Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що 15 листопада 2008 р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб від якого сторони мають сина [PERSON], [INFO] 07 липня 2011 року за спільні кошти сторони придбали квартиру [ADDRESS], оформивши її того ж дня на ім'я відповідача договором купівлі-продажу. Спільне життя з відповідачем не склалося. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.01.2013 року шлюб між сторонами було розірвано, а рішенням того ж суду від 16.04.2013 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина. Також рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.06.2013 року вищевказану квартиру було визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано за нею право власності на 1/2 частину цієї квартири, однак домовитись про порядок володіння та користування квартирою сторонам не вдалося. На підставі викладеного та в зв'язку з тим, що разом нею проживає син, який є молодшим школярем, якому потрібне як місце для занять так і простір для гри, а також місце для речей та іграшок, просить виділити в її користування дві житлові кімнати площами 16,3 м2 та 13,3 м2 та примикаючі до них лоджії. Залишити відповідачу у користуванні дві житлові кімнати площами 11,2 м2 та 9,2 м2. Залишити у спільному користуванні кухню площею 10,1 м2, ванну кімнату площею 2,7 м2, туалет площею 1,4 м2, коридор площею 12,5 м2 та кладовку площею 0,7 м2. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги зменшила та просила про їх задоволення, пояснивши, що необхідно зменшити площі приміщень, які належить виділити позивачці в користування - дві житлові кімнати : кімнату 19-5 площею 11,2 кв.м. та кімнату 19-4 площею 13,3 кв.м. з примикаючою до неї лоджією, залишивши у користуванні [PERSON] дві житлові кімнати: житлову кімнату 19-8 площею 8,3 кв.м. та житлову кімнату 19-3 площею 14.8 кв.м. з примикаючою до неї лоджією. Інші кімнати залишити у спільному користуванні. Представник відповідача до суду з'явився, погодився із зміненими позовними вимогами, просив позов задовольнити в повній мірі. Вислухав пояснення сторін та дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2008 року, який рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 25.01.2013 року було розірвано. Сторони мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачем. В судовому засіданні також встановлено, що за час перебування в шлюбі, сторони за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2011 року, який було укладено між [PERSON] та [PERSON], придбали чотирикімнатну квартиру [ADDRESS] за 105000 грн. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.06.2013 року вищевказану квартиру було визнано спільною сумісною власністю подружжя та визнано за позивачем право власності на 1/2 частину цієї квартири, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.11.2015 року, згідно якого, позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Інші приміщення перебувають у спільному користуванні сторін. Відповідно до ч.3ст.319 ЦК Україниусімвласникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. А тому сторони у справі мають рівні умови на здійснення своїх прав на спірне майно. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.155 ЖК України власник не може бути позбавлений права користуватися житловим будинком (квартирою), крім випадків передбачених законом. На підставі ст.383 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України власник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини. За ст. 358 ЦК України та п.14 постанови Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року Просудову практику у справах за позовами про захист права приватної власності - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. При цьому, кожен із них має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі недосягнення співвласниками згоди про таке, спір вирішується судом за такими ж правилами. При цьому квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному громадянину право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавленийправа власності, право приватної власності є непорушним. За такого суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням проживання разом з позивачем малолітньої дитини, а також враховуючі порядок користування житлом, який фактично склався між співвласниками, а також розташування житлових кімнат в приміщенні. За такого виділенню у користування позивачу підлягають: кімната 19-5 площею 11,2 кв.м. та кімната 19-4 площею 13,3кв.м. з примикаючою до неї лоджією, Виділенню у користування відповідачу підлягають : житлова кімната 19-8 площею 8,3 кв.м. та житлова кімната 19-3 площею 14.8 кв.м. з примикаючою до неї лоджією. Інші приміщення підлягають залишенню у спільному користуванні.

Outcome: approved