Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що утратив право користування житлом по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору дарування від 19.09.1984 року їй належить 1/2 частина будинку за адресою: [ADDRESS] . Крім неї у будинку зареєстрований її син, відповідач по справі, який з 06.01.2015 року в будинку не проживає, свої речі не зберігає. Відповідач не приймає у часті в утримання будинку. В зв`язку з реєстрацією відповідача вона не має можливості оформити житлову субсидію. Позивач у судове засідання не з`явилася. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, позивач подала заяву у якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно копії договору дарування від 19.09.1984 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Пантаївської селищної ради народних депутатів м. Олександрії Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за №69, [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.1995 року, посвідченого нотаріусом першої Олександрійської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-747, [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] належить будинок у [ADDRESS] . Згідно акту про не проживання від 21.10.2019 року підписаного головою вуличного комітету посвідченого секретарем Пантаївської селищної ради складеного в присутності сусідів, встановлено, що [PERSON] у будинку по [ADDRESS] не проживає з 06.01.2015 року. Згідно довідки про склад сім`ї від 21.10.2019 року №1526/02-30 видної Виконавчим комітетом Пантаївської селищної ради, [PERSON] зареєстрований з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується довідкою наданою на запит суду Пантаївською селищною радою міста Олександрія Кіровоградської області від 10.11.2019 року № 1684/02-30. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи надані позивачем докази, виходячи зі змісту наведених норм права і з урахуванням вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, а також те, що відповідач не надав суду доказів, які б вказували на те, що він не проживає у зазначеному будинку або відсутній у ньому з поважних причин, або за ним відповідно до закону зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає доведеним те, що відповідач втратив право користування спірним будинком. Тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved