Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Вказала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 21.11.2003 року по 25.03.2014 року. Під час перебування в шлюбі подружжям був придбаний в кредит автомобіль SAMAND EL 2007 року випуску, д.н. [NUMBER]. Вартість автомобіля на момент його придбання становила 66 000 грн. Останній платіж по кредиту був внесений 14.11.2012 року. Даний автомобіль оформлений на відповідача, знаходиться в його користуванні і позивач не має до нього доступу, припускає, що його вартість на даний час становить біля 50 000 грн.. Оскільки автомобіль був придбаний на спільні кошти подружжя, вважає, що має право на 1/2 частину автомобіля, просила стягнути з [PERSON] вартість 1/2 частини спірного автомобіля, що складає 25 000 грн. Під час слухання справи позивачка подала уточнену позовну заяву, в якій просила суд стягнути з відповідача вартість 2/3 автомобіля SAMAND EL 2007 року випуску, д.н. [NUMBER] в розмірі 47 054 грн. 58 коп., залишивши цей автомобіль в його приватній власності та припинивши право спільної власності на цей автомобіль. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 17 квітня 2014 року з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27.05.2014 року вказане судове рішення залишено без змін. Вважає, що розмір аліментів, який був стягнутий з відповідача на її користь є недостатнім, так як у відповідності до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1 286,00 грн., а розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання дитини за рішенням суду становить лише 467,75 грн. З урахуванням того, що батьки несуть рівні обов'язки по утриманню дитини, розмір аліментів, які сплачує відповідач, є меншим за прожитковий мінімум, тобто є недостатнім для забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини, її лікування тощо, внаслідок чого маються встановлені законом підстави для відходу від рівності часток подружжя у спільному майні подружжя згідно ч.3 ст.70 СК України. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в засіданні позов підтримала повністю. Вважає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження заперечень відповідача як в частині поділу спільного майна подружжя, так і вартості автомобіля. Представник третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] адвокат [PERSON] підтримала позов. Вважає, що оскільки особисті кошти [PERSON] пішли на погашення кредиту [PERSON],який був оформлений на користь подружжя, що підтверджується належним доказом (виписка з банківських рахунків) , то вони підлягають стягненню з обох відповідачів. [PERSON] не погодився з позовом [PERSON] та третьої особи з самостійними вимогами [PERSON]. Вказав, що при розірванні шлюбу вони за домовленістю з позивачкою поділили майно, і у останній залишилися спільно нажиті за час шлюбу речі на суму 126 350 грн. Будь-яких належних доказів на підтвердження даного факту суду не надав. Також не погодився з тим, що він займав кошти у [PERSON] для погашення кредиту на автомобиль, але не зміг довести джерело походження коштів на суму 13 756 грн. 30 грн., які були внесені на погашення кредиту на його ім'я за спірний автомобіль 14.11.2012 року. Крім того, відповідач заперечував висновки експерта про вартість автомобіля, надав квитанції на підтвердження проведення ремонту автомобіля у лютому 2014 року; від проведення додаткової або повторної експертизи відмовився. Надалі відповідач надав суду довідку - рахунок , згідно якої автомобіль SAMAND EL 2007 року проданий за 60 000 грн.. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] вважає, що позов безпідставний та задоволенню не підлягає, оскільки майно подружжя вже було поділено , автомобіль за домовленістю мав залишитися у відповідача , та ніяких коштів для погашення кредиту у [PERSON] [PERSON] не брав. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON], та задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Згідно ст.ст. 60, 61, 63, 65, 69, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 21 листопада 2003 року по 25 березня 2014 року Під час перебування в шлюбі подружжя придбало автомобіль SAMAND EL 2007 року випуску, д.н. [NUMBER]. Для придбання даного автомобіля на ім'я [PERSON] 05 грудня 2007 року було укладено договір № 11263604000 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Відповідно до виписки АТ «УкрСибБанк» за кредитним договором № 11263604000 14.11.2012 року на дострокове погашення кредиту було внесено суму 13 756,30 грн. ( а.с.115-121) . Дана сума була сплачена з особистих коштів [PERSON]; суд дійшов до такого висновку виходячи з наступного. Так, відповідно до виписки за особовим рахунком [PERSON], наданим ПАТ КБ «Приватбанк», з пенсійного рахунку останнього (основна карта [NUMBER]) за період часу з 11 по 15 листопада 2012 року були зняті наступні суми: 12.11.2012 року - 5 000 грн. та 2 000 грн., 14.11.2012 року - 3 000 грн. та 4 000 грн., що в сумі становить 14 000 грн. (а.с. 94-95). Одночасно відповідачем [PERSON] не надано доказів на спростування вищевказаних фактів та на підтвердження того, що внесені в погашення кредиту кошти в сумі 13 756,30 грн. належали йому особисто чи були коштами подружжя. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що особисті кошти позивача [PERSON] були використані на погашення кредиту, оформленого на ім'я відповідача [PERSON] для придбання автомобіля SAMAND EL 2007 року випуску, д.н. [NUMBER] , що використовувався подружжям. Також факт отримання коштів від [PERSON] підтверджується і розпискою [PERSON]. Таким чином слід стягнути з [PERSON] та [PERSON] вищевказану суму на користь [PERSON] , та з урахуванням, що шлюб між подружжям вже розірвано - з кожного по 1/ 2 частині . Автомобіль SAMAND EL 2007 року був реалізований відповідачем [PERSON] без згоди та повідомлення позивачки [PERSON] з його слів у березні 2014 року, та кошти від реалізації цього автомобіля відповідач залишив собі. Позивачкою не надано переконливих доказів на підтвердження того, що розмір аліментів, які вона одержує, на даний час дійсно є недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування їх дитини, не надано доказів того, які саме потреби в лікуванні, духовному та фізичному розвитку має дитина, та які для цього потрібні реальні витрати позивачки. Крім того, Сімейним Кодексом України передбачено стягнення з відповідача додаткових коштів на утримання дитини у випадку їх виникнення у майбутньому. Враховуючи це, позов підлягає задоволенню частково, а саме - до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає половина вартості автомобіля . Стосовно вартості автомобіля суд дійшов наступного висновку. Під час розгляду справи судом було призначено та проведено судову авто- товарознавчу експертизу , яка була проведена без огляду автомобіля, враховуючи відсутність його на час проведення експертизи у зв'язку з його зняттям з реєстраційного обліку для подальшого продажу відповідачем [PERSON].( а.с.36) . Середня ринкова вартість автомобіля відповідно до висновку №05/39/14 складає 70 581 грн. 88 коп.( а.с.64) . Після проведення експертного дослідження відповідач [PERSON] надав суду довідку - рахунок, згідно якого автомобіль SAMAND EL 2007 року випуску кузов [NUMBER] був проданий за 60 000 грн. Враховуючи, що висновок експерта містить дані щодо середньої величини вартості аналогічного автомобіля з аналогічним пробігом, суд вважає , що слід визнати вартість автомобіля у сумі, за якій було здійснено його продаж, тобто 60 000 грн.. При цьому суд не враховує надані відповідачем товарні чеки для зміни вартості автомобіля, оскільки надані чеки не є підтвердженням проведення встановлення цих деталей на цей автомобіль. Акт проведених робіт або інші доказ на підтвердження встановлення вказаних у акті деталей та проведення робіт на спірному автомобілі суду не надано. Враховуючи, що [PERSON] не надав суду докази на підтвердження факту наявності вказаного в його запереченні майна та його вартості, а також поділу цього майна подружжя, суд не може врахувати зазначену у запереченнях суму при визначенні остаточної суми коштів , що підлягають стягненню з відповідача за позовом [PERSON]. За вимогою позивачки суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] понесені нею судові витрати (500 грн. за правову допомогу , 350 грн. за проведення експертизи,300 грн. судовий збір).

Outcome: partial