Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у 1997 році вона переїхала в [ADDRESS], де вселилася у занедбаний житловий будинок по [ADDRESS]. На сьогоднішній день продовжує проживати у вказаному будинку, тобто добросовісно, безперервно та відкрито володіє цим майном понад 10 років. На даний час вищевказаний житловий будинок власника немає, оскільки власник [PERSON] померла у [INFO]. Таким чином, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача - Іванковецької сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з випискою з погосподарської книги, наданою Іванковецькою сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області 02.03.2017 за №35, житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] по [ADDRESS] відповідно до погосподарського обліку побудований у 1952 році. [PERSON] проживає у даному будинку з 1997 року і по теперешній час. Правовстановлюючі документи на будинок відсутні. Відповідно до даних книги погосподарського обліку Іванковецької сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] по [ADDRESS], належить [PERSON], яка померла [INFO], актовий запис №5. Згідно з технічним паспортом, виготовленим Знам'янським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» станом на 20.03.2017, виготовлялася технічна документація на вищевказаний будинок замовнику [PERSON], яка згідно з довідкою Іванковецької сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області проживає у вказаному житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до актового запису про смерть №7 від [INFO], складеного виконавчим комітетом Іванковецької сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, [PERSON] померла [INFO] в [ADDRESS]. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.08.2017 [NUMBER] спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. За нормами ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Згідно з п.13 вказаної постанови Пленуму ВССУ, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач позов визнав, позивач добросовісно заволоділа чужим майном - будинком №10 по вулиці Центральній у [ADDRESS] і понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі викладеного, ст.ст.321, 328, 344 ЦК України, ст.ст.88, 174, 213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved