Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку. В обгрунтування позову зазначено: [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбу. ( На даний час шлюб розірвано). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що починаючи з 25 серпня 2020 року відповідач інколи допомагав матеріально, але ця допомога мала нестабільних характер, а потім відповідач взагалі припинив допомагати матеріально забезпечувати дитину. Починаючи з народження дитини позивач не мала змоги працювати, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною, жодних доходів, крім соціальних виплат по догляду на дитину, позивач не має, тому на її думку потребує допомоги від відповідача. Оскільки, відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний і достойний дохід, тому має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Тому, [PERSON] просить суд стягнути із [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 26.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ( доходу), щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 26.01.2021 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Від відповідача по справі [PERSON] надійшов відзив на позов відповідно до якого позовні вимоги він визнав частково з наступних підстав: [PERSON] зазначив, що крім [PERSON] , [INFO] він має ще одну дитину, сина - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на його утриманні. Крім того, на його утриманні знаходиться його цивільна дружина [PERSON] , яка на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною [PERSON] , 2021 року народження. У зв`язку з даними обставинами [PERSON] просив суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, стягнути з нього аліменти на утримання [PERSON] , 2018 року народження у розмірі 1/8 частину всіх його доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення аліментів з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Також не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходів до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачем подано до суду відповідь на відзив в якій зазначено: На підтвердження того, що [PERSON] має дружину [PERSON] та забезпечує її відповідачем не додано жодного доказу. Оскільки, в зареєстрованому шлюбі вони не перебувають, доказів того, що вони проживають разом і ведуть спільне господарство [PERSON] до суду не надав. Також, та обставина, що [PERSON] визнав своє батьківство у відношенні малолітнього [PERSON] , 2021 року народження ще не свідчить про те, що він матеріально забезпечує дитину і дитина знаходиться на його утриманні. Доказів того, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] чи [PERSON] відповідачем не надано. Тому, представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала заявлені позовні вимоги з підстав зазначених в заяві. Додатково зазначила, що на даний час шлюб між ними розірвано, дитина знаходиться на повному її утриманні. Батько дитини, тобто відповідач взагалі не спілкується із сином і не надає матеріальної допомоги на його утримання. Їхній син [PERSON] дуже часто хворіє, тому вона не має змоги працювати, оскільки постійно повинна здійснювати догляд за малолітньою дитиною. [PERSON] працює у Польщі і отримує достойну заробітну плату, але навмисно ухиляється від утримання свого сина [PERSON] . Тому, вона просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав. Відзив на позов вважає необґрунтованим з підстав зазначених у відповіді на відзив. Також просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Медведєва Л.В. в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Приймаючи до уваги пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку: Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 28.07.2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Відповідно до рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 30.03.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище дружини залишено [PERSON] . Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Згідно довідки, [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] , 2018 року народження фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Також, в ході розгляду даної цивільної справи було встановлено, що відповідач являється батьком ще однієї дитини - [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини є [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Але суд критично сприймає твердження відповідача, що малолітній [PERSON] знаходиться на його утриманні, оскільки жодного доказу на підтвердження даного факту відповідачем до суду не надано. Також, факт того, що [PERSON] перебуває на утриманні [PERSON] не підтверджено жодним доказом, оскільки згідно долученої довідки про склад сім`ї [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: брат [PERSON] , мати [PERSON] та племінник [PERSON] . Відповідно довідки [PERSON] отримує допомогу при народженні дитини на [PERSON] , 2021 року народження. Жодних доказів того, що [PERSON] , та [PERSON] проживають однією сім`єю, ведуть спільне господарство, і те що [PERSON] утримує [PERSON] до матеріалів справи не долучено. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними віку повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина 1 статті 183 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дитини суд враховує положення статті 182 СК України, ту обставину, що відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2018 року народження у заявленому позивачкою розмірі - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу). Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд зазначає наступне: Питання утримання дружини батьком дитини врегульовано нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 ст. 84 СК України визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому наявність у матері дитини з якою остання проживає будь-якого доходу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки незалежно від свого доходу, вона отримує право на утриманні від батька дитини, якщо він має можливість надавати таку допомогу. Положеннями ч.1 ст. 75 СК України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що дитина потребує догляду, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання починаючи з подання позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, що підлягає стягненню з відповідача, має встановити та врахувати обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що відповідач є особою працездатного віку, як встановлено в судовому засіданні працює за кордоном та отримує заробітну плату, відтак є фінансово - спроможним, а тому в змозі утримувати матеріально як дитину так і колишню дружину. Оскільки, станом на момент розгляду справи в суді дитині виповнилося три роки, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу про стягнення аліментів з відповідача в розмірі ј частина від доходів на утримання позивача з моменту подачі позову до суду, тобто з 26.01.2021 року і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення статті 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому, відповідно до положень статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З огляду на те, що позивач у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, то відповідач сплачує судові витрати на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved