Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.10.2004 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно. Однак, відповідач ухиляється від належного виконання рішення суду, аліменти сплачує нерегулярно, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01.10.2018 становить 24686,47 грн. За підрахунком позивача розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2004 по 01.10.2018 року складає 15165,48 грн. Посилаючись на викладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 15165,48 грн. Ухвалою судді від 19.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.11.2018 року витребувано від Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області копії матеріалів виконавчого провадження №751565, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, відзиву суду не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Обставини справи, встановлені судом. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2000 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] [INFO] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.10.2004 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти: починаючи з12.07.2004 року по 14.03.2005 року на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та дружини [PERSON] у розмірі Ѕ частини всіх видів заробітку; починаючи з 14.03.2005 року - на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки всіх видів заробітку до повноліття дитини. 26.01.2006 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану видано свідоцтво про розірванню шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 28.08.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, внаслідок чого позивач змінила прізвище на [PERSON] . 23.04.2008 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 2-3-3014/2004 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , який було пред`явлено на виконання до Центрального відділу ДВС ММУЮ. 14.05.2008 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС ММУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.12.2012 року позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . 03.12.2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва постановлено рішення, яким усиновлено [PERSON] [PERSON] , [INFO] . 14.03.2002 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції повторно видано свідоцтво про народження [PERSON] , в якому батьком вказано [PERSON] 14.04.2016 року [PERSON] звернулася до Центрального ВДВС ММУЮ із заявою, в якій вказала, що відмовляється в подальшому отримувати аліменти, а борг повинен бути сплачений. В ході здійснення виконавчих дій 01.10.2018 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким заборгованість відповідача за період з 12.07.2004 року по 03.12.2013 року складає 24686,47 грн. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що врахував суд першої інстанції при встановленні доведеності вини відповідача. У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Крім того, аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за сплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення слати аліментів. Однак, при наданні розрахунку позивач хоч і вказує на формулу ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць, з посиланням на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц, яка постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №33/6020/16-ц визнана помилковою, однак розрахунок проведений з врахуванням кожного місяця окремо, а не за кожний день прострочення сплати аліментів. Тому перевіривши наявний розрахунок, суд приходить до висновку про його відповідність закону та правовій позиції Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №33/6020/16-ц. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ухиляється від сплати аліментів. Заборгованість відповідача по аліментах за період з 12.07.2004 року по 03.12.2013 року становить 24686,47 грн. З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів у сумі 15165,48 грн. за період з 01.07.2004 року по 01.10.2018 року Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З викладеного,

Outcome: approved