Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, який\~ обґрунтовувала тим, що вона є власником житлового будинку №31 по вул.Сковороди, в с.Пізники Чорнухинського району Полтавської області. Разом з нею в зазначеному будинку зареєстровані та проживають: чоловік [PERSON], син [PERSON], відповідач у справі. Останній постійного заробітку не має, зловживає алкогольними напоями, систематично порушує правила співжиття, яке виражається у вчинені фізичного та психологічного насильства в сімї відносно неї та її чоловіка [PERSON], часто влаштовує сварки та бійки, принижує її перед сусідами. Вона неодноразово викликала працівників поліції, зверталася з заявою про нанесення їй тілесних ушкоджень, пропонувала йому добровільно виселитися з її будинку, однак відповідач не реагує. Відповідач не бере участі в утриманні будинку, не сплачує\~ комунальні платежі за електроенергію та природній газ. Посилаючись на те, що проживання з відповідачем в одному будинку є нестерпним, відповідно до ст.ст.319,321 ЦК України, ст.ст.116,157 ЖК України просила виселити [PERSON] з належного їй будинку та зобовязати Вороньківську сільську раду Чорнухинського \~району зняти відповідача з реєстрації місця проживання. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю. Крім того позивач зазначила, що продукти харчування відповідач почав приносити додому після предявлення позову. Відповідач зловживає спиртними напоями, вона постійно виносить з будинку пусті пляшки з-під горілки, які знаходить у відповідача під подушкою, що на її думку заважає їй користуватися її будинком, не заперечує те що відповідач працює. Запис щодо належності будинку їй зроблений в погосподарській книзі у звязку з тим, що вона укладала договір про забудову з колгоспом. Представник позивача також зазначила, що заходів попередження або громадського впливу до відповідача не застосовувались. Відповідач позов не визнав і суду пояснив, що він працює на хлібозаводі з червня 2016 року, бере участь в ремонті будинку, разом з батьком робили каналізацію до будинку, здійснювали його поточний ремонт, придбавав сантехніку. Він періодично купляє побутову техніку мультиварку, мікрохвильову піч, електродуховку, продукти харчування, тому у звязку з цим не сплачує комунальні послуги. Його мати постійно чіпляється до нього, грубо висловлює претензії з приводу придбання цієї побутової техніки, образливо контролює його дії, провокує на конфлікт та бійку, ображає його перед друзями на вулиці, заходить до його кімнати за його відсутності, бере без дозволу його речі та гроші, зламала його мобільний телефон, замок на дверях його кімнати, особистого життя у нього немає. Не заперечує, що він вживає алкогольні напої, як з батьком так і зі своїми знайомими, притягувався до адміністративної відповідальності на початку року за вчинення насильства в сімї. Щодо нанесення тілесних ушкоджень зазначив, що один раз він завдавав матері тілесні ушкодження не в будинку, а на вулиці. В подальшому вони примирилися. Крім того зазначив, що в березні 2018 року поїде до рідного брата, де має намір працювати в цирку. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до виписки з погосподарської книги №13 наданої виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради Чорнухинського району від 20.09.2017, №155/02-26 [PERSON] належить житловий будинок 1989 року побудови з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по вул.Сковороди,31 в с.Пізники Чонухинського району і земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель в розмірі 0,0768 га. (а.с.9). Згідно із довідки про склад сімї, виданої виконавчим комітетом Вороньківською сільською радою Чорнухинського району від 20.09.2017, [PERSON] є власником житлового будинку і зареєстрована в [INFO]. Разом з позивачем за вказаною адресою зареєстровані чоловік [PERSON], син [PERSON], позивач у справі, син [PERSON], який зареєстрований але не проживає (а.с.10). З довідки виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Чорнухинського району від 05.11.2017 видно, що [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] в будинку, який належить матері [PERSON] (а.с.23). 21 травня 2017 року [PERSON] зверталася до Чорнухинського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON], який наніс їй удари по голові в її будинку (а.с.30). Ухвалами від 12.06.2017, 02.08.2017 кримінальні провадження №12017170340000095 і №12017170230000142 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України, закритті у звязку з відмовою потерпілої від обвинувачення (а.с.31,32). Підставою для виселення відповідача з спірного будинку, позивач вважає порушення правил співжиття, що унеможливлює спільне проживання з ним для неї, не взяття участі в утриманні будинку. За нормами ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Обовязок доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування, а отже і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 31 ЦПК України закріплює принцип процесуальної рівноправності сторін, сутність якого полягає в тому, що сторони у цивільному процесі наділяються рівними можливостями щодо відстоювання своєї позиції в цивільній справі. За правилами ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Суд з'ясовує обставини справи та встановлює наявність юридичних фактів на підставі доказів, наданими сторонами із дотриманням принципів змагальності та диспозитивності відповідно до ст.ст.10, 11, ч.2 ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Виходячи із заявлених [PERSON] позовних вимог, предметом доказування у справі є факти триваючої антигромадської поведінки відповідача та вжиття щодо нього заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. При цьому, як розяснено у п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного\~\~Суду\~\~України № 13 від 25.12.92 р.), маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Беручи до уваги офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача або членів його сім'ї на підставі ст.116 ЖК України без надання іншого житлового приміщення, і відповідно до правил ст.59 ЦПК України про допустимість засобів доказування, факт застосування заходів запобігання та громадського впливу має підтверджуватися письмовими доказами.\~\~\~\~\~\~\~\~ Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що стосовно відповідача повноважними органами застосовувалися заходи попередження або громадського впливу і це не дало позитивних результатів та при цьому відповідачем повторно порушувалися правила співжиття. З огляду на викладене підстав для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України, та виселення відповідача зі спірного жилого будинку у зв`язку з його поведінкою по справі відсутні, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сімї не може бути підставою для застосування до відповідача положень ст. 116 ЖК України, так як постанова суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП\~\~(вчинення насильства у сім'ї) в матеріалах справи відсутня. При цьому позивачем не надано суду доказів щодо належності їй житлового будинку на праві власності. Стосовно записів в погосподарській книзі необхідно зазначити, що вони є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року і не є правовстановлюючим доументом. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Незважаючи на внесення записів у погосподарські книги позивачем своє право власності на будинок не зареєстроване в установленому Законом порядку. Також необхідно зазначити, що не взяття участі в утриманні будинку, несплата платежів за електроенергію та природній газ не є підставою для виселення відповідача. Що стосується вимог про зняття з реєстрації місця проживання необхідно зазначити, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто, рішення суду про виселення чи визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її реєстраційного обліку, а тому ставити у суді питання про зняття з реєстрації можливо за відмови органу уповноваженого на здійснення таких дій. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed