Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона проживала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, а згодом 20.09.2018 вони зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . В період спільного проживання відповідач турбувався про дитину і про неї, надавав їм матеріальну допомогу, підтримувв фізично і морально. Однак, після залишення сім`ї він перестав надавати матеріальну допомогу. На її прохання в добровільному порядку надавати дану допомогу він не реагує, хоча має таку можливість, так як він працює, матеріально забезпечений, інших стягнень не має. В зв`язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, і не повідомив суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб від 20.09.2018 серії [NUMBER] (а.с. 3), сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2018. Згідно копії свідоцтва про народження від 19.09.2018 серія [NUMBER] (а.с.4), сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії довідки, виданої виконкомом Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 17.07.2019 №320 (а.с. 5), [PERSON] не працює та на даний час зайнята по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 75, 79, 80, 84 СК України. Згідно ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Крім того, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В свою чергу, ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному із подружжя в частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Оскільки, відповідач, як батько дитини, яка не досягла трьох років, кошти на утримання позивача не надає, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення з нього аліментів на своє утримання. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача до суду не надав. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, інших утриманців немає, обставин та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги позивачу суду не надано. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивач звернулася до суду з даним позовом 01.08.2019, тому, відповідно з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved