Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 26.10.1996 відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва, актовий запис № 697. Також просить стягувати із відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійні сварки та конфлікти. Відповідач нехтує сімейними цінностями, не намагається забезпечувати сімю матеріально. З грудня 2015 року сторони разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Крім неповнолітньої дитини має також на утриманні непрацездатну матір похилого віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище. Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій просить суд слухати справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав та погодився на розірвання шлюбу. Вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково, погодившись лише на мінімальний їх розмір. Судом було встановлено, що з 26 жовтня 1996 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про укладення шлюбу серії І-БК №399088 від 26.10.1996). Від спільного проживання мають повнолітню дитину та одну неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ОК №091323 від 18.02.2008). Сімейне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні склади характерів, протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, постійно влаштовує безпричинні сварки, принижуючи честь та гідність позивача в присутності дітей. Кошти від своїх нерегулярних заробітків відповідач витрачає на власні потреби, не дбаючи про матеріальне забезпечення родини. Такі обставини призводять до постійних непорозумінь та конфліктних ситуацій між позивачем та відповідачем. З грудня 2015 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб їх носить формальний характер. Мова про примирення сторін не йдеться, оскільки в силу поведінки сторін можна зробити такий висновок. Крім того, позивач має намір створити нову сімю. Також в судовому засіданні встановлено, що після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами їх неповнолітня дитина залишилася проживати разом з матірю та знаходиться на повному її утриманні, що вбачається з довідки Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №197 від 02.02.2017. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, добровільно сплачувати аліменти відмовляється, тим самим самоусунувся від свого обовязку утримувати малолітню доньку. Позивач, крім неповнолітньої дитини, має також на утриманні непрацездатну матір, [INFO], що вбачається з довідки Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за №1290 від 04.08.2017. Заробітку, який вона отримує, не вистачає на забезпечення належних умов для утримання дитини, яка потребує відповідного облаштування житлового приміщення, витрат на навчання, одяг, продукти харчування. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, відсутність підстав для примирення у сторін, суд прийшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. У відповідності із ст.ст.180-184 СК України, батьки зобовязані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Законом України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017, який набрав чинності з 08.07.2017, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено такий прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні. Відповідно до свідоцтва про народження, серії 1-ОК №091323 від 18.02.2008, [PERSON] народилася 06.02.2008, та її батьками є сторони по справі. Отже, на момент подачі заяви до суду (21.08.2017) [PERSON] мала 9 років. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня 2017 років складає 1777 гривень. За таких обставин 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини вказаної вікової групи буде складати 888,5 гривень. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який має відмінний стан здоровя, аліментів на утримання інших осіб не сплачує, даних про офіційне працевлаштування [PERSON] суд не має, проте він є особою працездатного віку, з позовної заяви вбачається, що він має неофіційні доходи, які витрачає на власні потреби. Таким чином, відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Суд вважає, що заявлений розмір аліментів підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України в звязку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір в сумі 640 гривень та на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень, оскільки позивачка при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати цих витрат. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved