Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з ним не склалося, сім'я розпалась в зв'язку з відсутністю спільних інтересів, розбіжностями характерів та різними поглядами на сімейні взаємовідносини. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, позивачка вважає, що збереження сім'ї неможливо. Відповідач не бажає добровільно оформити розлучення через відділ РАЦС, у зв'язку з чим, позивачка просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на своїх вимог, просила їх задовольнити, та строк для примирення не надавати (а.с. 18, 40). Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем своєї посійної реєстрації: [ADDRESS] (а.с.18, 19, 20, 24, 31). Повідомлення повернулися до суду без вручення з відмітками, що адресат за зазначеною адресою не проживає (а.с.24, 33). На виконання вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався в суд через оголошення у пресі. Тобто, відповідача було повідомлено через засоби масової інформації шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №208 ( 6077) від 04.11.2017 року (а.с.35-39). З опублікуванням оголошення про виклик в засобах масової інформації - відповідач вважається повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.40). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви позивачки по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 03.12.1990 року у Виноградненської сільській раді Болградського району Одеської області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають, але розірвати шлюб у добровільному порядку відповідач відмовляється. Позивач категорично миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, строк для примирення просила не надавати (а.с.2, 40). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує формально, а тому підлягає розірванню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved