Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником ? частини житлового будинку №73 по вул. Садовій в м. Запоріжжі. У цьому ж житловому будинку зареєстровано відповідача, який в будинку не мешкає. Реєстрація відповідача порушує права позивача як співвласника будинку, в звязку з чим позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, будучи відповідно до ст. 74 ч.9 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 13 серпня 1986 року [PERSON] є власником ? частини житлового будинку №73 по вул. Садовій в місті Запоріжжі. (а.с. 10-11) 24 лютого 1989 р. [PERSON] уклали з [PERSON] шлюб у Комунарському відділі РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис №104. (а.с.7) В судовому засіданні встановлено, що після реєстрації шлюбу сторони мешкали та зареєстровані в [INFO]. (а.с.5, 25) З моменту реєстрації у зазначеному житловому приміщенні у відповідача на підставі ст. 401, 405 ч.1 ЦК України виникло право користування чужим майном (сервітут).\~\~ Рішенням Комунарського районного суду від 31 січня 2000 р. шлюб між сторонами розірвано. (а.с.8) Після набрання чинності вказаним вище рішенням суду відповідач перестав бути членом сімї співвласника житлового будинку. Згідно акту житлового органу від 27 вересня 2016 р. відповідач в спірному житловому приміщенні не мешкає з 2 грудня 2001 р. (а.с. 12) За змістом ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. \~\~ У відповідності зі ст. 406 ч.1 п. 4 ЦК України підставою припинення сервітуту є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а згідно зі ст. 406 ч.2 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач з лютого 2000 р. перестав бути членом сімї власника квартири, він відповідно до положень ст. 406 ч.1 п. 4 ЦК України втрачає право користування житловим приміщенням. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки у відповідності зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що реєстрація відповідача перешкоджає співвласнику будинку здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 406 ч.1 п.4 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Outcome: approved