Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування заявленого позову зазначила, що в період з 2018 року по 2021 рік перебувала у незареєстрованому шлюбі та спільно проживала однією сім`єю з відповідачем на території м. Білозерське Донецької області. Від зазначених відносин мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення сімейних відносин. На початку 2021 року та по цей час ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання однією сім`єю припинено. Дитина перебуває на повному утриманні позивача та постійно проживає разом з нею. Матеріальна допомога на утримання дитини з боку батька відсутня. Усі обов`язки щодо виховання та утримання дитини фактично виконуються позивачем, але їй дуже важко самостійно утримувати спільного сина. На теперішній час позивач перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та не має можливості ані працювати, ані підвищувати свої кваліфікаційні і професійні якості. Відповідач має повну цивільну дієздатність та є працездатною особою, проживає окремо від сім`ї, має постійне місце роботи у ТДВ «Шахта Білозерська» та має постійний заробіток. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.06.2021 року у даній справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. 27.07.2021 року відповідач отримав копію ухвали суду, копію позовної заяви з доданими документами, що підтверджується його підписом. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку: Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с 5). Згідно довідки, виданої Приватним підприємством «Добропільська ремонтно-експлуатаційна служба «Південний», [PERSON] разом з сином [PERSON] , 2020 р.н., проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с 6). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованої Постановою ВР№ 789-XIIвід 27.02.91 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Як зазначає позивач, відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину. Беручи до уваги вищенаведені обставини, зважаючи на те, що відповідач не подав жодних доказів на спростування позовних вимог, зокрема не надав суду відомостей про своє матеріальне становище, наявність чи відсутність у нього інших дітей, дружини, батьків, наявність у нього грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що син проживає разом з позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів забезпечить належний життєвий рівень дитини. Розглянувши позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частки всіх його доходів до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне: Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що спільна дитина сторін не досягла 3-х років та проживає з позивачем. У Сімейному кодексі України не встановлено ні мінімального, ні максимального розмірів аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Відтак суд, при визначенні розміру коштів, що належить стягнути як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. А тому, суд вважає за можливе стягувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи те, що малолітній син сторін проживає разом із позивачем, [PERSON] не має змоги працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач є особою працездатного віку, а також те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо неможливості виконання своїх обов`язків, щодо утримання дружини, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити. Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий у розмірі 908 гривень.

Outcome: approved