Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/3 частини, щомісячно. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що з відповідачем остання перебуває в спільному шлюбі зареєстрованому 20 березня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Її з відповідачем подружнє життя не склалось, через те, що вони різні люди за характерами, у них різні погляди на проблеми сім'ї та побуту, ведення господарства, виховання дитини. З листопада 2016 року сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. В період спільного проживання народилася донька [PERSON], яка перебуває на її утриманні. Відповідач не в повному обсязі виконує покладені на нього обов'язки по утриманню та вихованню дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься письмове клопотання від останньої з проханням про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, зазначив, що усвідомлює свій обов'язок по утриманню власної дитини, тому, з урахуванням свого матеріального становища, згоден сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі встановленому законом. Пояснив, що на даний час працює та отримує мінімальну заробітну плату, а тому не в змозі сплачувати аліменти в такому розмірі, який зазначає позивач в своїй позовній заяві. Стосовно розірвання шлюбу не заперечував, пояснив, що він з позивачкою дійсно разом не проживає. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 20 березня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 160 (а.с.4). Від спільного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення господарства, на момент розгляду справи в суді спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. У відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від до 6 років з 1 січня 2017 року становить 1355 гривень. Поряд з цим, судом встановлено, що у відповідача по справі не існує будь - яких інших зобов'язань з утримання, стан здоров'я у нього задовільний, він є працездатною особою, яка офіційно працює, а тому у нього не існує перешкод для виконання ним обов'язку по утриманню власної дитини в повному обсязі і сплати аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, який є достатнім для забезпечення дитини можливості нормального розвитку. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial