Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 13 вересня 2013 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалось через відсутність взаєморозуміння,різні погляди на сімейне життя. На грунті непорозумінь в сімї часто стали виникати сварки. Шлюбних стосунків з відповідачем не підтримують, проживають окремо, шлюб існує формально, тому просила розірвати його. У судове засідання позивач не зявилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, від позову не відмовилася. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач не зявився до суду, враховуючи правила ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 вересня 2013 року, є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 231980, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 13 вересня 2013 року, свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 16 жовтня 2013 року. Встановлено, що між подружжям фактично не існує сімейних стосунків. Сімейні відносини між подружжям розладились через різні погляди на сімейні відносини, різні звички та характери. Сторони не змогли створити в сімї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Відсутність взаєморозуміння та постійні суперечки призвели до втрати почуття поваги та любові між подружжям. Шлюбних відносин сторони не підтримують, проживають окремо. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сімя розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач є особою, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. В поданій до суду заяві вона вказала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище, що є підставою для прийняття рішення про його відновлення. При подачі позову позивачем було сплачено 704 гривні 80 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved