overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,170 га, розташованої на території Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Заповіту мати не залищила. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та її рідна сестра [PERSON], яка на спадщину не претендує. Позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропущенням нею строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилається на здійснення догляду за дитиною інвалідом, що стало причиною пропущення нею строку для подання відповідної заяви. Просить суд визначити додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з'явилися, однак надали суду письмові заяви, де просять розглянути справу без їх участі і вирішити справу згідно діючого законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт родинних відносин між позивачем та її матір'ю [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, копією свідоцтва про її шлюб з [PERSON], копією свідоцтва про шлюб матері позивача з [PERSON] Згідно копії державного акту на право приватною власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 7,170 га, розташованої на території Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Копією свідоцтва про смерть доводиться факт смерті [PERSON], яка сталася [INFO]. З повідомлення Другої Синельниківської державної нотаріальної контори від 17 листопада 2016 року вбачається, що позивачем пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини, у зв'язку з чим у видачі свідоцтва про спадщину їй відмовлено. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечували, обставин, які б спростовували посилання позивачки на причини пропущення нею строку для подання заяви про прийняття спадщини, не встановлено, тому суд вважає наявність обставин, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 25 листопада 1995 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 27 травня 1998 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач є інвалідом третьої групи, працює на посаді головного бухгалтера комунальної установи «Синельниківський міський територіальний центр соціального обслуговування» і її оклад становить 1600,00 грн. на місяць. Донька з 01 лютого 2015 року навчається на денному відділенні ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України», строк закінчення навчання 31 серпня 2016 року, потребує матеріальної допомоги, не має жодного джерела доходів. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки на час навчання в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу). До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує, надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися по невідомим суду обставинам. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Копіями свідоцтв про укладення шлюбу та його розірвання доводиться факт перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 1995 року по 27 травня 1998 року. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною донькою сторін у справі, що підтверджується копією свідоцтва про її народження. З довідки ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України» від 02 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON] є студентом першого курсу факультету ДЗ «Дніпропетровська медична академія МОЗ України» денного відділення бюджетної форми навчання з 01 лютого 2015 року до 31 серпня 2015 року. Згідно довідки комунальної установи «Синельниківський міський територіальний центр соціального обслуговування» позивач працює головним бухгалтером установи та її посадовий оклад складає 1600,00 грн. Копією пенсійного посвідчення №134145/0454 доводиться те, що позивач є інвалідом третьої групи внаслідок загального захворювання. У відповідності до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою, оскільки позивач є інвалідом, працює та отримує невеликий дохід, донька не працює у звязку з навчанням на денному відділенні. Оскільки позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняється, судовий збір в розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У 2016 році вона з відповідачем перебувала у дружніх відносинах і на його прохання зареєструвала його за вказаною адресою. З 2017 року відповідач фактично там не проживає і добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу в користуванні квартирою, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду обставинам. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт належності позивачу 7/10 частки житлового будинку підтверджується копією Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Також згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача створює позивачу перешкоди у володінні і розпорядженні вищезазначеною частиною житлового будинку, відповідач в будинку фактично не проживає, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві власності на підставі договору дарування від 15 січня 2002 року належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрований її колишній чоловік - відповідач по справі [PERSON], який з березня 2011 року в квартирі не проживає і місце його знаходження позивачу невідоме. 07 грудня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Реєстрація відповідача в квартирі створює позивачеві перешкоди для отримання субсидії. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою. Позивач завчасно надала суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт належності позивачу вищезазначеної квартири підтверджується копією договору дарування квартири від 15 січня 2002 року. Факт перебування сторін в шлюбних правовідносинах з 08 червня 1991 року підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Факт розірвання шлюбу між сторонами доводиться копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Згідно Акту ЖЕК-2 №80 від 02 серпня 2018 року відповідач [PERSON] не проживає в належній позивачеві квартирі з 04 березня 2011 року по теперішній час, хоча зареєстрований в ній. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У ч.2 ст.405 ЦК України зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, позивач є власником зазначеної квартири і реєстрація відповідача в ній дійсно створює їм перешкоди для отримання субсидії. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві власності на підставі договору дарування від 21 червня 2004 року належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідач є зареєстрованим у зазначеній квартирі, однак з 2007 року в ній не проживає, участі у витратах на утримання квартири не приймає, чим створює порушення прав власника квартири. Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач завчасно надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Факт належності позивачу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], підтверджується копією договору дарування квартири від 21 червня 2004 року. Факт реєстрації відповідача у належній позивачу квартирі з 11 вересня 2009 року вбачається з довідки підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, а також з копії акту начальника ЖЕК-2 від 07 вересня 2016 року. Факт не проживання відповідача у належній позивачу квартирі з 2007 року також випливає з акту від 07 вересня 2016 року. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, позивач є власником зазначеної квартири і реєстрація відповідача у ній дійсно створює їй перешкоди у користування нею. Крім того, відповідач протягом тривалого часу за місцем реєстрації не проживає, що свідчить про втрату ним права на користування квартирою, у звязку з чим суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою, встановленою. Позовні вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки сам по собі факт визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою зобовязує належні органи його зняти з реєстрації. Понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на її користь у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 липня 1993 року належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрована відповідач Біла А.А., яка з 2012 року в квартирі не проживає, раніше була засуджена до позбавлення волі за вчинення злочину, рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2011 року відповідач була позбавлена батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. На неодноразові прохання позивача знятися з реєстраційного обліку відповідач не реагує, а реєстрації відповідача в квартирі створює позивачу перешкоди в розпорядженні квартирою. Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування вищезазначеною квартирою. Позивач завчасно надала суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася по невідомим суду обставинам. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт належності позивачу вищезазначеної квартири підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 30 липня 1993 року. Згідно Акту №82 ЖЕК-2 відповідач Біла А.А. не проживає в належній позивачеві квартирі з 2012 року по теперішній час, хоча зареєстрована в ній. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У ч.2 ст.405 ЦК України зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, позивач є власником зазначеної квартири і реєстрація відповідача в ній дійсно створює їм перешкоди у розпорядженні квартирою. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 грудня 2012 року належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Новоукраїнська,5. Відповідач є донькою позивача та зареєстрована у зазначеному будинку, однак з 01 серпня 2015 року в ньому не проживає, участі у витратах на утримання будинку не приймає, чим створює порушення прав власника квартири. Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування вищезазначеним житловим будинком. Позивач завчасно надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомим суду обставинам. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт належності позивачу житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Новоукраїнська,5, підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 листопада 2012 року, а також копією Витягу про державну реєстрацію прав від 29 грудня 2012 року. Факт реєстрації відповідача у належному позивачу житловому будинку вбачається з копії домової книги для прописки громадян. Факт не проживання відповідача у належному позивачу житловому будинку з 01 серпня 2015 року підтверджується довідкою квартального комітету від 02 листопада 2016 року. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У ч.2 ст.405 ЦК України зазначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, позивач є власником зазначеного житлового будинку і реєстрація відповідача у ньому дійсно створює їй перешкоди у користування ним. Крім того, відповідач протягом тривалого часу за місцем реєстрації не проживає, що свідчить про втрату нею права на користування будинком, у звязку з чим суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на її користь у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетрновської області від 22 грудня 2003 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення донькою повноліття. На даний час прізвище доньки змінено з «Копєйкіна» на «Коваленко». Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетрновської області від 24 березня 2009 року відповідач був позбавлений батьківських прав щодо доньки, що не звільняє його від обовязку утримувати дитину. З 01 вересня 2016 року донька навчається в Українському державному хіміко-технологічному університеті, факультет «Обладнання і технології скла, кераміки, будівельних матеріалів та харчових виробництв». Форма навчання контрактна, стаціонар. Позивач потребує матеріальної допомоги на утримання доньки, яку відповідач не надає. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки на час навчання в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до закінчення навчання. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує, надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду обставинам. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною донькою сторін у справі, що підтверджується копією свідоцтва про її народження, а також копією свідоцтва про зміну імені. З 18 липня 1999 року [PERSON] вважається повнолітньою. Згідно копії договору про надання освітніх послуг від 15 серпня 2016 року, [PERSON] навчається в Українському державному хіміко-технологічному університеті, факультет «Обладнання і технології скла, кераміки, будівельних матеріалів та харчових виробництв». Період навчання з 01 вересня 2016 року до 30 червня 2020 року. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняється, судовий збір в розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2010 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу постійно проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час позивач має бажання зареєструвати дитину за місцем свого проживання за адресою: [INFO], однак відповідач згоди на реєстрацію доньки за місцем проживання позивача не надає, що змусило її звернутися до суду. Позивач просить суд визначити місце проживання дитини разом з нею. До початку судового розгляду позивач надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбі та його розірвання судовим рішенням підтверджується копією рішення Синельниківскього міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2010 року. Факт народження у сторін дитини підтверджується копією свідоцтва про її народження серії І-КИ №049097 від 21 грудня 2005 року. Згідно довідок Іларіонівської селищної ради від 01 лютого 2017 року дитина дійсно проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні останньої. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, тому суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved