Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, де просить встановити факт, що вона - [PERSON], починаючи з 1979 року по день смерті спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO], проживали однією сім'єю. Позов мотивує тим, що починаючи з 1975 року вона проживала з [PERSON]. 12.02.1977 року зареєстрували шлюб, в якому прожили близько 2-х років, який розірвали в 1979 році, але продовжували проживати разом однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання, тобто майже 40 років, вони постійно вели спільне господарство, мали спільний бюджет, нажили спільне майно: будинок та автомобіль. Проживали разом в [ADDRESS], де вона зареєстрована з 04.04.2008 року, а раніше реєстрація була лише за назвою села. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті вона та матір померлого у визначений законом строк звернулися до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Заповіту спадкодавець не залишив. Зазначає, що для оформлення спадкових справ їх необхідно в судовому порядку встановити факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю. Посилаючись на ст.1264 ЦК України, ч.1 п.5 ст.256 ЦПК України просить її вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Позивач пояснила, що останні 5 років вони жили на її зарплату, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, разом вирішували всі сімейні питання. Фактично проживали однією сім'єю в даному селі з 1979 року. 18.03.1995 року ними було придбано будинок, тобто оформлено договір купівлі - продажу будинку по [ADDRESS], згідно якого вони придбали його у колгоспі «ім.Котовського», договір оформили на чоловіка. На той час вони працювали в колгоспі «ім.Котовського», вона - свинаркою, а [PERSON] - водієм. Дійсно, у них на той час був колгоспний двір, інших членів колгоспного двору, які б з ними проживали не було. Фактично в цьому будинку вони проживали з 1990 року. Звернулась до суду з даним позовом, так як мати померлого була не згодна з тим, що вони зі спадкодавцем все разом придбавали. Наполягає на задоволенні заявлених вимог, розуміє, що вона є спадкоємицею четвертої черги. Зазначає, що матір померлого не претендує на будинок та автомобіль, має намір отримати в спадщину лише земельний пай. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На розгляд справи не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, з врахуванням думки позивача та представників сторін ухвалив, провести розгляд справи у відсутність відповідача. Представник відповідача пояснила, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, так як відповідача не цікавить будинок та автомобіль, вона претендує тільки на земельний пай, щоб в подальшому отримувати кошти на підтримку свого матеріального стану. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку із надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], а також зі слів позивача - автомобіля та земельного паю. З матеріалів спадкової справи № 184/2016, наданої Олександрійською районною державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] до нотаріальної контори, у передбачений ст.1270 ЦК України строк, звернулися із заявами про прийняття спадщини - матір померлого - [PERSON], як спадкоємець першої черги та [PERSON], як спадкоємець першої черги (а.с. 44 - 45). Нотаріус відмовляє позивачу у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, той факт, що шлюб між позивачем та померлим не було зареєстровано, нотаріусом відмовлено в оформленні права на спадщину, тобто у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позивач звернулася до суду за захистом своїх прав відповідно до ст.16 ЦК. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.3 СК України - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Позивач разом з [PERSON] з 1979 року проживали спільно однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов'язки, що не оспорюється представником відповідача. Згідно довідки №56 виконавчого комітету Долинської сільської ради Олександрійського р-ну від 13.06.2016 року, [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1956 року і до дня смерті. З ним спільно проживала та була зареєстрована [PERSON], співмешканка, проживали з 1975 року по теперішній час (а.с.5). Той факт, що [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] визнає в судовому засіданні представник відповідача, а згідно ч. 1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно вимог ст. 1264 ЦК України спадкоємцями четвертої черги за законом є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно роз'яснень, викладених в п.21 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Судом встановлено, що позивач з [PERSON] проживали однією сім'єю з 1979 року по день смерті спадкодавця, але з врахуванням того, що ЦК України вступив в дію з 01.01.2004 року та вимог ст.1264 ЦК України, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який помер [INFO], більше п'яти років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Заповіту [PERSON] не складав. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Вимог щодо зміни черговості спадкування за законом позивач не заявляє.

Outcome: partial