Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2009 року з 500 грн щомісячно на 1/3 частку від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на сина в розмірі 50, % їх фактичного понесення, що становить 2069,54 грн; стягнути з відповідача індексацію по аліментах в сумі 12972,19 грн за період з лютого 2018 року по січень 2020 року, а також судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2009 року шлюб між ними розірвано, сина залишено проживати з нею, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн щомісячно. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2018 року з відповідача стягнуто індексацію розміру аліментів в сумі 24403 грн за період з вересня 2012 року по січень 2018 року та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 6663,90 грн. На даний час сума стягнутих аліментів є недостатньою для матеріального утримання сина, який потребує значно більших витрат в зв`язку з навчанням у загальноосвітній школі та школі англійської мови. Її матеріальне становище погіршилося у зв`язку з інфляційними процесами, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку. Вона не отримує ніяких доходів через перебування у відпустці по догляду за другою дитиною до досягнення нею трирічного віку. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, в чотири з половиною рази менший від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Основний тягар утримання сина несе вона особисто, що порушує рівність обов`язків батьків щодо дитини. Відповідач працездатний, працює в ТОВ «Європарк-Волинь», отримує заробіток, а тому спроможний сплачувати аліменти на дитину у більшому розмірі. В період з 7 січня 2020 року по 14 січня 2020 року син перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Рівненська обласна дитяча лікарня», де йому було проведено операцію. За час перебування сина в лікарні вона понесла витрати на загальну суму 4139,07 грн, половина з яких підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи, що рішенням суду розмір аліментів встановлений у твердій грошовій сумі, аліменти за період з лютого 2018 року по січень 2020 року підлягають індексації відповідно до ч.2 ст.184 СК України. Ухвалою судді Рівненського міського суду Рівненської області Смолій Л.Д. від 10 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. 8 вересня 2020 року суддя [PERSON] звільнена у відставку. Ухвалою від 1 жовтня 2020 року суд прийняв до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та продовжив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 13 листопада 2020 року суд задовольнив заяву представника відповідача та продовжив строк для надання відзиву на позовну заяву. 27 листопада 2020 року суд отримав відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що [INFO] у відповідача народилася донька [PERSON] . По мірі своїх можливостей відповідач сплачував аліменти на утримання спільного з позивачем сина. Враховуючи періодичну відсутність роботи та народження ще однієї дитини, відповідач інколи не мав змоги сплачувати аліменти. Стягнення з нього згідно рішення суму 31066,90 грн призвело до виникнення значної заборгованості, яку він теж не мав можливості сплатити. Станом на 23 листопада 2020 року в рахунок боргу сплачено 25273,03 грн, залишок становить 5793,87 грн. На підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 7 серпня 2020 року державним виконавцем здійснено перерахунок розміру аліментів з серпня 2018 року, в зв`язку з чим у відповідача знову виникла заборгованість по сплаті аліментів близько 15000 грн. Стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) є необґрунтованим. Після перерахунку розміру аліментів з відповідача стягуються аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач з травня 2018 року до кінця грудня 2019 року працював водієм ТзОВ «Європарк-Волинь», розмір заробітної плати був мінімальний. Після відрахування аліментів відповідач отримував заробітну плату близько 800 грн. 5 травня 2020 року відповідача було звільнено з посади водія, нині він не може працевлаштуватися, тому його матеріальне становище значно погіршилося. Позивач отримує соціальну допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн щомісячно, який є її доходом. Враховуючи, що з моменту стягнення аліментів з відповідача його матеріальне становище погіршилося, він має на утриманні малолітню доньку, розмір аліментів, які стягуються, фактично збільшився, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги щодо зміни розміру та способу стягнення аліментів. З серпня 2018 року і по даний час аліменти стягуються у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому не підлягають індексації. Обов`язок проведення індексації покладено на державного виконавця. До матеріалів справи не додано рецепти лікарів, в яких зазначено дані дитини, її діагноз та конкретний перелік ліків. З наданих фіскальних чеків неможливо точно встановити, що зазначені в них ліки та медичні засоби купувалися саме для дитини. Враховуючи, що відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір понесених додаткових витрат на лікування дитини, дана вимогу не підлягає до задоволення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що перерахунок розміру аліментів здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду за скаргою позивача до дня винесення ухвали і чи будуть вони надалі стягуватися в такому розмірі невідомо. Однак, такий перерахунок не перешкоджає збільшенню розміру аліментів, з моменту призначення яких пройшло 11 років. Витрати на лікування здійснені в період перебування дитини в лікарні. Одноразова допомога при народженні дитини, яку отримує позивач, не є доходом і має виключне цільове призначення. Враховуючи, що відповідач має другу дитину, вважає за можливе стягувати аліменти в розмірі ј частки від заробітку відповідача. Відсутність у відповідача постійного місця роботи не позбавляє позивача права визначити спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), оскільки існує механізм нарахування аліментів у такому випадку. Аліменти присуджені у твердій грошовій сумі, а тому підлягають індексації. Обов`язок проводити індексацію аліментів покладено на державного виконавця лише з 1 вересня 2020 року новою редакцією Закону України «Про виконавче провадження». Погашення боргу за аліментами одноразовим платежем в сумі 32000 грн свідчить про платоспроможність відповідача та його можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Крім того, вважає, що відповідач має намір виїхати за кордон, тому вживає заходів для зняття відповідних обмежень. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що згідно наданого державним виконавцем розрахунку з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1158 грн. Відповідач не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач з метою погашення заборгованості по аліментах змушений був позичити кошти, оскільки на його рахунки накладено арешт та застосовано обмеження, які перешкоджають його отримувати заробіток. З серпня 2018 року відповідач сплачував аліменти в більшому розмірі, ніж встановлений судом, а тому індексації вони не підлягають. Стягнення такої індексації призведе до виникнення заборгованості. Відповідач не відмовляється від свого обов`язку утримувати сина, але з 2018 року перебуває у скрутному матеріальному становищі в зв`язку з наявністю заборгованості по аліментах. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2009 року у цивільній справі № 2-8834/2009 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі по 500 грн щомісячно, починаючи з 11 серпня 2009 року і до повноліття дитини. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття. Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною першою статті 180 СК встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). При визначені розміру аліментів суд враховує передбачені ч.1 ст.182 СК України обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~ наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~ інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 грудня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років в розмірі 2395 грн. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2009 року [PERSON] залишено проживати з матір`ю. Син сторін проживає з позивачем та перебуває на її основному утриманні, що представником відповідача не оспорювалося. Відповідач сплачує аліменти в розмірі 500 грн щомісячно. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 7 серпня 2020 року у цивільній справі № 569/2419/20 частково задоволено скаргу [PERSON] та зобов`язано державного виконавця Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 2-8834/2009, виданого 12 жовтня 2009 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до розміру, визначеного виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України, починаючи з дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» по дату набрання судовим рішенням у даній справі законної сили, про що скласти і видати [PERSON] відповідний розрахунок заборгованості по аліментах. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах № 32476 від 23 листопада 2020 року державним виконавцем проведено перерахунок аліментів з серпня 2018 року в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначений розмір аліментів нараховується відповідачу і після набрання вказаною ухвалою законної сили. Разом з тим, суд вважає, що визначення державним виконавцем аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не може бути підставою для відмови у зміні розміру та способу стягнення аліментів за наявності передбачених ст.192 СК України підстав. Такий перерахунок державного виконавця не є збільшенням розміру аліментів, а зумовлений змінами законодавства щодо порядку стягнення аліментів. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 8 липня 2017 року, частину третю статті 181 СК України викладено в новій редакції, а саме визначено, що спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, визначення способу стягнення аліментів (в частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі) здійснюється судом виключно у спосіб, про який просить одержувач аліментів, та залежить тільки від його волевиявлення. Крім цього, зміна способу стягнення аліментів, що раніше був визначений рішенням суду, здійснюється виключно за позовом одержувача аліментів. Відтак, зміна розміру аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів узгоджується з положеннями чинного законодавства. Позивач, крім спільного сина [PERSON] , має на утриманні другу дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Позивач працює на посаді бухгалтера групи обліку оренди та інших сервісів в м.