Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить суд розірвати шлюб з відповідачем, визначити місце проживання неповнолітньої дитини з матірю. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що сімейні відносини між сторонами не склалися, причинами розпаду сімї позивач вважає той факт, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки. Як стверджує позивачка, подружні відносини сторони не підтримують з вересня 2015 року, спільне господарство ними не ведеться. Крім того, на думку [PERSON], надання строку на примирення не виправить стан сімейних відносин, оскільки спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних результатів, такий строк на примирення може лише погіршити відносити з відповідачем. Позивачка надала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, розглянувши справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до раніше наданих пояснень заперечував проти задоволення позову, з огляду на те, що останнім вживаються заходи для примирення подружжя та збереження сімї. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 червня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, про що складено відповідний актовий запис за № 211. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини сторони не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони мають різні характери, а також різні життєві позиції. Цей шлюб для сторін є першим. За визнанням сторін подружжя припинило спільне проживання у вересні 2015 року. Від цього шлюбу у сторін спору є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Судом враховано, що сторонам надавався час для обговорення умов примирення, втім, відповідачем не вчинено жодних істотних для цього дій задля збереження сімї, з огляду на що, враховуючи заперечення позивачки, суд не вважає за необхідне вживати подальших додаткових заходів щодо примирення сторін. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. За правилом частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. З врахуванням обставин справи, пояснень позивачки суд дійшов висновку про відсутність спору між цими сторонами щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, що позбавляє права суд вирішувати це питання. Додатково суд має врахувати, що стороною позивача не дотримано порядку отримання письмового висновку органу опіки та піклування, що є обовязковим для такої категорії справ, що процесуально позбавляє суд права вирішувати таке питання. Таким чином, враховуючи, що повноваження суду у цивільних справах позовного провадження поширюється на право вирішувати спори, що існують між сторонами, а відсутність спору такі повноваження ліквідує, суд має в частині цієї вимоги в позові відмовити.

Outcome: partial