Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25.06.2015 року. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого в свідоцтві про народження вказано відповідача. Проте відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації відповідача, проте судова кореспонденція повернулася до суду не врученою з відмітками поштового відділення «за не запитом». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню. 04.08.2013 р. народився [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 281931, виданим 13.08.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 535. Його батьками є: [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Лисичанського міського суду Луганської області № 415/3664/15-ц від 25.06.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З довідки № 453 від 06.10.2016 року, виданої головою будинкового комітету [PERSON], посвідченою помічником начальника КП «ЛЖЕК №3» [PERSON] вбачається, що [PERSON] фактично проживає разом з сином [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 06.10.2016 р. і до повноліття дитини. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved