Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання спадкового договору посилаючись на те, що 02 березня 2017 року між нею та відповідачкою укладено спадковий договір. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язалася виконувати розпорядження [PERSON] , визначені цим договором, і в разі смерті останньої набуває право власності на цілу належну позивачу №20 по [ADDRESS] . Відповідач зобов`язалася забезпечувати її необхідними ліками за рекомендацією лікаря, харчуванням та одягом. За весь час дії спадкового договору відповідачем не виконувались його умови. Відповідачу було направлено лист про добровільне розірвання спадкового договору, однак остання проігнорувала його. Наведене слугувало підставою звернення [PERSON] з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 30.08.2019 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 24.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] позов підтримала, в обґрунтування своєї позиції пояснила, що відповідач не виконувала умови договору, а саме: не забезпечувала позивача щоденним харчуванням, не надавала побутових послуг (відмовила у заміні сантехніки, прибирання квартири здійснювалось дуже рідко). Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача ( [ADDRESS] ). В судові засідання, призначені на 03.10.2019, 24.10.2019 та 12.11.2019р. відповідач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд встановив наступне. 02 березня 2017 року між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувачем майна) було укладено спадковий договір (надалі -договір), зареєстрований в реєстрі за №822. Згідно п.1 договору набувач майна зобов`язався виконувати розпорядження відчужувача, визначені цим договором, і вразі його смерті набуває право власності на цілу належну відчужувачу квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.8 договору за згодою сторін на набувача майна покладаються такі розпорядження відчужувача: - забезпечення довічного проживання відчужувача в квартирі, що є предметом цього договору; - забезпечення відчужувача щоденним харчуванням; надання відчужувачу побутових послуг (прання/заміна) білизни; забезпечення відчужувача належними лікувальними засобами. Пунктом 11 договору сторони погодили, що цей договір може бути розірваний за взаємним погодженням сторін, а у разі недосягнення згоди або невиконання набувачем майна розпорядження відчужувача, цей спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувача майна у разі неможливості виконання ним розпорядження відчужувача. У зв`язку з посвідченням спадкового договору накладено заборону відчуження квартири [ADDRESS] (п.13 договору). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження приватним нотаріусом Ковалевським А.В. Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області накладено заборону відчуження нерухомого майна у зв`язку із укладенням спадкового договору, номер запису обтяження: 19290018 (а.с.7). З`ясуванням матеріалів справи судом встановлено, що вищевказана квартира належить позивачу в 1/2 частці на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 13.01.1999р. Відділом приватизації державного житлового фонду Виконкому Житомирської міської ради, та в 1/2 частці - на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 14.11.2006р. в.о. державного нотаріуса Першої Житомирської державної нотаріальної контори Паламарчук А.П. за реєстровим №2-1178. Розглядаючи питання на предмет задоволення позову, суд враховує наступне. Частиною 1 статті 1302 ЦК України встановлено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно з ч. 2 ст. 1303 ЦК України, набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа. Відповідно до ст. 1304 ЦК України, спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. В силу ч. 1ст. 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.1302,1305 ЦК України та умовами укладеного між сторонами спадкового договору, обов`язки з вчинення певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а відчужувач у спадковому договорі не має обов`язків, він наділяється лише правом вимоги, тому набувач повинен довести належне виконання ним зобов`язань за договором. Відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним розпоряджень позивачки, зазначених спадковому договорі (в матеріалах справи відсутні дані, що свідчать про протилежне). З огляду на те, що відповідач не виконувала розпорядження відчужувача у вигляді покладених на неї зобов`язань, зазначених в спадковому договорі, спадковий договір підлягає розірванню відповідно до положень ст.1308 ЦК України. Приписи ст.41 Конституції України закріплють право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що спадковий договір підлягає розірванню, а також наявність накладеної заборони відчуження зазначеного в договорі майна - квартири [ADDRESS] , суд приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення позовних вимог в цій частині шляхом зняття заборони відчуження з належної [PERSON] квартири. Згідно приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір по справі в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved