Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Мотивує позов тим, що з 12.07.2017 по 13.02.2019 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Позивач вважає, що перебування сина з нею відповідатиме його інтересам. Крім цього, зазначає, що вона та син зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Фактично проживають у [ADDRESS] , будинок належить її батьку, де син відвідує дошкільний заклад, ясельна група, останній потребує дієтичного харчування, оскільки має захворювання: атопічний дерматид. Згідно рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради №119 від 24.10.2019 «Про затвердження висновків з питань захисту прав дитини» встановлено порядок участі відповідачу вихованні малолітнього сина [PERSON] визначено час, дні та години побачень з дитиною. Зазначила, що основним місцем праці є ПАТ «Леокераміка» на даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Крім цього позивач зазначає, що не може зареєструватись за місцем проживання оскільки дитина, яка фактично проживає разом з нею, зареєстрована за місцем проживання відповідача. Просить визначити місце проживання сина разом з нею. Ухвалою від 14.02.2020 відкрите загальне позовне провадження і призначене підготовче судове засідання. 03.03.2020 від відповідача [PERSON] до суду поступив відзив на позовну заяву в якому зазначив, що проти позову заперечує з наступних підстав. Після переїзду позивача з сином стан здоров`я дитини погіршився, оскільки на території будинку знаходиться виробництво з деревяних конструкцій для меблів. Зазначає, що на будь-які його спроби допомогти в покращенні здоров`я сина та створенні належних умов для його проживання позивач не реагує. Після переїзду дитини в м.Червоноград він намагався відвідати його, однак позивач сина не показувала або була відсутня в будинку. Мирно врегулювати спір про місце проживання сина позивач відмовляється, про його намір укладання договору позивач заперечує, на компроміси не іде. Зазначив, що позивач з їх сином може проживати за адресою реєстрації, він завжди зможе брати участь у вихованні дитини, допомагати. Ним зареєстровано сина в електронній черзі на відвідування дошкільного навчального закладу у м.Львові. Вважає передчасним та таким, що не відповідає інтересам сина визначення місця проживання із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05.03.2020 залучено до участі у справі третю особу орган опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області. 27.04.2020 від відповідача до суду поступили заперечення в порядку ст.180 ЦПК України в яких зазначив, що не заперечує, щодо проживання позивача з сином у м.Львові, вважає що так дитині буде більш безпечніше проживати, крім цього йому як батьку буде легше брати участь у його вихованні, забезпечувати йому здобуття якісної дошкільної освіти, хорошого психологічного середовища та довкілля. 27.04.2020 до суду поступила відповідь на відзив від позивача, в якій зазначила, що вважає відзив необгрунтованим та немотивованим. Жодного виробницта на прибудиковій території будинку [ADDRESS] не має. В будинку проживають її батьки, зазначає, що жодних перешкод у побаченні з дитиною вона не чинить. 22.05.2020 від третьої особи органу опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області до суду поступила заява про слухання справи у їх відсутності та просять долучити до матеріалів справи витяг з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 12.05.2020 №58 - про доцільність проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. 22.05.2020 від відповідача до суду поступили додаткові пояснення, в яких пояснив, що не заперечує щодо проживання їх сина разом з матірю, оскільки вважає, що на даний час це відповідатиме інтересам дитини, однак вважає що дитині краще буде проживати у м.Львові де він зможе забезпечити безпеку дитини та в неї будуть більші можливості для її розвитку. Ухвалою суду від 22.05.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить його задоволити, з підстав наведених у позовній заяві. Додатково пояснила, що вона не може добровільно домовитись з відповідачем про міце проживання дитини, на майбутнє бажає влаштувати сина в шкільні заклади, а тому просить визначити місце проживання малолітньої дитини з нею, за адресою: [ADDRESS] , чітко ствердила, що у м.Львів, як цього бажає відповідач вона не переїде. Відповідач та його представник в судовому засіданні просять в задоволенні позову відмовити з підстав наведених у відзиві та поясненнях. Відповідач додатково зазначив, що враховуючи вік дитини сину буде краще проживати з матір`ю, однак вважає, що вони повинні проживати у м.Львові згідно реєстрації, оскільки там кращі умови проживання. Заслухавши вступні слова, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Частиною 1, 2 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Встановлено, що позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2017, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова 13.02.2019. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] у сторін по справі [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Судом встановлено і визнається сторонами, що з березня 2018 року та по даний час малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю у [ADDRESS] , між сторонами існує спір щодо місця проживання малолітнього сина. У квартирі [ADDRESS] позивач проживала до народження сина, квартира належить сестрі відповідача, позивач категорично заперечує можливість її проживання у вказаній квартирі у зв`язку з неприязними відносинами між ними. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 02.10.2017 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18.06.2019 з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття та яким встановлено, що син проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до акту КП «Комунальник» від 09.08.2019 [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце їх реєстрації, [ADDRESS] , (а.с.15). Із витягу з рішення Червоноградської міської ради Львівської області № 199 від 24.10.2019 вбачається, що батьку [PERSON] призначено дні та години побачень з малолітнім сином [PERSON] - [INFO] , кожного місяця 5 і 15 числа з 10 год до 12 год., 25 числа з 16. год. до 18 год. у присутності матері [PERSON] , (а.с.17 ). З історії розвитку [PERSON] , [INFO] вбачається, що останньому постановлено діагноз: Атопічний дерматит, (а.с. 43-45). Відповідно до Акту обстеження умов проживання Службою у спарвах дітей ВК ЧМР від 20.05.2020 будинок, в якому проживає малолітній [PERSON] , [INFO] , складається з п`яти житлових кімнат, дитина забезпечена всім необхідним, на території будинку наявний дитячий ігровий майданчик, а тому покликання відповідача про наявність виробництва з дерев`яних конструкцій на території будинковолодіння та шкідливі умови проживання дитини не заслуговують до уваги. Покликання відповідача на можливість проживання дитини разом з матір`ю у квартирі у м.Львові, суд не приймає до уваги, оскільки вказане житло не належить позивачу, останнім не надано правостановлюючих документів на вищевказану квартиру. [PERSON] офіційно працевлаштована у ПП «Лео Кераміка» з 27.12.2012 на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3- х років (з 09.02.2018 по 16.03.2021), (а.с. 19). З витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини №58 від 12.05.2020 вбачається, що рекомендовано визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , (а.с. 115). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Беручи до уваги вищенаведене, зокрема ставлення обох батьків до своїх обов`язків; вік дитини, яка є малолітньою; стан її здоров`я; рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 12.05.2020; самостійний дохід позивача, яка працевлаштована; відсутність негативної інформації про особу позивача; належні та безпечні житлові умови будинку, а тому, суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] у будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі ст. ст. 141, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.29 Цивільного кодексу України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved