Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з останнього неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за червень 2019 року у сумі 1253,28 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року по справі № 204/8381/17 було постановлено стягнути з відповідача аліменти на її користь (на утримання малолітнього сина) у твердій грошовій сумі у розмірі 1492,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. З вини відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів за червень 2019 року, яку він сплатив лише 23 вересня 2019 року. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, враховуючи фактичну дату сплати відповідачем аліментів, та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року, яке набрало законної сили 23 січня 2019 року, у справі № 204/8381/17 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено частково та стягнено з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі, у розмірі 1492,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 29 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.35-40). Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14 листопада 2019 року за вих.№10038 вбачається за червень 2019 року, що відповідачем не було вчасно сплачено аліменти у розмірі 1492 грн (а.с.7-8). З листа Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 27 січня 2020 року за вих.№4123 та нового розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що фактично боржником - [PERSON] борг за червень 2019 року у розмірі 1492 грн було сплачено 05 вересня 2019 року (а.с.29-32). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом також враховується наступне. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми неустойки (пені) суд керується правовою позицією, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, якою визначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Отже, розрахунок неустойки (пені) по сплаті аліментів відповідача складає: червень 2019 року = заборгованість за місяць 1492,00 грн ? кількість днів заборгованості 66 днів (з 01 липня 2019 року по 05 вересня 2019 року) ? 1 % = 984,72 грн. З огляду на викладене розрахунок неустойки (пені), наданий позивачем, судом не приймається до уваги, оскільки фактична сплата аліментів відбулася не 23 вересня 2019 року, а 05 вересня 2019 року. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів того, що розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів є іншим, відповідачем не надано. Відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, підстав для зменшення розміру неустойки чи звільнення відповідача від сплати заборгованості в судовому засіданні не встановлено. Таким чином, оскільки розмір неустойки, не перевищує 100% заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи встановлену фактичну дату сплату аліментів. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат судом враховується наступне. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позовної вимоги про стягнення пені, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial