Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 05 листопада 1992 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку Софію, [INFO]. Шлюб було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року. В період шлюбу за спільні кошти, сторонами була придбана квартира [ADDRESS], вартістю 632814,00 грн., квартира [ADDRESS], вартістю 975236,00 грн., гараж № 195 в гаражному кооперативі «Нижньодніпровець» по вул. Реконструкції-2 в м. Дніпрі, вартістю 75891,00 грн., автомобіль «KIA CERATO», 2007 року випуску, вартість якого становить 116412,91 грн. Позивач в своєму позові не наполягає на поділ майна в рівних частинах, а просить визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS], гараж № 195 в гаражному кооперативі «Нижньодніпровець» по вул. Реконструкції-2 в м. Дніпрі, автомобіль «KIA CERATO», 2007 року випуску, а відповідачу виділити у власність квартиру [ADDRESS]. Судові витрати просив покласти на нього. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила виділити їй у власність двокімнатну квартиру, оскільки в іншій квартирі живе їхній повнолітній син, з яким у неї склалися складні стосунки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 листопада 1992 року сторони уклали шлюб, який було розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2015 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку Софію, [INFO]. Відповідно до договору купівлі продажу від 13.06.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS], вартістю 632814,00 грн. Також ним 14 серпня 2003 року була придбана квартира [ADDRESS], вартістю 975236,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно договору купівлі продажу від 31.05.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], позивачем був придбаний гараж № 195 в гаражному кооперативі «Нижньодніпровець» по вул. Реконструкції-2 в м. Дніпрі, 75891,00 грн. А також, як вбачається з накладної № АЛ01269 від 24.07.2007 року ПП «Аэлита», [PERSON] бу придбаний автомобіль KIA CERATO», 2007 року випуску, д/н [NUMBER], вартістю 116412,91 грн. Вартість майна підтверджується відповідними звітами. Відповідно до ст. 60 СК України придбане під час подружнього життя за спільні кошти вищевказане рухоме та нерухоме майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ст. 60 ч. 1 СК України та ст.368 ч.3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Обставина щодо належності вищевказаного майна до спільної сумісної власності подружжя визнана сторонами, тому не підлягає доказуванню відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 70 СК України розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі його поділу визнаються рівними. Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. При визначенні поділу суд враховує інтереси неповнолітньої дитини сторін, місце проживання якої визначено сторонами в добровільному порядку разом з відповідачем, факт того, що спірний автомобіль та гараж перебуває у користуванні позивача по справі, а відповідач на вказане майно не претендує та водійського посвідчення не має, тому суд вважає за доцільне погодитись з варіантом поділу, запропонованим позивачем з урахуванням відмови позивача від отримання компенсації за перевищення вартості майна, яке передається у власність відповідачу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача з урахуванням відмови в судовому засіданні від компенсації йому судових витрат по справі відповідачем.

Outcome: approved