Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, сімейні відносини між ними фактично припинилися через конфлікти на ґрунті різних поглядів на життя, втрати взаєморозуміння один до одного, що зробило неможливим подальше їх спільне проживання однією сім'єю, на підставі чого просить розірвати між ними шлюб та змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Дітей від спільного шлюбу не мають. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, з позивними вимогами погоджується. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 20 листопада 2015 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Іванівському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеської області, за актовим записом №109. Подружнє життя позивача з відповідачем не склалося, у них різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, з'явилися різні погляди на життя, дані обставини приводили до сварок, внаслідок чого між ними було втрачено почуття взаємоповаги та любові. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Спору про розподіл майна, що є їх спільною власністю сторони не мають. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З ч.1 ст.24 СК України вбачається, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved