Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона є власником житлового будинку в [ADDRESS]. В 2009 році, на зимовий період, позивач дозволила проживати в будинку відповідачам. Договору не оренди укладалося. Не зважаючи на домовленість відповідачі після закінчення зимового періоду 2009 року не виселилися з будинку, добровільно виселятися не бажають. За весь час проживання відповідачів у будинку порядок в будинку не підтримується, в кімнатах брудно, стоїть сморід, шибки на вікнах було вибито, умови стали не придатними для нормального проживання. В наслідок неохайного, а іноді агресивного поводження з майном будівля, в частині якою користуються відповідачі прийшла в жахливий стан. Сумісне проживання позивача і відповідачів стало неможливим. Відповідачі постійно вчиняють сварки з позивачкою та її чоловіком. Враховуючи викладене позивач просила суд виселити примусово, без надання іншого приміщення, [PERSON], [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS]. Судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. В судове засідання не з?явилися відповідачі, які про дату та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законодавством порядку. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В судовому засіданні позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно позивачу на праві приватної власності належить 7/25 частини житлового будинку [ADDRESS]. Згідно копії технічного паспорта, довідки з нотаріальної контори 18/25 частини даного будинку належить [PERSON], з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Згідно висновку Білозерського РВ УМВСУ України в Херсонській області за результатами розгляду матеріалів за заявою [PERSON] (чоловік позивача) між сторонами виникла сварка, що стосувалася визнання за позивачкою права власності на будинок та мала публічний характер. Свідок [PERSON] підтвердив факт того, що в наслідок неохайного, агресивного поводження відповідачів з майном будівля, в частині якою вони користуються прийшла в жахливий стан, вікна в будинку побиті, в кімнатах бруд і сморід. Відповідачі постійно вчиняють сварки з позивачкою та її чоловіком. Добровільно виселятися з будинку категорично відмовляються. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 116 ЖК якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Вислухавши позивача, вивчивши надані суду докази суд прийшов до висновку про те, що позивач є власником частини вказаного будинку, інший власник померла, спадок не прийнято, відповідачі проживають на даній житловій площі з дозволу позивачки, тому з урахуванням того, що поведінка відповідачів унеможливлює проживання позивача із ними в одному будинку, а заходи громадського впливу на них виявилися безрезультатними відповідачі підлягають примусовому виселенню з даного будинку без надання іншого жилого приміщення.

Outcome: approved