Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що 20.09.1986 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який має власну родину та проживає окремо. Зазначає, що їх спільне життя не склалося, в звязку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, постійної роботи не має, перебуваючи в стані алкогольного спяніння влаштовує сварки, ображає її .Вона неодноразово розмовляла з чоловіком з приводу його агресивної поведінки щодо неї та пропонувала пройти курс лікування від алкогольної залежності, але у відповідь чує лише категоричну відмову. Також пропонувала відповідачу подати заяву про розірвання шлюбу до органу реєстрації актів цивільного стану, на що отримала категоричну відмову. Примирення, збереження шлюбу та спільне проживання неможливі. Спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна відсутній. Позивачка та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, примирення вважає неможливим, спору про поділ майна; відповідач також подав заяву, де просить суд розглянути справу без його участі. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1986 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно позовної заяви вбачається, що підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що між сторонами виникли непорозуміння через зловживання відповідачем спиртних напоїв, в звязку з чим у них вини кали сварки, що призвело до припинення спільного проживання. Спільного господарства не ведуть. Відповідач подав заяву, де вказав, що просить розгляд справи провести у його відсутність, обставин. Які вказані в позові не оспорює. Позивач просить заходів щодо збереження шлюбу не вживати, зазначаючи, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні відносини, проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved