Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином. На обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року, який набрав законної сили, відповідача [PERSON] було засуджено за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, за те, що він здійснив крадіжку майна з належного їй житла, спричинивши їй матеріальну шкоду в розмірі 845 гривень, яка в процесі розгляду кримінального провадження відшкодована їй не була, а цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди не вирішувався. Скоєним злочином їй було завдано матеріальну шкоду на суму 845 гривень, яку вона просить суд стягнути з відповідача за рішенням суду в примусового порядку, оскільки і після постановлення вироку суду винна особа в добровільному порядку спричинену матеріальну шкоду не відшкодувала. Позивач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.6), в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, згідно якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.9) . Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, згідно поштового повідомлення про отримання судової повістки (а.с.7,8), в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, тому суд ухвали в здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч. 2 ст.197,224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши надані позивачем докази та матеріали кримінальної справи №192/2656/13-к провадження 1-кп/192/20/13 по обвинуваченню [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, приходить до наступного. У відповідності до ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 ЦПК України, відповідно до ч.4 якої передбачено, що вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі, а відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 16 вересня 2013 року близько 12 години 10 хвилин [PERSON], знаходячись в стані алкогольного сп'яніння та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, через не зачинені двері проник до будинку [ADDRESS], що належить [PERSON], звідки, скориставшись відсутністю господарки та сторонніх осіб, таємно викрав з гаманця, який лежав на ліжку в спальній кімнаті, грошові кошти в сумі 845 гривень, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на зазначену суму. Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року, який набрав законної сили 27 січня 2014 року, по справі №192/2656/13-к провадження №1-кп/192/200/13 обвинуваченого [PERSON] було засуджено за вчинення кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України від призначеного покарання його звільнено з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік 6 місяців, при цьому зобов'язано в період іспитового строку повідомляти про зміну місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію, куди періодично з'являтися для реєстрації. Частиною 1 статті 61 ЦПК України встановлено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п.10 ч.1 ст.56 КПК потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушення шкоди в порядку, передбаченому законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що згідно вироку суду є доведеним факт заподіяння відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON], яка є потерпілою у кримінальному провадженні, майнової шкоди в сумі 845 гривень. Згідно з ч. 1 ст.1166, ст.1192 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В судовому засіданні встановлено, що позивачу викрадення грошових коштів завдано майнову шкоду, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на відшкодування спричиненої майнової шкоди 845 гривень 00 копійок. Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову відповідно до Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином. На підставі викладеного,

Outcome: approved