Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2012 року, від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , сімейне життя з [PERSON] не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 15.01.2020 було відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленям учасників справи. 12.02.2021 року роз`єднано позовні вимоги у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів по справі №357/12606/20 та виділено в окреме провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 19.03.2021 року зупинено провадження у справі та надано сторонам строк для примирення. В судовому засіданні 20.07.2021 року позивач підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати. В судовому засіданні 20.07.2021 року відповідач позов визнав, зазначив, що примирення в сім`ї не відбулося. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 12.09.2012 року зареєстрували шлюб, у відділі ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1095. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя, з листопада 2020 року проживають окремо. Сторони не бажають відновлювати стосунки, зазначають, що їх рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. 19.03.2021 року, судом було надано сторонам строк для примирення, який не надав позитивного результату. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування їй судових витрат. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити - « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved