Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21 листопада 2015 року проживає у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, зникло почуття любові та по-ваги. Шлюб носить формальний характер і сім`я розпалася. Примирення не можливе. Спіль-них дітей подружжя не має. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, хоча позивачка не виконала домовленості стосовно продажу спільної квартири. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно з 21 листопада 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.25). Від шлюбу дітей не мають. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюють-ся Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав люди-ни і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифі-кована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвен-ції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чолові-ка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних сво-бод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі свої-ми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виника-ють зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розір-вання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст. 110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подруж-жя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задово-ленню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved