Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 25 жовтня 1997 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалось через відсутність взаєморозуміння,зловживання відповідачем алкоголем, що негативно впливало на сімейні відносини, призводило до з'ясування стосунків, сварок та бійок. З листопада 2017 року шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує формально, тому просила розірвати його. У судове засідання позивач не з'явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, від позову не відмовилася. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що заявлені вимоги визнає. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 жовтня 1997 року. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Пустовітською сільською радою Миронівського району Київської області 25 жовтня 1997 року. Від шлюбу сторонни неповнолітніх дітей не мають. Встановлено, що між подружжям фактично не існує сімейних стосунків. З листопада 2017 року шлюбних відносин сторони не підтримують, проживають окремо. Сімейні відносини між ними розладились через різні погляди на сімейні відносини, різні звички та характери. Сторони не змогли створити в сім'ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Постійні суперечки призвели до втрати почуття поваги та любові між подружжям. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім'я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Вимог про відновлення дошлюбного прізвища позивач не заявила. При подачі позову позивачем було сплачено 704 гривні 80 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved