Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який в подальшому неодноразово уточнювала, в якому зазначила, що відповідачем при проведенні позачергових загальних зборів ОСББ «Єдність» від 07.05.2010 року та 08.02.2011 року були допущені численні порушення Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», а також вимоги Статуту обєднання. Зокрема, позивач зазначає про відсутність повідомлення членам обєднання про проведення позачергових загальних зборів вручених кожному члену обєднання під розписку або шляхом поштового відправлення рекомендованим листом із зазначенням відповідної інформації; відсутність кворуму та порушення процедури голосування на вказаних зборах та незаконність її звільнення з посади голови Правління ОСББ «Єдність». Оскільки, позивач, на дату проведення позачергових загальних зборів ОСББ «Єдність» від 07.05.2010 року була головою Правління вказаного обєднання та не була повідомлена, як і інші члени обєднання, про зазначені збори відповідно до вимог 5.2. Статуту обєднання всі прийняті на зборах рішення мають бути визнанні недійсними. На вимогу позивача, як похідне від зазначеного вище рішення, має бути визнане недійсним та скасоване рішення зборів Правління обєднання про обрання членів Правління від 08.02.2011 року. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначила наступне. Так, на думку позивача, у разі відповідності до вищевказаного Закону та Статуту скликання, проведення та голосування на вказаних зборах вона б мала можливість належним чином підготуватися, оголосити перспективи, відповісти на запитання та бути переобраною на посаду голови Правління, оскільки, за неї проголосувала б більшість присутніх. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали із вказаних підстав. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили зазначивши, що позивач є неналежною стороною у справі. Так, представник відповідача зазначила, що позивач станом на 07.05.2010 року була головою Правління ОСББ «Єдність», як уповноважена особа КП «Житомирбудзамовника», який був членом обєднання «Єдність» і не вступала в члени обєднання, як фізична особа. Позов заявлено позивачем, як фізичною особою права якої порушено незаконно прийнятим, на думку позивача, рішенням про її звільнення. Однак, доказів порушення прав позивача, як члена обєднання, позивач суду не надала. З позовом про порушення трудового законодавства позивач не звертається хоча фактично оскаржує своє незаконне звільнення. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовна заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до протоколу зборів Правління ОСББ «Єдність» від 04.02.2005 року та запису в трудовій книжці, позивач, була обрана на посаду голови Правління ОСББ «Єдність», як уповноважена особа КП «Житомирбудзамовника», яке було членом обєднання «Єдність». Відповідно до п.10.2. Статуту обєднання та ч.2 ст.9 Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку» членство в обєднанні є добровільним і може набуватися одночасно зі створенням обєднання при проведенні установчих зборів, а також індивідуально на основі письмової заяви власника житлового чи нежитлового приміщення за згодою об»єднання, у будь-який момент після його створення. Відповідно до договору дарування від 14.11.2007 року та довідки ОСББ «Єдність» від 24.12.2014 року власником квартири [ADDRESS] у період з 09.11.2004 року по 14.11.2007 р. була [PERSON], а в період з 14.11.2007 р. по 2.11.2010 року позивач [PERSON] Однак, жодних заяв в ОСББ «Єдність» у відповідності до п.10.2 Статуту про вступ у члени обєднання не подавала. Позивач, не надала суду жодних доказів набуття членства в об»єднанні, як одночасно зі створенням об»єднання при проведенні установчих зборів так і в подальшому, зокрема, станом на дати проведення позачергових загальних зборів, які є предметом спору. Відповідно до п. 4.2. Статуту об»єднання, вищим органом управління об»єднання є Загальні збори, які можуть скликатися за вимогою членів об»єднання, які мають більше 20% голосів від їх загальної кількості і схвалення голови правління для цього закон не вимагає. Як не вимагає присутності чи схвалення головою правління виборів органів управління самого Правління. Адже, у відповідності до ч.8 ст.10 Закону та п.4.5. Статуту обрання членів Правління відноситься до виключної компетентності Загальних зборів. Оскільки, позивач, членом обєднання на дату прийняття оскаржуваних нею рішень не була, суд, приходить до висновку про відсутність будь-яких порушеннь прав позивача, як члена обєднання. З наведеного вище вбачається, що позивач звернулася до суду фактично за захистом трудових прав у зв»язку з незаконним, на її думку, звільненням з посади голови Правління. Однак, як пояснила представник позивача з позовом про порушення прав її довірительки з підстав трудового законодавства вона не зверталася, оскільки, порушенні всі строки для такого звернення і підстав для їх поновлення немає. Разом з тим, позивач та її представник не надали суду доказів того, що відсутність позивача при прийнятті згаданих вище рішень могла істотно вплинути на їх прийняття, тобто голос позивача мав юридичну сулу та був би вирішальним при прийнятті рішення і це є підставою для визнання зазначених рішень недійсними. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Оскільки вимога про визнання недійсним рішення зборів Правління від 08.02.2011 року є похідною від первісної позовної вимоги, яка не підлягає до задоволення, суд відмовляє в її задоволенні.

Outcome: dismissed