Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 28 серпня 1986 року у Відділі РАЦС Жовтневого району міста Дніпропетровська, актовий запис № 1727. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 28 серпня 1986 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя не мають дітей. Шлюбні відносини припинили 15 років тому, однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. 08 листопада 2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 05 грудня 2019 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 28 серпня 1986 року у Відділі РАЦС Жовтневого району міста Дніпропетровська, актовий запис № 1727, дошлюбне прізвище позивача - « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7). Від шлюбу не мають дітей. У позовній заяві позивач вказує, що подружнє життя сторін не склалося, сторони спільне господарство не ведуть, загального бюджету не мають, разом не мешкають, шлюбні відносини не підтримують останні 15 років. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені та відновлювати подружні відносини позивач не бажає, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, суд дійшов висновку про те, що їхня родина розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved