Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою (а.с.1-8), яку згодом 11.08.2021 року уточнила (а.с.80-85), та просить постановити рішення, яким скасувати арешт житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладений Кілійською державною нотаріальною конторою 28.11.2008 року на підставі постанови Болградського районного суду Одеської області від 21.05.2001 року, реєстраційний номер 8242336, підстава обтяження: постанова, 229, 21.05.2001, Болградський районний суд Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві власності її чоловіку [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняла вона, позивачка по справі [PERSON] , спадкоємець першої черги за законом, яка є дружиною померлого, але нотаріально факт прийняття спадщини оформити не може у зв`язку з тим, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт будинку за адресою: [ADDRESS] , тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 8242336, підстава обтяження: постанова, 229, 21.05.2001, Болградський районний суд Одеської області, власник: [PERSON] , про що 18.02.2021 року Приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу позивачу видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. При накладенні судом арешту на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , очевидно виникла помилка, оскільки Рішенням виконкому Болградської міської ради Одеської області №411 від 19.11.1997 року проведена перенумерація будинків, розташованих в м. Болград Одеської області, в тому числі і будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з [ADDRESS] на [ADDRESS]. А будинок [ADDRESS] названим рішенням виконкому перенумерований на [ADDRESS]. Таким чином, будинок, належний [PERSON] до 1997 року був під номером [ADDRESS], а став під номером [ADDRESS], а будинок [PERSON] був під номером [ADDRESS], а став під номером [ADDRESS]. Позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою від 23.06.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 15.07.2021 року о 09:00 годині (а.с.94), про що повідомлено сторін по справі (а.с.96). Також зобов`язано Одеський державний нотаріальний архів надати докази, які підтверджують накладання арешту на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами. [PERSON] надала суду заяву, якою визнала позовні вимоги та просила суд розглядати справу без її участі (а.с.53). 13.07.2021 року Відповідачем Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса) надано відзив, яким просив у задоволенні позовних вимог відмовити оскільки він не належним відповідачем у справі (а.с.106-111). 15.07.2021 року судовий розгляд відкладено та повторно призначено на 12.08.2021 року о 10:00 годині, про що повідомлено сторони (а.с. 47, 50-52). В судове засідання призначене на 12.08.2021 року: - позивач до суду не прибула, на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.86). - представник відповідача Болградської міської ради Одеської області до суду не прибув, на адресу суду надіслав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. (а.с. 48, 71). - представник відповідача Південного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), повідомлений належним чином, до суду не прибув. - третя особа до суду також не прибула, на адресу суду подала заява про розгляд справи без її участі (а.с. 53). 27.07.2021 та 10.08/.2021 року від Одеського державного нотаріального архіву надішла нотаріально засвідчена копія ухвали Болградського райсуду одеської області від 21.05.2001 року.(а.с.73-78). 11.08.2021 року позивач подала суду заяву про заміну неналежного відповідача з Південного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на [PERSON] , яка раніше була залучена як третя особа, та замінити первісну третю особу [PERSON] на Болградський районний відділ ДВС Південного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а..80). Розом з цією заявою позивач [PERSON] подала уточнену позовну заяву з урахуванням вже нових сторін по справі, тобто до Болградської міської ради Одеської області, [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійниї вимог: Болградський відділ державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.81-85). Ухвалою суду від 12.08.2021 року замінено неналежного відповідача з Південного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на [PERSON] , яка раніше була залучена як третя особа, замінено первісну третю особу [PERSON] на Болградський районний відділ ДВС Південного міжрегіональне управління Міністерства юстиції, прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, відкладено розгляд справи на 01.09.2021 року (а.с.88-89). В судове засідання, призначене на 01.09.2021 року: - позивач до суду не прибула, на адресу суду подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.93). - представник відповідача Болградської міської ради Одеської області до суду не прибув, повідомлений належним чином (а.с.90). Раніше, представник відповідача Болградської міської ради Одеської області на адресу суду подавав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі (а.с. 48, 71). - відповідач [PERSON] , повідомлена належним чином, в сдове засідання не прибула. Подала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність (а.с.94). - представник третьої особи без самостійних вимог Болградського районного відділу ДВС Південного міжрегіональне управління Міністерства юстиції, повідомлений належним чином (а.с.92), до суду не прибув, відзиву на позовну заяву не надав. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення уточнених позовних вимог за наступних підстав. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого Болградською міською радою Одеської області 11.01.2012 року (а.с.27). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER] від 20.11.2020 року (а.с.13). Позивач [PERSON] , як дружина померлого [PERSON] (свідоцтво про укладання шлюбу [NUMBER] від 05.12.1981 року (а.с.14)), прийняла спадшину, яка відкрилась після смерті чоловіка, звернувшись до нотаріальної контори. Постановою приватного нотаріуса Станєвої В.Б. від 18.02.2021р. №79/02-31 «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] , оскіьки згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт вищевказаного будинку ), реєстраційний номер обтяження: 8242336, підстава обтяження: постанова, 229, 21.05.2001, Болградський районний суд Одеської області, власник: [PERSON] (а.с. 41). З інформаційної довідки з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на об`єкт нерухомості - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою [ADDRESS] , накладено арешт, зареєстрований Кілійською районною державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження: 8242336, підстава обтяження: постанова, 229, 21.05.2001, Болградський районний суд Одеської області, власник: [PERSON] (а.с.27). Одеським державним нотаріальним архівом надано нотаріально засвідчену копію ухвали Болградського райсуду Одеської області від 21.05.2001 року(а.с.73-78), на підставі якої було накладено арешт на зазначений житловий будинок, з якої вбачається, що у процесі розгляду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна судом в якості забезпечення позовних вимог ухвалено накласти арешт на будинок за адресою [ADDRESS] , який належить [PERSON] (а.с. 78). Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 05.09.2002 року провадження у справі №2-115-2002 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , поділу будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, припинено в зв`язку із відмовою позивача від позову (а.с.39,40). А ні [PERSON] , а ні [PERSON] не були учасниками даної судової справи. Станом на 14.06.2021 року у Болградському районному ВДВС відсутні виконавчі провадження по стягненню грошових коштів з [PERSON] , що зазначено у листі начальника Болградського районного ВДВС від 14.06.2021р. №40-53/12276 (а.с 35). Відповідно до Свідоцтва на право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 09.04.2013 року [PERSON] є власницею земельної ділянки, яка розташована за адресою [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.36). З наданих суду копій проекту забудови земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] , Типового договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності від 02.02.1985 року, Акту про завершення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 02.04.1991 року (а.с. 20-25) вбачається, що домоволодіня за адресою [ADDRESS] належав [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради народних депутатів Одеської області від 19.11.1997 року №411 «Про затвердження нової нумерації домоволодінь» проведена пере нумерація домоволодінь у місті Болград Одеська область, зокрема, розташованих по [ADDRESS] , домоволодінню [ADDRESS] просвоєно номер [ADDRESS] , домоволодінню [ADDRESS] просвоєно номер [ADDRESS] (а.с.26). Таким чином, суд приходить до висновку, що з 19.11.1997 року домоволодіння, яке належало [PERSON] , змінило поштову адресу: з [ADDRESS] на адресу [ADDRESS] , а домоволодіння, яке належало [PERSON] , - з адреси [ADDRESS] на адресу [ADDRESS] що не було враховано при розгляді в Болградському районному суді справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , поділу будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою та помилково ухвалою суду від 21.05.2001 року накладено арешт на будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.74-75), який станом на 21.05.2001 року належав не [PERSON] , а [PERSON] . Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 1, 2 ст.158 ЦПК України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Крім того, частинами 7, 9, 10 ст.158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи; у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки наявність арешту на будинок за адресою [ADDRESS] , порушує право власності позивача та перешкоджає оформленню свідоцтва про право на спадщину. Щодо судових витрат: Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 142 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду А саме, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 1362,00 гривунь. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним ухвалити рішення про розподіл витрат з рахуванням визнання позову відповідачем [PERSON] , та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову в розмірі 681.00 гривень, оскільки саме такий розмір відповідає 50 % сплаченого позивачем судового збору при подачі позовної заяви. Інші 50 відсотків судового збору в розмірі 681.00 гривень стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved