Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 07.04.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Приблизно з травня 2015 року між ними припинені шлюбні стосунки, з цього ж періоду вони не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між ними повністю втрачено почуття любові та поваги. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, постійно ображає її та принижує її честь та гідність. На даний час позивач бажає створити нову сім'ю. У зв'язку з цим позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. Витрати по справі покласти на відповідача. До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім того просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище : «[PERSON]». До початку судового засідання відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітної дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], згідно 07.04.2012 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу : «[PERSON]»; копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], з якого вбачається, що її батьками є сторони по справі; довідкою № 350 від 04.08.2015 року, згідно якої [PERSON] проживає разом з донькою - [PERSON], [INFO]; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved