Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач є її колишнім зятем, 01.11.2006 року за проханням дочки його було прописано в квартирі, хоча на той час він мешкав в м. Донецьк. З моменту прописки і по теперішній час відповідач ні одного дня не проживав за місцем прописки. Вказала, у зв'язку з тим, що відповідач прописаний у квартирі вона несе додаткові витрати пов'язані зі сплатою комунальних платежів, зокрема, за вивіз побутових відходів, також через це вона отримує субсидію лише у розмірі 48,00 грн. Посилається на те, що не зверталася з проханням до відповідача, щоб він добровільно виписався з квартири, оскільки останнє відоме його місце проживання - [ADDRESS] тобто на території, яка тимчасово не підконтрольна Україні. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації відповідача,про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 18.01.2017 року та 25.01.2017 року. Заяв про розгляд справи у його відсутність або про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Позивач у судове засідання не з'явилася, але 06 січня 2017 року звернулася до суду з заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позовтаким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 2004 року [PERSON] є співвласницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Згідно копії домової книги на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] виданої на ім'я [PERSON], за вказаною адресою з 01.11.2006 року зареєстрований [PERSON]. З акту від 16 листопада 2016 року, виданого головою ОСББ «Наш дом», вбачається, що [PERSON], [INFO], зі слів власниці квартири [PERSON] з моменту прописки в і по теперішній час в квартирі не проживає, так як жив і живе у м. Донецьк. Данні обставини підтверджені сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підписали вказаний акт. Суд при ухваленні рішення керується наступними нормами чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, ч. 2 ст. 107 цього ж кодексу передбачено, що якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні не встановлено доказів, які б спростовували доводи позивача, суд вважає, що [PERSON] дійсно з моменту реєстраці, а саме з 01.11.2006 року, фактично не мешкає за адресою [ADDRESS]. Тому, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування вказаної квартирою.

Outcome: approved