Рівне ТзОВ «Нова пошта», з 28 жовтня 2019 року перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, про що свідчить довідка № 569 від 13 лютого 2020 року. Відповідач з 4 вересня 2015 року перебуває у шлюбі з [PERSON] та має спільну з нею дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Однак, та обставина, що у відповідача на утриманні перебуває дитина від другого шлюбу не може бути підставою для звільнення останнього від обов`язку утримувати спільного з позивачем сина чи для зменшення розміру аліментів, оскільки утримання однієї дитини не повинно ставитися в залежність від наявності іншої. З 3 травня 2018 року відповідач працював на посаді водія ТзОВ «Європарк-Волинь». 5 травня 2020 року відповідач звільнений за власним бажанням, про що свідчить запис у трудовій книжці. Відповідач є особою працездатного віку та не позбавлений можливості працевлаштуватися, щоб мати змогу забезпечувати належним чином своїх неповнолітніх дітей. Покликання представника відповідача на перебування відповідача з 2018 року у скрутному матеріальному становищі суд до уваги не приймає, оскільки відповідач в цей період мав постійний заробіток. Доказів розміру його заробітної плати та розміру відрахувань на погашення заборгованості зі сплати аліментів суду не надано. Наявність заборгованості по аліментах сама по собі не може свідчити про скрутний матеріальний стан відповідача. Враховуючи, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду, істотно менший від встановленого законодавством мінімального розміру аліментів, з часу призначення аліментів суттєво зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, вік дитини та збільшення у зв`язку з цим її потреб та витрат, беручи до уваги принцип рівності обов`язків обох батьків по утриманню дитини, та з метою забезпечення гармонійного розвитку \~дитини,\~ суд вважає необхідним визначити аліменти в розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до положень ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 51 КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» встановлено, що [PERSON] з 7 січня 2020 року до 14 січня 2020 року перебував у стаціонарі з діагнозом «Гострий флегмонозний апендицит». 7 січня 2020 року дитині проведена операція (апендектомія). У вказаному епікризі зазначені медичні препарати, які отримала дитина в період лікування, а тому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про відсутність діагнозу та переліку ліків, рекомендований для приймання. Придбання зазначених в епікризі медичних препаратів на загальну суму 3062,64 грн підтверджується наданими позивачем чеками, оплата яких здійснена в період перебування дитини в лікарні та не викликає у суду сумнівів у купівлі таких препаратів саме для лікування дитини. Необхідність здійснення інших витрат на суму 1076,43 грн медичними документами не підтверджена, а відтак задоволенню не підлягає. Враховуючи, що участь у додаткових витратах на дитину зобов`язані брати обоє батьків, відсутні обставини, що мають істотне значення, для звільнення відповідача від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, підлягає задоволенню вимога про відшкодування половини вартості понесених документально підтверджених додаткових витрат на дитину в розмірі 1531,32 грн. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2018 року у цивільній справі № 569/1967/18 стягнуто з відповідача на користь позивача суму індексації розміру аліментів у розмірі 24403 грн за період з вересня 2012 року по січень 2018 року. Статтею першою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Суд приймає до уваги здійснений позивачем розрахунок індексації аліментів, за яким розмір індексації за період з лютого 2018 року до січня 2020 року становить 12972,19 грн. Вказаний розрахунок представником відповідача не оспорювався, альтернативного розрахунку суду не надано. Законом України «Про внесення змін до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконавця проводити індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 1 вересня 2020 року частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом третім такого змісту: «Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів» та \~перше речення абзацу першого частини четвертої викладено в такій редакції: «Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті». Отже, в зазначений позивачем період у виконавця був відсутній обов`язок проводити індексацію розміру аліментів, що спростовує доводи представника відповідача про необхідність проведення такої індексації саме державним виконавцем. Здійснений державним виконавцем перерахунок розміру аліментів не впливає на здійснення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення індексації розміру аліментів за період з лютого 2018 року по січень 2020 року. За правилами ст.141 ЦПК України належить стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про зміну розміру та способу стягнення аліментів, позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину та позовну вимогу про стягнення індексації по аліментах, від сплати якого позивач звільнена. \~\~\~ На \~підставі \~наведеного \~та \~

Outcome: partial