Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та пояснила у судовому засіданні, що із відповідачем вона перебувала у шлюбі, який 04.05.2012 року був розірваний на підставі рішення суду. Від шлюбу вони із відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], який проживає постійно разом із позивачем. 2014 року на її адресу надійшло запрошення до Італійської Республіки від її рідної матері, яка там постійно проживає з 2007 року. З огляду на цю обставину позивач має намір відвідати своїх рідних в Італії та відпочити, однак відповідач, безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, уникаючи можливості для оформлення відповідного доручення. За таких умов вона змушена звернутися до суду, з метою отримання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька. Просить суд задовольнити позов шляхом надання відповідного дозволу. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, за обставинами зазначеними позивачем та просив їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що виїзд дитини до Італійській Республіці може наразити її на небезпеку, у зв'язку із не задовільним о матеріальним станом позивача та її родичів в Італії, що може призвести до унеможливлення повернення дитини до України. Крім того зазначив, що позивач створює перепони при його спілкуванні з дитиною та виїзд дитини також може призвести до не повернення дини на Україну, з метою позбавлення його можливості на спілкування з дитиною. Представник третьої особи - органу опіки та піклування проти задоволення позовних вимог не заперечував, вказуючи, що вході проведеної перевірки умов проживання дитини встановлено, те що позивач має достатній матеріальний стан, для забезпечення дитині сприятливих умов для проживання та поверненні її до України. Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі з 01.07.2007 року, який на підставі рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 04.05.2012 року розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. [PERSON] проживає постійно разом із матір'ю - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Позивачем від рідної матері - [PERSON], яка з 2007 року постійно проживає та працює в Італії, отримано запрошення для відпочинку та гостювання до Італійської Республіки. Однак у позивача виникли труднощі, щодо оформлення усіх необхідних проїзних документів на право виїзду її неповнолітнього сина за межі України, у зв'язку відмовою відповідача від надання відповідного дозволу. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Крім того, суд вважає, що доводи відповідача про існування небезпеки відносно дитини при знаходженні в Італійській Республіці є безпідставними, оскільки ним не надано доказів на підтвердження тих обставин, що дитина при виїзді за межі України матиме скрутне становище. Посилання відповідача про те, що позивач не надає можливості у спілкуванні з дитиною також спростовуються тим, що ним не здійснено жодного звернення до органу опіки та піклування, з метою визначення порядку та часу, для зустрічі і спілкування з дитиною. З огляд на викладене, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved