Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за наступними підставами. Як вказує позивач, 23.02.2018 року позивачка дізналася, що відносно неї відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на належний їй житловий будинок [ADDRESS] на користь відповідача, ТОВ «Кредитні ініціативи». Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. за №12164 від 27.06.2017 року. Позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, а саме. Так, на думку позивачки, відповідачем жодним чином не було доведено те, що він має право вимоги до неї, тобто те, що він є правонаступником ПАТ «Неос Банк», з яким у позивачки існували кредитні відносини. Крім того, позивачка вважає, що нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не переконався у тому, що заборгованість є безспірною, при цьому позивачка із сумою заборгованості не погоджувалася. Також [PERSON] посилається, що право вимоги за вказаним кредитним зобов'язанням виникло у кредитора 13.03.2012 року, тобто на момент вчинення виконавчого напису минуло більш, ніж три роки, що також протирічить вимогам діючого законодавства. Крім того, позивачка посилається на те, що внаслідок звернення стягнення на вище вказаний житловий будинок вони з чоловіком будуть позбавлені свого єдиного житла, проте і вона і її чоловік є інвалідами. На підставі викладеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №12164, вчинений 27.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок [NUMBER], загальною площею 75,1 кв.м, житловою площею 62,3 кв.м, надвірними будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] а також скасувати виконавче провадження ВП №54900600 від 13.10.2017 року. Відповідач надав письмовий відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення заявлених [PERSON] вимог, мотивуючи свою позицію наступним. Так, на підставі договору факторингу від 21.07.2014 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» є правонаступником ПАТ «Неос БАНК», який в свою чергу був правонаступником ПАТ «Банк Кіпру». З ПАТ «Банк Кіпру» 20.07.2010 року [PERSON] (третьою особою по справі) було укладено кредитний договір, який був забезпечений іпотекою за іпотечним договором від 20.07.2010 року, укладеним з позивачкою [PERSON] Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» було висунуто вимогу про погашення заборгованості, повідомлено про розмір заборгованості та попереджено про наслідки невиконання - примусове стягнення на предмет іпотеки. Оскільки погашення заборгованості не відбулося, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, відповідач вважає, що надав нотаріусу усі документи на підтвердження безспірності заборгованості, боржник повідомлявся за останнім відомим місцем проживання про розмір цієї заборгованості. Також посилається на те, що виконавчий напис вчинено в межах строку, передбаченого законодавством. На підставі викладеного, ТОВ «Кредитні ініціативи просять у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Треті особи жодних відзивів з приводу позовної заяви до суду не надали. У судовому засіданні позивачка та її представник на задоволенні позовних вимог наполягали. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності з урахуванням правової позиції, викладеної у відзиві. У задоволенні позову просить відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 20.07.2010 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є «Неос Банк», було укладено кредитний договір №50-360/2010, за яким [PERSON] було надано споживчий кредит у розмірі 129000 гривень, зі сплатою 22,9 % річних, строком до 18.07.2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON] та Банком 20.07.2010 року було укладено договір іпотеки, згідно до умов якого [PERSON] було передано в іпотеку Банку належне їй нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] Запорізької області. У 2011 році [PERSON] було порушено зобов'язання за вище вказаним кредитним договором, внаслідок чого у нього перед Банком виникла заборгованість, внаслідок чого Банк звернувся до Якимівського районного суду з позовом до [PERSON] та[PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 95516,40 гривень. Рішенням Якимівського районного суду від 10.02.2014 року по справі №2/330/36/2014 позов було задоволено та с [PERSON] і [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість по кредитному договору у сумі 115601,80 гривень. На підставі цього рішення суду було відкрито виконавче провадження. В процесі цього ТОВ «Кредитні ініціативи», стверджуючи, що воно є правонаступником «Неос Банку», звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., надавши іпотечний договір від 20.07.2010 року з [PERSON], та приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис №12164 від 27.06.2017 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS] належний позивачці [PERSON] на праві приватної власності. Ці обставини визнаються та не оспорюються сторонами, тому, на підставі статті 182 ЦПК України, суд вважає їх достовірно встановленими. Проте, позивачка, із зазначених нею у позові підстав, вважає цей виконавчи напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року за №296/5, та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1-1 цього Переліку, затвердженого постановою Кабміну від 29.06.1999 року за №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку основного зобов'язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору, оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання, засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Згідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Проте, з огляду на досліджені матеріали нотаріальної справи щодо вчинення оскаржуваного нотаріального напису, копія яких надана на вимогу суду та вивчена судом під час судового слідства, вбачається, що заборгованість у даному випадку вважати безспірною неможна. Так, у письмовій вимозі, надісланій на адресу позивачки та [PERSON] (іпотекодавця та боржника), суму заборгованості вказано у розмірі 280538, 85 гривень. Аналогічна сума заборгованості за кредитним договором фігурує у наданому нотаріусу відповідачем розрахунку. У довідці фінансової установи про ненадходження платежу, наданій відповідачем нотаріусу, жодних сум взагалі не зазначено. Однак, у заяві про вчинення виконавчого напису та у самому виконавчому написі суму заборгованості вказано у розмірі 196809,22 гривень. Крім того, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до нотаріуса, стверджуючи, що є правонаступником кредитора по основному зобов'язанню - «Неос Банку» на підставі договору факторингу від 21.07.2014 року. Проте, як вбачається з наданих позивачкою копій ухвал Якимівскього районного суду від 02.12.2014 року, 24.12.2015 року, 03.02.2016 року, під час проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним з [PERSON] 20.07.2010 року, ТОВ «Кредитні ініціативи» не змогло довести факт того, що воно дійсно є правонаступником кредитора «Неос Банк». Також документи на підтвердження правонаступництва не були надані відповідачем до матеріалів даної цивільної справи, хоча відповідач у своєму відзиві посилається на цей факт, а позивачка у позові вказує це як підставу для звернення з позовом. Тобто, наявність у відповідача взагалі права вимоги за цим кредитним договором, на думку суду, жодним чином доведена не була ані в процесі виконавчого провадження, ані під час вчинення виконавчого напису, ані під час судового слідства по даній цивільній справі. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що вважати у даному разі заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитні ініціативи» безспірною підстав немає. Згідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом лише формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком №1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у таком спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі і установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису Також зазначено, що законодавством не визначено виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Крім того, звернуто увагу судів на те, що, у відповідності до Закону України «Про нотаріат», нотаріус має можливість витребувати при вчиненні виконавчого напису і інші документи, окрім перелічених у переліку. Таким чином, суд вважає, що у даному випадку при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було перевірено належним чином розмір заборгованості та повноваження ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо вимоги до боржника (оскільки до заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» не було долучено ані оригіналу, ані копії договору факторингу від 21.07.2014 року, хоча у виконавчому написі нотаріус на нього посилається. В матеріалах нотаріальної справи цей договір також відсутній). З огляду на наведене, робиться висновок про обґрунтованість доводів позивачки та наявність підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо заявлених вимог про скасування виконавчого провадження ВП №54900600 від 13.10.2017 року, суд вважає, що вони пред'явлені до ТОВ «Кредитні ініціативи» помилково, оскільки цей відповідач жодним чином не здійснює виконавчі дії і не має повноважень на відкриття чи закінчення виконавчого провадження. Крім того, ані у позові, ані у судовому засіданні стороною позивача не було надано судові жодного доказу на підтвердження цієї вимоги. Таким чином, у цій частині позову суд вважає за необхідне відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial