Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати розірваними та такими, що припинили свою дію з 07.03.2016 року договір оренди землі № 571, укладений 01.02.2010 року між [PERSON], яка померла 31.12.2014 року, та СТОВ ім. Енгельса щодо оренди земельної ділянки площею 9,2674 га (кадастровий номер 4423382500:16:005:0032) та зареєстрований 29.04.2010 року Луганською регіональною філією ДП «Центр Держземкадастру» за № 041041600192; договір оренди землі № 572/1, укладений 08.06.2010 року між [PERSON], яка померла 31.12.2014 року, та СТОВ ім. Енгельса, щодо оренди земельної ділянки площею 1,2833 га (кадастровий номер 4423382500:16:006:0092) та зареєстрований 16.12.2011 року Відділом Держкомзему у Новопсковському районі Луганської області за № 442330004000635. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за заповітом № 2151 та № 2152 від 09.10.2015 року їй на праві приватної власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 9,2674 га (кадастровий номер 4423382500:16:005:0032) та 1,2833 га (кадастровий номер 4423382500:16:006:0092) відповідно, які розташовані на території Кам'янської сільської ради. Вищевказані земельні ділянки спадкодавець [PERSON], яка померла 31.12.2014 року, згідно договорів оренди землі № 571 від 01.02.2010 року та №572/1 від 08.06.2010 року передала в оренду СТОВ ім. Енгельса строком на 10 років. Пунктом 39 спірних договорів передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Позивачем у звязку з необхідністю ведення особистого сільськогосподарського виробництва, що зумовлює використання за особистими потребами вказаних земельних ділянок, 01.03.2016 року були направлені на адресу відповідача рекомендованою поштою заяви (повідомлення) про розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку, які були отримані відповідачем 04.03.2016 року. Позивач вважає, що спірні договори оренди землі є розірваними згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України з 07.03.2016 року. Відповідач спочатку в усній формі, а потім листом відмовив позивачу у поверненні належних йому земельних ділянок. Позивач вважає, що нею були дотримані усі умови щодо процедури розірвання договорів оренди землі. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позові, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, вважає позов необґрунтованим, просила відмовити у його задоволенні. У запереченні на позов зазначила, що СТОВ ім. Енгельса виконало перед позивачем свій обовязок по оплаті орендної плати за 2013-2015 роки,\~ а тому відсутні причини для розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку. Посилаючись на ст. 31 Закону України «Про оренду землі», ст. 651 ЦК України, відповідач вважає, що підстав для розірвання договору не має. У спірних договорах оренди землі не прописано умов розірвання договорів оренди землі, а тому, на думку відповідача, необхідно застосовувати приписи ст. 141 Земельного кодексу України. Також, як вважає відповідач, у договорах не визначені механізм розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку та умови настання права на одностороннє розірвання.\~Відповідач також зазначає, що дострокове припинення договорів оренди порушує задану спеціалізацію сівозмін, що негативно позначається на фінансовому стані підприємства, понесені витрати підприємства на земельні ділянки позивача не будуть покриті майбутнім врожаєм. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд приходить до таких висновків. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 01.02.2010 року між [PERSON] та СТОВ ім. Енгельса було укладено договір оренди землі №571, за умовами якого орендодавець ([PERSON]Ф.) надає, а орендар (СТОВ ім. Енгельса) приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим використанням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів, на території Камянської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Відповідно до п.п.\~ 2, 8 договору в оренду передається земельна ділянка № 444 згідно Акту на право власності серії ЯИ №143389 загальною площею 9,2674 га строком на 10 років. Вказаний договір був зареєстрований 29 квітня 2010 року Луганською регіональною філією ДП «Центр Державного земельного кадастру» за № 041041600192. 08.06.2010 року між [PERSON] та СТОВ ім. Енгельса було укладено договір оренди землі №572/1, за умовами якого орендодавець ([PERSON]Ф.) надає, а орендар (СТОВ ім. Енгельса) приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення з цільовим використанням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів, на території Камянської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Відповідно до п.п.\~ 2, 8 договору в оренду передається земельна ділянка № 1578 згідно Акту на право власності серії ЯИ №812547 загальною площею 1,2833 га строком на 10 років. Вказаний договір був зареєстрований 16.12.2011 року Відділом Держкомзему у Новопсковському районі Луганської області за № 442330004000635. Вказані обставини підтверджуються договорами оренди землі № 571 від 01.02.2010 року, №572/1 від 08.06.2010 року. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] померла 31.12.2014 року. Після її смерті, у чинність ч. 1 ст. 770 ЦК України, ч.4 ст.32 Закону «Про оренду землі», п. 40 договорів оренди №571 від 01.02.2010 року та №572/1 від 08.06.2010 року, всі права та обовязки на вищезазначені земельні ділянки перейшли до позивача [PERSON] Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 09.10.2015 року приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2151, Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №45364809 від 09.10.2015 року, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 09.10.2015 року приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2152, Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №45366854 від 09.10.2015 року. Пунктом 37 вищезазначених договорів оренди землі передбачено, що дія договору припиняється, зокрема, у разі розірвання договору. Згідно п. 38 даних договорів дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до умов п. 39 договорів оренди землі розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Заявами (повідомленнями) від 01.03.2016 року позивач повідомив відповідача про розірвання спірних договорів оренди землі в односторонньому порядку з 07.03.2016 року. Вказані заяви отримані відповідачем 04.03.2016 року, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, і не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні. Листом за вих. № 42 від 11.03.2016 року відповідач заперечив проти розірвання договорів, оскільки це негативно вплине на його діяльність, така відмова стала підставою для звернення позивача з даним позовом. Правовідносини сторін виникли внаслідок укладення договорів оренди землі і є такими, що випливають з земельних правовідносин. Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди\~ землі - це\~ договір, за\~ яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до\~ умов\~ договору\~ та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 3 та 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до даних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Таким чином законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами договору. Як зазначено вище, пунктом 39 спірних договорів оренди землі передбачено розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Даний пункт договорів містить можливість одностороннього розірвання договорів, не обумовлюючи таке розірвання настанням будь-яких подій та умов, в тому числі невиконаннями орендарем умов договору, а отже лише за бажанням однієї з сторін. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Укладаючи спірні договори оренди землі, сторони узгодили усі умови (пункти) договору, визначились з їх змістом, а тому спірні договори оренди землі є укладеними. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Як вбачається з матеріалів справи позивач виявила бажання розірвати укладені з відповідачем спірні договори оренди землі, оскільки вона є власником земельних ділянок та бажає використовувати їх на власний розсуд. Враховуючи вищенаведене, вимога позивача про розірвання спірних договорів оренди землі в односторонньому порядку відповідає чинному законодавству та умовам укладених сторонами договорів оренди землі. До того ж, представник відповідача у судовому засіданні визнав, що сторонами у справі при укладенні спірних договорів було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, до якого включено, окрім типових умов, і особливі, у т.ч. умови пункту 39. Також представником відповідача було визнано, що умови спірних договорів містять можливість одностороннього розірвання договору без настання певних підстав. Не оспорено відповідачем того факту, що позивач звертався до відповідача з відповідними заявами про розірвання договорів оренди землі в односторонньому порядку, однак відповідач відмовив йому у реалізації цього права. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, визнані представником відповідача обставини не підлягають доказуванню. Обмежень повноважень представника відповідача, наданих йому довіреністю від 01.04.2016 року, щодо визнання позову або інших обставин судом не встановлено. Не приймаються судом доводи представника відповідача про те, що сторонами не прописано умов та механізму розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку,\~ а тому в даному випадку необхідно застосувати норми ст. 141 Земельного кодексу України, якою встановлений перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою. Хоча пункт 39 спірних договорів оренди землі дійсно не містить умов та механізму розірвання в односторонньому порядку, однак їх відсутність за наявності можливості такого розірвання не може бути перепоною та звужувати права орендодавця\~ щодо реалізації свого права на розірвання договору. До того ж, обидві сторони на власний розсуд погодили саме таку умову договору і саме в такій редакції.\~ Посилання відповідача на умови Типового договору оренди землі, затверджених постановою КМУ від 03.03.2004 № 220, судом не приймаються, оскільки визначені у ньому умови є типовими і не виключають узгодження інших умов договору на власний розсуд, що і було зроблено сторонами і узгоджується з приписами ст. 630 ЦК України, якою передбачено, що договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Пункт 39 договорів є чинний, не визнаний недійсним, а тому повинен виконуватися у повному обсязі. Посилання представника відповідача на сплату СТОВ ім. Енгельса орендної плати та належне виконання умов договору судом не приймається до уваги, оскільки не є предметом спору і не має вирішального значення для вирішення цієї справи. Щодо доводів відповідача про те, що дострокове розірвання договорів оренди землі негативно вплине на його діяльність, суд зазначає наступне. Відповідач є субєктом господарювання відповідно до приписів Господарського кодексу України і здійснює підприємницьку діяльність. Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже, усі ризики щодо власної господарської діяльності лежать виключно на субєкті господарювання. Крім того, суд звертає увагу на те, що положеннями ст. 41 Конституції України, які кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року проголошено право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Крім того, відповідно до положень Протоколу № 1 від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.10.1950 року кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. А тому, позивач має право користуватися належними їй земельними ділянками на свій власний розсуд і таке право не порушує право відповідача щодо здійснення ним господарської діяльності. Щодо вимоги позивача про розірвання договорів оренди землі саме з 07.03.2016 року суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Оскільки спірні договори розриваються в судовому порядку, саме з дати набрання рішенням законної сили вони є розірваними, тому вимога позивача про розірвання спірних договорів оренди землі з 07.03.2016 року підлягає задоволенню частково, а саме в частині розірвання договорів без зазначення дати, з якої вони є розірваними. За таких обставин, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що вимога позивача є частково обґрунтованою з викладених вище підстав, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача, оскільки саме його відмова у законному праві позивача на розірвання договорів оренди землі стала підставою для звернення позивача з даним позовом.

Outcome: partial