Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 05.09.1998 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають трьох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з`явився, 25.10.2019 р. направив суду письмово викладене клопотання про надання сторонам строку для примирення. На розгляд справи 19.12.2019 року відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, причини неявки суду не відомі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 05.09.1998 року зареєстрували шлюб, від шлюбу мають трьох дітей: повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовних вимог вбачається, що підставою для розірвання шлюбу є те, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя, відповідач зловживає спиртними напоями, на грунті чого в сім`ї виникають сварки та скандали. Позивач зазначила, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить її інтересам, наполягає на розірванні шлюбу. 25.10.2019 року сторонам було надано строк для примирення терміном 2 місяці, що не надало позитивних результатів. Позивач наполягає на розірвання шлюбу. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити - « [PERSON] ». Позивач просила залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved