Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого, зокрема, входить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . З метою реалізації свого права на спадщину позивач звернулася до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Тиханської С. Я. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою від 23.05.2019 № 515/02-31 в оформленні права на спадщину приватним нотаріусом позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві та рекомендовано звернутися до суду. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] разом з господарськими будівлями та спорудами, що належав [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, проти заявлених позивачем вимог не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. Судом встановлено, що 01.09.1978 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 01.09.1978, про що здійснено запис № 1001. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 08.11.2018 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 515/02-31 від 23.05.2019 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документа на зазначений житловий будинок. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно роз`яснень, наданих у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалися підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністром комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18.02.2002 за № 157/6445. Аналогічна правова позиція висловлена у п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013. Зокрема, відповідно до п. 19 додатку № 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та а домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР договір купівлі-продажу, міни і дарування будинків (домоволодінь), а також договори про відчуження будинків (домоволодінь) на умовах довічного користування, посвідчені місцевими Радами депутатів трудящих в межах їх компетенції, належить до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. Належність будинку спадкодавцю [PERSON] підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 07.09.1979, укладеним між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений секретарем виконкому Кам`яної сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі № 35. Таким чином, враховуючи наведені обставини справи, та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved