Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який володів житловим будинком [ADDRESS] ділянкою загальною площею 0,0784 га, кадастровий номер 3223155400:05:068:0006, що розташована за адресою [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельною ділянкою площею 0,0991 га, кадастровий номер 32231554000:05:090:0003, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того зазначила, що до складу спадщини, в порядку спадкової трансмісії, слід включити Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] та Ѕ частини земельної ділянки площею 0,117 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, які на праві приватної власності належали [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення свого права на спадкове майно, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в спадковому реєстрі 30.03.2003 за №48 приватним нотаріусом Краснолуцького міського нотаріального округу Луганської області було зареєстровано заповіт від імені [PERSON] (інші відомості відсутні), що унеможливлює ідентифікувати особу заповідача. Позивач просить в судовому порядку визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явилася, їх представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно земельну ділянку площею 0.117 га для ведення особистого підсобного господарства та житловий будинок [ADDRESS] . Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] стали його сини [PERSON] та [PERSON] . З архівної довідки КП КОР «Західне бюро технічної інвентаризації» № 822 від 28.10.2019 вбачається, що станом на 29.12.12р. за адресою: [ADDRESS] ), зареєстровано право власності на цілий житловий будинок за [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності виданого 10.09.1966 року на підставі рішення виконкому Козинської селищної ради № 17 від 27.08.1966 року. Записано в реєстрову книгу №1, запис № 492. Згідно державного акту серії КВ від 09.01.1997 року, [PERSON] на підставі рішення Козинської селищної ради від 29.02.1996 року №22/29, на праві власності належить земельна ділянка площею 0,117 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] своєчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті батька, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 247/2017. [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.10.1987, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 01.10.1987 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцем за законом після його смерті стала дружина [PERSON] , так як інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми померлого [PERSON] , відмовилися від спадщини, яка залишилась після смерті батька [INFO] позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, що підтверджується копією заяви № 56, яка міститься в матеріалах справи. Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3214801462019 від 27.03.2019 та №НВ-3214801452019, земельна ділянка площею 0,0991 га, з цільовим призначення для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер 3223155400:05:090:0003 та земельна ділянка площею 0,0784 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3223155400:05:068:0006 на праві власності належать [PERSON] . З довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 179493483 від 03.09.2019 вбачається, що житловий будинок, загальною площею 74,1 кв.м. на праві власності належить [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Мельник М.В. № 551/02-14 від 01.10.2019 року, відмовлено позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , оскільки в спадковому реєстрі 30.03.2003 року за № 48 приватним нотаріусом Краснолуцького міського нотаріального округу Луганської області було зареєстровано заповіт від імені [PERSON] (інші відомості відсутні), що унеможливлює ідентифікувати особу заповідача. Згідно даних спадкового реєстру, документи по даному заповіту передано до Луганського обласного державного нотаріального архіву. 30.05.2019 року за № 318/02-14 було подано запит до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який листом від 11.06.2019 повідомив, що документи по заповіту [PERSON] не передавались і перебувають у м. Луганську на тимчасово не підконтрольній території України. Даних про наявність спору з іншими спадкоємцями під час судового розгляду не встановлено, з матеріалів спадкових справ таких спадкоємців не встановлено, позивачу не могло бути видано нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, що перешкоджає позивачу реалізувати свої передбачені законодавством права спадкоємця, тому справа щодо невизнаних прав позивача як спадкоємця за законом підлягає судовому розгляду на підставі ст.ст. 2, 4, 19 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, такою є позивач по справі, у зв`язку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом та її звернення до суду є правомірним. Разом з тим, підтвердження того, що заповіт який зареєстровано приватним нотаріусом Краснолуцького міського нотаріального округу Луганської області 30.03.2003 року за № 48, від імені [PERSON] (інші відомості відсутні) є заповітом [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] відсутні. Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М.В. вживалися заходи, для встановлення особи спадкодавця, проте документи по заповіту [PERSON] (інші відомості відсутні) до Луганського обласного державного нотаріального архіву не передавались і перебувають у місті Луганськ на тимчасово не підконтрольній території України. Згідно ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Суд вважає доведеними посилання позивача щодо наявності у неї права на спадщину [PERSON] , а також належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача як спадкоємця визнання за ним права на Ѕ частину земельної ділянки та Ѕ частину житлового будинку. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях . Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна, враховуючи відсутність заперечень відповідача, відсутність інших спадкоємців, суд вважає доведеними під час розгляду спору посилання позову на порушення законних прав та інтересів позивача, тому суд приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивача шляхом визнання права власності за заповітом на земельну ділянку. За таких обставин, позов слід задовольнити повністю. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved