Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 07.07.2014 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 18.03.2021 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленям учасників справи. Позивач в судовому засіданні 23.04.2021 року позов підтримала, просила шлюб розірвати. На розгляд справи 21.05.2021 року, 09.07.2021 року позивач не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, підстав залишення позову без розгляду та відмови від позову не має. Відповідач в судовому засіданні 23.04.2021 року позов визнав. На розгляд справи 21.05.2021 року, 09.07.2021 року відповідач не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, наполягає на розлученні, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 07.07.2014 року зареєстрували шлюб, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1744. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наведене пітверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя, близько 4-х місяців проживають окремо. Сторони не бажають відновлювати стосунки, зазначають, що їх рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Відповідач ствердив, що відносини в сім`ї напружені, [PERSON] має іншого чоловіка з яким бажає створити нову сім`ю. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат, та не просила змінювати прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved