Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що з 31.08.2012 вона працює на посаді викладача української мови та літератури ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» на підставі строкового трудового контракту. Згідно наказів начального закладу № 22/2 від 01.09.2014, № 25/2 від 01.09.2015 та № 4/К від 31.08.2016 дію строкового трудового договору було тричі продовжено. 30.06.2017 між нею та відповідачем також був укладений строковий трудовий контракт №17/17, згідно умов якого її прийнято на посаду викладача української мови та літератури ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» на повну ставку з 01.07.2017 по 30.06.2020. 29.08.2018 в приміщенні коледжу їй було усно повідомлено, а згодом поштою надіслано повідомлення №27 про розірвання 29.08.2018 даного контракту на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України. [PERSON] вважає, що її звільнення було незаконним, так як відбулося без погодження з профспілковим органом. Також вважає, що відповідач не запропонував їй іншу роботу в даному навчальному закладі. Крім того, в порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії їх діяльності» роботодавець не надав первинній профспілковій організації в строк не пізніше трьох місяців інформацію про заплановані звільнення, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися. Тому [PERSON] просить суд визнати наказ від 29.08.2018 незаконним та поновити її на посаді викладача української мови і літератури ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж», виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також стягнути понесені нею судові витрати. 08.11.2018 відповідач ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» подав заперечення на позов, в якому зазначено про безпідставність тверджень позивача про прийняття її на посаду на повну ставку, оскільки в трудовій книжці [PERSON] міститься запис «Продовжити термін дії контракту» без посилання на кількість годин. Натомість 30.06.2017 був виданий наказ № 38-К, відповідно до п. 2.1 якого продовжено термін дії контракту з [PERSON] та передбачено п. 2.2 тарифікувати її в межах наявних навчальних годин за підсумками вступної кампанії. Згідно пп. «е» п. 20 Наказу Міністерства освіти України № 455 від 20.12.1993 «про типові правила внутрішнього розпорядку для працівників державних навчально-виховних закладів України» власник або уповноважений ним орган зобов`язаний доводити до відома педагогічних працівників у кінці навчального року (до надання відпустки) педагогічне навантаження в наступному навчальному році, про що і була повідомлена позивач. У зв`язку зі змінами, внесеними в навчальні плани професійної середньої освіти відповідно до роз`яснень Голови Департаменту вищої освіти та листа Державної наукової установи «Інститут модернізації змісту освіти» Міністерства освіти і науки України № 221/10-2240 від 05.07.2018 «Про навчальні плани і програми підготовки молодших спеціалістів у 2018-2019 навчальному році», та листа МОН України від 03.07.2018 № 1/9-415 «Щодо вчинення у закладах загальної середньої освіти навчальних програм з предметів загальноосвітньої підготовки» переглянуто навчальне педагогічне навантаження окремих викладачів. Згідно протоколу № 2 засідання тарифікаційної комісії від 26.06.2018 прийнято рішення не тарифікувати [PERSON] на 2018-2019 н.р. у зв`язку з відсутністю достатньої кількості годин для забезпечення розміру мінімальної заробітної плати. Також наказом № 20/шр від 26.03.2018 поінформовано членів профспілкового комітету про можливе скорочення чисельності педагогічних працівників 27.08.2018 у зв`язку із змінами у навчальних планах підготовки молодших спеціалістів, а 29.06.2018 [PERSON] було надіслано повідомлення про звільнення. 29.08.2018 відбулося засідання профспілкового комітету навчального закладу, де була присутня позивач, на якому заступник директора з начальної роботи [PERSON] повідомила про розірвання контракту з [PERSON] у зв`язку з відсутністю годин для тарифікації. 29.08.2018 наказом № 51/к від 29.08.2019 позивач була звільнена з роботи відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Для ознайомлення з наказом та отримання на руки трудової книжки вона не з`явилася, про що був складений акт. Цього ж дня [PERSON] було надіслано повідомлення № 27, в якому запропоновано їй з`явитися для отримання трудової книжки. Просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов у повному обсязі, просили його задоволити. Представник відповідача заперечила проти позову, вказала на його безпідставність з мотивів, наведених у відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] прийнята на посаду викладача української мови та літератури згідно з умовами укладеного контракту з 31.08.2012. Наказами №22 від 01.09.2014, № 25/2 від 01.09.2015, № 44/к від 31.08.2016та № 38/к від 30.06.2017 термін дії контракту було продовжено, про що свідчать записи в трудовій книжці (а.с. 48-49). Зокрема 30 червня 2017 року між ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» та [PERSON] був укладений контракт з педагогічним працівником № 17/7 (а.с. 7-12), згідно умов якого позивач була прийнята на посаду викладача української мови та літератури на строк з 01.07.2017 по 30.06.2020. 29.06.2018 ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» направив [PERSON] повідомлення про звільнення у зв`язку з неможливістю забезпечення мінімальними гарантіями в оплаті праці та повним педагогічним навантаженням педагогічних працівників відповідно до наказу від 29.06.2017 № 73-од «Про затвердження попереднього педагогічного навантаження викладачів на 2018-2019 н.р.» згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 46). 29.08.2018 відбулося засідання профспілкового комітету, на якому була присутня позивач, на якому обговорювалося питання необхідності розірвання контракту з [PERSON] . Профспілковий комітет погодив рішення тарифікаційної комісії щодо звільнення [PERSON] (а.с. 47). Цього ж дня був виданий наказ № 51/к про звільнення, яким [PERSON] звільнено з 29.08.2018 у зв`язку з скороченням чисельності працівників (а.с. 50). 29.08.2018 складено акт про те, що [PERSON] не з`явилася для отримання копії трудової книжки та копії наказу про звільнення (а.с. 44), а також позивачу було направлено повідомлення № 27, в якому її було повідомлено про розірвання з нею договору відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України та запропоновано прибути до навчального закладу та отримати трудову книжку (а.с. 5, 45). Згідно п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Суд вважає, що ДВНЗ «Калуський політехнічний коледж» при звільненні позивача [PERSON] з посади викладача української мови і літератури було дотримано вимоги чинного законодавства, вона була повідомлена про звільнення у зв`язку з неможливістю забезпечення мінімальними гарантіями в оплаті праці та повним педагогічним навантаженням за два місяці до дати звільнення. Також звільнення її було погоджено з профспілковим комітетом. Крім того, судом встановлено, що відповідач не мав можливості перевести [PERSON] на іншу роботу. З огляду на вищенаведене суд вважає позов [PERSON] безпідставним та приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed