Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 17.05.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.04.2013 року і до повноліття дитини. Позивач зазначає, що на даний час, їх донька знаходиться на лікуванні у лікаря ортодонта з приводу діагнозу -скупчень фронтальних зубів на верхній щелепі та протузія фронтальних зубів верхньої щелепи, і їй необхідно встановлювати брекет-систему, на що потрібні значні кошти, а визначений судом розмір аліментів є недостатнім для матеріального утримання неповнолітньої доньки, в добровільному порядку відповідач додаткову матеріальну допомогу не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 10 200 грн. В судове засідання позивач та відповідач не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали заяви де позивач підтримала позов, а відповідач позов визнав, просили проводити судове засідання за їх відсутності. Дослідивши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Встановлено, що сторони мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.52). Встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю, позивачем у справі. За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\ 4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.04.2013 року і до повноліття дитини. Позивач суду пояснила, що на даний час, їх донька знаходиться на лікуванні у лікаря ортодонта з приводу діагнозу -скупчень фронтальних зубів на верхній щелепі та протузія фронтальних зубів верхньої щелепи, а тому їй необхідно встановлювати брекет-систему, яка станом на 02.12.2017 року коштувала 20 400 гривень. Позивач зазначила, що отирмує від відповідача аліменти в розмірі 600 грн., сама працює медсестрою і має мінімальну заробітну плату, тому визначений судом розмір аліментів є недостатнім для матеріального утримання та належного лікування доньки. Загальна сума понесених витрат на встановлення брекет-системи складає 20 400 гривень, які позивач просить розділити порівну між нею та відповідачем по 10 200 грн. з кожного. В підтвердження позовних вимог позивачем надано квитанцію №112 та довідку (а.с.9,10) При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09). Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. І матеріали даної справи містять належні докази про вартість лікування дитини в сумі 20 400грн., що підтверджено квитанцією №112 від 02.12.2017р. (а.с.3). Суд вважає, що позовна вимога про стягнення додаткових витрат на дитину є обґрунтованою. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 640 грн.

Outcome: approved