Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк». Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 14 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р. О. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1030, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 19 січня 2011 року на суму 109 104,68 грн, який був укладений між сторонами. На підставі зазначеного виконавчого напису державним виконавцем Замостянського ВДВС м.Вінниці 26 квітня 2018 року відкрите виконавче провадження. Позивач вказує, що виконавчий напис вчинений з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. Крім того зазначає, що на підставі поданих документів нотаріусу не можливо встановити безспірність вимог відповідача, а також звертає увагу на строки позовної давності та зазначає про неотримання нею повідомлення відповідача про порушення кредитних зобов`язань. За таких обставин просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в загальному позовному провадженні та до участі в справі залучені треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О., Замостянський ВДВС у м.Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Треті особи своїм пояснень не надали. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 серпня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. копії документів на підставі яких вчинений оспорюваний виконавчий напис. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2021 року закрите підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті. У ході судового розгляду встановлено, що внаслідок перейменування була змінена назва Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці на Другий відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). У судове засіданні представник позивача не з`явився, однак подала до суду заяву та просила розгляд справи провести у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Крім того звернула увагу, що за даними матеріалів виконавчого провадження в червні 2018 році державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на пенсію позивача, а виконання розпочалося з липня 2018 року, відповідно раніше липня 2018 рок позивач не знала й не могла знати про порушення свого права. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в порядку визначеному чинним законодавством, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в порядку, визначеному чинним законодавством. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 14 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р. О. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1030, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 19 січня 2011 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», на суму 109 104,68 грн, з яких: 8095,66 грн - заборгованість за тілом кредиту, 91737,37 грн - заборгованість за відсотками,3600,00 грн - заборгованість з пені та комісії, 500,00 грн - заборгованість по штрафам (фіксована частина), 5171,65 грн - заборгованість по штрафам ( відсоток від суми заборгованості), за період з 19 січня 2011 року по 31 липня 2017 року Виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні в Замостянському ВДВС м.Вінниці ( ВП №56252781) (нині - Другому ВДВС м.Вінниці), в межах якого 12 червня 2018 року було звернуто стягнення на доходи боржника (пенсію) та з липня 2018 року проводиться відрахування з пенсії [PERSON] в розмірі 20%. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 14 лютого 2018 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Укладений між відповідачем та [PERSON] кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Даний висновок відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц. Крім того, розмір боргових зобов`язань позивача перед ПАТ КБ «Приватбанк», який визначений у виконавчому написі нотаріуса, в сумі 109 104,68 грн не є безспірним. Так стягнення проводиться за строк з 19 січня 2011 року по 31 липня 2017 року. В той же час відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», н отаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 «вважає, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку». Крім того, як слідує з розрахунку заборгованості, до складу заборгованості за виконавчим написом включені відсотки та штрафні санкції, в той же час матеріали справи не містять доказів про погодження сторонами кредитного договору розміру відсотків та встановлення відповідальності за порушення зобов`язань за кредитним договором. Слід також зазначити, що відповідач не спростував доводи позивача і не надав доказів того, що позивач отримав вимогу про усунення порушень за кредитним договором, а отже позивач був позбавлений можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved