [PERSON] дійсно працював в ТОВ «Укравтотранс плюс» водієм з 06.06.2012 року по 12.03.2015 рік та з 06.05.2016 року по 22.12.2016 рік (а.с.225). -2- Довідки про доходи від 02.08.2017 року за №№192, 193, 194 вказують на те, що цивільна дружина відповідача по справі працює в АО «ХТЗ» кладовщицею, її зарплатні за 2 місяці 2015 року складає 2\~611,18 грн.; за 2016 рік 10\~546,79 грн.; за 6 місяців 2017 року 22\~141,88 грн. Інформація директора Коробочкинського НВК вказує на те, що доньки відповідача [PERSON] та [PERSON], [INFO] навчаються у вказаному закладі, батьки приділяють належну увагу вихованню доньок. Постанова про закінчення виконавчого провадження від 12.11.2015 року вказує на те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за №2-2693/2006 року від 11.12.2006 року про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання доньки Карини, [INFO], аліментів було закінчене тому, що згідно відповіді ТОВ боржник був звільнений. Документ був спрямований до Чугуївського міськрайонного управління юстиції за місцем проживання боржника (а.с.218). Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за №ВП49566196 майно відповідача по справі було арештоване із-за наявності заборгованості по аліментам (а.с.219). З відповіді начальника міжрайонного ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву ГТУЮ у Харківській області від 02.08.2017 року за №14.15-3681710 на імя відповідача вбачається, що державним виконавцем 19.06.2017 року на підставі архівних матеріалів та попередніх розрахунків заборгованості був зроблений розрахунок заборгованості за період з 26.10.2006 року по 04.11.2015 рік (по день повноліття дитини). Станом на 04.11.2015 року заборгованість складала 28\~471,88 грн. На підставі наданих оригіналів квитанцій про сплату аліментів від 01.08.2017 року були враховані до розрахунку заборгованості по аліментам квитанції, надані [PERSON] і згідно розрахунку від 01.08.2017 року заборгованість по аліментам станом на 04.11.2015 року склала 26\~921,88 грн. Розрахунок заборгованості по аліментам [PERSON] від 01.08.2017 року свідчить про те, що виходячи з матеріалів виконавчого провадження, заборгованість відповідача по справі по аліментам складає, станом на 04.11.2015 року, 26\~921,88 грн. Враховуючи вище приведене в судовому засіданні було встановлено, що відповідач допустив порушення зобов'язання виконання судового рішення та не сплачував позивачці на утримання доньки своєчасно аліменти. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За змістом ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Той факт, що примусове виконання рішення суду покладається на державну виконавчу службу, не звільняє боржника від відповідальності за правилами ч. 1 ст. 196 СК України, якщо він повідомлений про наявність обовязкового до виконання рішення суду про стягнення аліментів. Відповідач в судовому засіданні не заперечував того факту, що йому було достовірно відомо про необхідність сплати аліментів на користь позивачки на утримання спільної доньки. Неустойка (пеня) може бути стягнена з того, хто винен у простроченні сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством у цьому разі слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобовязання. У звязку з цим саме на неї і покладений тягар доказування протилежного. Під час розгляду зазначеної справи в суді відповідач - платник аліментів не довів, що несплата аліментів була наслідком, зокрема тяжкої хвороби, або інших незалежних від нього поважних обставини, які б не давали йому можливості сплачувати аліменти вчасно і в установленому судом розмірі. Сам факт наявності у відповідача на утриманні ще двох неповнолітніх дітей та відсутності протягом певного часу офіційного працевлаштування, на думку суду не є підставами, які б унеможливлювали виконання судового рішення, а відтак право на неустойку у одержувача аліментів позивачки виникає. Таким чином, згідно до обовязкового до виконання в силу ст. 124 Конституції України, судового рішення Чугуївського міського суду від 11.12.2006 року відповідач був зобовязаний, починаючи з 26.10.2006 року та до повноліття доньки, сплачувати аліменти на її утримання своїй колишній дружині [PERSON], що свідчить про наявність презумпції вини боржника у виникненні заборгованості по їх сплаті та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ст. 196 СК України. Як зазначено в правових висновках, викладених Верховним Судом України в постановах від 01.07.2015 року у справі за №6-94цс15, від 16.12.2015 року у справі за №6-2696цс15, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен місяць із прострочених платежів (за кожен місяць). Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Наведена правова позиція також висловлена Верховним Судом України в постанові\~\~за №6-1477цс15 від 03.02.2016 року, яка є обов'язковою до застосування, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до наявного у справі і не оспореного сторонами на день розгляду справи розрахунку державного виконавця, станом на 01.08.2017 року загальна заборгованість відповідача по сплаті призначених за рішенням суду аліментів становить 26\~921, 88 грн. При цьому державним виконавцем та позивачкою при розрахунку суми заявленого та остаточно уточненого позову, враховані сплачені відповідачем аліменти. Позивачка надала суду розрахунок пені відповідно до вищезазначених постанов ВСУ і тому суд, перевіривши його погоджується як з таким розрахунком, так і з сумою, яку просить стягнути з відповідача [PERSON] Розмір пені по аліментам за вказаний період (з 26.10.2006 року по 04.11.2015 рік) загалом складає 9\~060,56 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався в тому числі і на ч. 2 ст. 196 СК України - розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як безспірно встановлено судом, відповідач, за період покладання на нього обовязку сплачувати аліменти, тривалий час не працював, на його утриманні перебували та перебувають і у теперішній час двоє неповнолітніх доньок. На підставі викладеного, виходячи з наведених норм матеріального права та з урахуванням передбачених ст. 3 ЦПК України загальних засад про справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, з огляду на майновий та сімейний стан платника аліментів, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на її користь 5\~000 грн. неустойки (пені). -3- В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 640 грн.

Outcome: partial