Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про повернення позики в розмірі 477801,17 гривень посилаючись на те, що згідно укладеного між сторонами договору від 30.08.2014 року відповідач отримав позику в розмірі 268945,40 гривень, що становить суму еквівалентну 15000 євро, але свої зобов'язання у вказаний в договорі термін не виконав. 20.11.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новоселицького районного суду від 18.12.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримання позову, не заперечував щодо заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був двічі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30.08.2014 року між сторонами по справі було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачем було отримано від позивача 268945,40 гривень, що становили на день їх отримання по офіційному курсу НБУ 15000 євро із умовою повернення їх по курсу в гривнях в термін до 01.10.2016 року. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, відповідач повинен сплатити гривневий еквівалент 15000 євро, що становить суму 477801,17 гривень, відповідно до офіційний курсу євро станом на 05.11.2018 року , що становив за 100 євро 3185,34 гривень. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних в розмірі 30081,85 гривень, то її слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, позивачем вірно обраховано заборгованість в сумі 30081,85 гривень за період з 02.10.2016 року по 05.11.2018 року, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання на 765 днів. Відносно вимоги про стягнення 30081,85 гривень як трьох процентів річних відповідно до п.8 договору позики за період з 02.10.2016 року по 05.11.2018 року, то в її задоволенні слід відмовити, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено таке стягнення, а згідно п.11 вищевказаного договору позики вона є безвітсотковою. Щодо судових витрат, то відповідно до ст.141 ч.2 п.3 ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги заявлені на суму 537964,87 гривень, судом задоволено позовні вимоги на суму 507883,02 гривень, позивачем було сплачено 5379,65 гривень судового збору, відсоток задоволених позовних вимог становить 94,41 відсотка, а тому з відповідача слід стягнути 5078,93 гривень судового збору. На підставі ст.ст.261, 533, 610, 611 ЦК України,

Outcome: partial