Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про відшкодування\~витрат на\~стаціонарне лікування\~особи,\~яка потерпіла\~від злочину,\~мотивуючи позовні\~вимоги тим,\~що відповідно\~до вироку\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від 04.07.2017 року у справі № 127/3934/17, який набрав законної сили 04.10.2017 року, [PERSON] визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вказаним вироком\~суду встановлено,\~що [PERSON] \~19.07.2016\~року біля 19 год. 00 хв., не маючи посвідченя водія, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Рено Лагуна», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись заднім ходом по тротуару на площі Привокзальній, перед входом до ринку «Привокзальний» в м. Вінниці, не переконався, що це не створить небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, з необережності допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався в попутному з автомобілем напрямку та знаходився спиною до вищезазначеного транспортного засобу. Внаслідок даної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №1684 від 14.11.2016 року, у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоров`я. У зв`язку\~з отриманими\~внаслідок вищевказаного\~злочину тілесними\~ушкодженнями потерпілий [PERSON] \~з 20.07.2016\~року по\~11.08.2016\~року перебував\~на стаціонарному\~лікуванні в\~нейрохірургічному відділенні\~Вінницької міської\~клінічної лікарні\~швидкої допомоги,\~що підтверджується\~відповідною довідкою\~Вінницької міської\~клінічної лікарні\~швидкої допомоги\~за № 01-26/1243 від 25.08.2016 року. Згідно із зазначеною довідкою середня вартість одного ліжко-дня за вказаний період в нейрохірургічному відділенні складала 229,90 грн. Фактично в даному відділенні [PERSON] О [PERSON] провів 22 ліжко-дня. Таким чином, вартість лікування [PERSON] в нейрохірургічному відділенні Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги склала 5057,80 грн. З часу набрання законної сили вироком суду Вінницька міська рада не вживала заходів щодо стягнення вказаних вище витрат, а тому з позовом звертається прокурор. В судове\~засідання прокурор\~не з`явився,\~подав до\~суду заяву\~в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути за відсутності представника Вінницької місцевої прокуратури та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Представник позивача Вінницької міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що відповідно\~до вироку\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від\~04.07.2017\~у справі\~№ 127/3934/17,\~який набрав\~законної сили\~04.10.2017,\~ [PERSON] визнано\~винним у\~вчиненні злочину,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~286\~КК України\~та призначено йому покарання\~у виді 5\~місяців арешту\~з позбавленням\~права керувати транспортними засобами строком на 3 роки (а.с. 5-9). Вказаним вироком\~суду встановлено,\~що [PERSON] \~19.07.2016\~року біля\~19\~год.\~00\~хв.,\~не маючи\~посвідченя водія,\~перебуваючи в\~стані алкогольного\~сп`яніння,\~керуючи технічно-справним\~автомобілем марки\~«Рено Лагуна», державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~рухаючись заднім\~ходом по тротуару на площі Привокзальній, перед входом до ринку «Привокзальний» в м. Вінниці, не переконався, що це не створить небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, з необережності допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався в попутному з автомобілем напрямку та знаходився спиною до вищезазначеного транспортного засобу. Внаслідок даної пригоди, згідно з висновку судово-медичної експертизи №1684 від 14.11.2016 року, у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження: закрита хребетно-спинномозкова травма - компресійний перелом тіла 4-го поперекового хребця, перелом верхніх суглобових відростків 2-го і 3-го поперекових хребців зліва з незначним зміщенням без порушення функції спинного мозку; забій (травматичний набряк) м`яких тканин потиличної ділянки, які не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувала загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать до середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (більше 21дня) розлад здоров`я. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Суд вважає,\~що відповідно\~до ч.\~6\~ст.\~82\~ЦПК України,\~обставини щодо\~протиправності діянь\~і винуватості\~ [PERSON] \~доказуванню не\~підлягають у\~зв`язку з\~набуттям законної\~сили вироку\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від 04.07.2017\~року у\~справі № 127/3934/17. У зв`язку\~з отриманими\~тілесними ушкодженнями\~потерпілий [PERSON] ,\~з 20.07.2016\~року по\~11.08.2016\~року перебував\~на стаціонарному\~лікуванні в\~нейрохірургічному відділенні\~Вінницької міської клінічної лікарні\~швидкої допомоги,\~що підтверджується відповідною довідкою Вінницької міської клінічної лікарні швидкої допомоги за № 01-26/1243 від 25.08.2016 року (а.с. 10). Згідно із зазначеною довідкою середня вартість одного ліжко-дня за вказаний період в нейрохірургічному відділенні складала 229,90 грн. Фактично в даному відділенні [PERSON] провів 22 ліжко-днів. Виходячи з середньої вартості одного ліжко-дня, вартість лікування хворого складає 5057,80 грн. Відповідно до\~роз`яснень,\~які містяться\~в п.7\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~11\~від 07.07.1995\~року «Про\~відшкодування витрат\~на стаціонарне\~лікування особи,\~яка потерпіла\~від злочину,\~та судових\~витрат», у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч.4 ст.93-1 КПК ( 1001-05 ), таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~3\~ст.\~1206\~ЦК України, особа,\~яка вчинила\~злочин,\~зобов`язана\~відшкодувати витрати\~закладові охорони\~здоров`я\~на лікування\~потерпілого від\~цього злочину,\~крім випадку\~завдання шкоди\~при перевищенні\~меж необхідної\~оборони або\~у стані\~сильного душевного\~хвилювання,\~що виникло\~раптово внаслідок\~насильства або\~тяжкої образи\~з боку\~потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно із ч. 2 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Враховуючи наведені норми, суд вважає, що вони є спеціальними нормами та конкретизують межі застосування вказаної статті саме у випадку надання медичної допомоги особі, яка потерпіла від злочину та, як наслідок, ними встановлено обов`язок особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 16.07.1993\~року №545\~затверджено Порядок\~обчислення розміру\~фактичних витрат\~закладу охорони\~здоров`я\~на стаціонарне\~лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. З урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи принцип розумності, достатності та справедливості суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved