Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В тексті позову позивач вказала, що вона та відповідач [PERSON] з листопада 2010 року по кінець березня 2013 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в [ADDRESS] . [INFO] у позивача народилась дочка [PERSON] , відомості про батька в актовому записі про народження якої були внесені відповідно до ст. 135 СК України. Позивач наполягає, що дитина була зачата в період спільного проживання сторін та відповідач є батьком дитини, але не бажає звернутись зі позивачем до органу ДРАЦС зі спільною заявою про визнання батьківства. 16.08.2014 року позивач зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] . Посилаючись на викладене, позивач просила визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, та в графі «батько» батьком записати відповідача [PERSON] . В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення з відміткою про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Від третьої особи до суду надійшли пояснення на позов, в яких третя особа не заперечувала проти задоволення позову. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позов надійшов до суду 02.09.2020 року. Ухвалою від 09.09.2020 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження. За клопотанням позивача в підготовчому засіданні ухвалою суду від 06.10.2020 року була призначена по справі судова молекулярно-генетична експертиза для вирішення питання щодо походження дитини позивача від відповідача та провадження у справі зупинене. 14.01.2020 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи від 23.12.2020 року №1269, у зв`язку з чим ухвалою суду від 16.01.2021 року провадження у справі було поновлене. За клопотанням позивача в підготовчому засіданні ухвалою суду від 17.02.2021 року по справі вдруге була призначена судова молекулярно-генетична експертиза для вирішення питання щодо походження дитини позивача від відповідача та провадження у справі зупинене. 25.03.2021 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи від 06.05.2021 року №СЕ-19/115-21/3303-БД, у зв`язку з чим ухвалою суду від 14.05.2021 року провадження у справі було поновлене. 14.06.2021 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог та заявлення вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] . 14.06.2021 року ухвалою суду закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 13.07.2021 року на 09.00 год. 13.07.2021 року судом відмовлено у прийнятті до розгляду заяви [PERSON] про збільшення позовних вимог в частині стягнення аліментів. Вислухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків [PERSON] та [PERSON] ,(дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] ; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] ; акт про встановлення факту сумісного проживання №208 від 31.08.2020 року; довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27.08.2020 року №3766; копію актового запису про народження №61 від 23.05.2013 року; копію повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] ) суд, розглянувши спір в межах заявлених позивачем первісних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що у позивача [INFO] народилась дочка [PERSON] , відомості про батька в актовому записі про народження якої були вказані відповідно до ст. 135 СК України за вказівкою матері. Допитані в суді свідки [PERSON] та [PERSON] вказали, що сторони кілька років проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у батьків позивача по [ADDRESS] та в період їх спільного проживання позивач завагітніла, але незадовго до народження у позивача дочки [PERSON] відповідач припинив спільне проживання з позивачем та почав проживати окремо. Згідно зі ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання себе батьком дитини подана неповнолітнім, орган державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього про запис його батьком дитини. У разі якщо повідомити батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього неможливо, орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен повідомити орган опіки та піклування про запис неповнолітнього батьком дитини. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності\~заяви,\~право на\~подання якої\~встановлено статтею\~126\~цього Кодексу,\~батьківство щодо\~дитини може\~бути визнане\~за рішенням\~суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно зі ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до повідомлення відділу державної реєстрації Баштанської міської ради від 07.09.2020 року зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача є [ADDRESS] (а.с. 18). За вказаною адресою відповідач 17.09.2020 року отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками (а.с. 27). При цьому, як вказано вище, за клопотанням позивача двічі 06.10.2020 року та 17.02.2021 була призначена по справі судова молекулярно-генетична експертиза для вирішення питання щодо походження дитини позивача від відповідача (а.с. 36-37, 61-62). Натомість вказані ухвали суду, а також клопотання експерта про забезпечення явки сторін для відібрання зразків біологічного матеріалу відповідач вже не отримував, до суду повернулись поштові відправлення у зв`язку з відсутністю відповідача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання (а.с. 42, 48, 68, 75). При цьому, відповідно до ч.6-8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі\~ненадання учасниками\~справи інформації\~щодо їх\~адреси судова\~повістка надсилається фізичним\~особам,\~які не\~мають статусу\~підприємців,\~-\~за адресою\~їх місця\~проживання чи\~місця перебування,\~зареєстрованою у\~встановленому законом\~порядку.\~Днем вручення\~судової повістки\~є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За такого, вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про призначені судом експертизи та про клопотання експерта про необхідність явки для відібрання зразків. Проте до суду двічі надходили повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи (а.с. 50, 77) у зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не з`явився для проведення відбору порівняльних зразків. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Описана вище поведінка відповідача щодо того, що він будучи обізнаним про позов та його суть, не отримує ухвали суду про проведення експертизи та судові повідомлення про надходження клопотань експерта і без його особистої участі проведення експертизи неможливе визнається судом ухиленням відповідача від участі в експертизі, внаслідок чого відповідно до ст. 109 ЦПК України суд визнає факт батьківства відповідача по відношенню до [PERSON] . За такого, позов про [PERSON] до [PERSON] визнання його батьківства відносно [PERSON] підлягає задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по сплаті судового збору. Що стосується заявлених позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., то, вирішуючи питання щодо наявності підстав для розподілу вказаних витрат, суд зауважує, що відповідно до постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року №372/1010/16-ц для стягнення таких витрат суду мають бути надані договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат. Проте, в даному випадку суду наданий лише договір про надання правової допомоги від 14.06.2021 року, але не наданий розрахунок заявлених витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. Крім того, згідно з ч. 1-2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Також, відповідно до ч.4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. При цьому, в позовній заяві у відповідності до ч.1 ст. 134, п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України попередній розрахунок судових витрат становив 840,80 грн. судового збору та попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу не був вказаний взагалі, а остаточно заявлений в сумі 5000 грн., хоча адвокат представляв інтереси позивач в даній справі з часу подачі позову та витрати на професійну правничу допомогу позивача можливо було передбачити при подачі до суду позовної заяви. За комплексу описаного вище, відсутні достатні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Крім того, витрати на проїзд позивача до експерта в сумі 900 грн. жодними доказами не підтверджений, тому також не може бути розподілений між сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved