Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною вимогою, посилаючись на ті обставини, що має з відповідачем спільну дитину - неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач з родиною не проживає, в січні 2015 року виїхав на роботу в Ізраїль, де тимчасово перебуває. У вказаній країні проживає старший брат [PERSON] [PERSON]. Неповнолітня дитина часто хворіє, потребує лікування та оздоровлення, хоче зустрітись з братом, проте батько не надає згоди на виїзд доньки за кордон, що суперечить інтересами дитини. Просила суд надати їй як матері [PERSON] дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон та дозвіл на виїзд неповнолітньої за кордон без згоди батька в наступні країни світу: Ізраїль, Єгипет, Туреччина, Греція, Кіпр, Болгарія, Чорногорія, Хорватія, Італія, Іспанія, Російська Федерація, Франція, на період до 12 жовтня 2018 року. В судове засідання позивач не з»явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві зазначила, що заявлені вимоги уточнює і просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дочки за кордон без згоди батька до Ізраїлю в термін до 31 грудня 2015 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990, ратифікованою Україною 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За положеннями статтей 141, 150 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини і зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як вбачається із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно вимог ст.ст. 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування та може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 24 листопада 1999 року. З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня [PERSON] хворіє простудними захворюваннями та потребує оздоровлення. Довідкою Миронівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини комунального закладу «Миронівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» № 97 від 05.08.2015 підтверджено, що через часті простудні захворювання неповнолітній [PERSON] встановлено відповідний діагноз. Порядок виїзду за кордон дітей без згоди другого з подружжя (чоловіка) визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХII, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). Статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» встановлено перелік документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами. Відповідно до ч. 2 ст. 4 вказаного закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно пунктів 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України перетинання державного кордону для виїзду за межі України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд неповнолітніх осіб за межі України у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, визначено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Згідно п. 18 Правил за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок виїзду за згодою батьків або з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Зі змісту позовної заяви вбачається, що батько дитини відповідач [PERSON] згоди на її виїзд за кордон не надав. Через відсутність згоди відповідача на виїзд дитини за кордон позивач позбавлена можливості здійснити тимчасовий виїзд з дитиною за кордон для її оздоровлення та зустрічі з братом [PERSON] В заяві від 12 серпня 2015 року позивач вказала, що бажає отримати дозвіл на виїзд за межі України дитини без дозволу та супроводу батька до однієї країни - Ізраїлю, де проживає її старший син та брат неповнолітньої, період перебування до 31 грудня 2015 року. При прийнятті рішення суд першочергово враховує інтереси дитини, та вважає, що подорож за кордон до Ізраїлю, де проживає брат неповнолітньої [PERSON] [PERSON], позитивно вплине на розширення світогляду дитини, зможе покращити її фізичний стан та забезпечить можливість зустрітися з братом. Позиція відповідача, який бездіяльністю фактично перешкоджає виїзду дитини за кордон, порушує права дитини. На підставі викладеного, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 16, 313 ЦК України, ст.ст. 7, 141, 150, 155 СК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХII, п.п. 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, п. 16, 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами),

Outcome: approved