Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказала, що шлюб зареєстрований 21.04.2015 року Щигліївською сільською радою Коростишівського району Житомирської області, актовий запис № 1. Стосунки у подружжя розладились, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спору щодо поділу майна немає, спільне проживання суперечить інтересам сім`ї. Постійні сварки між позивачем та відповідачем унеможливлюють їхнє примирення. На даний час позивач та відповідач сімейного життя не ведуть, тому просить розірвати шлюб, а малолітню дитину [PERSON] , [INFO] залишити проживати з нею. Так, з часу припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач припинив надавати кошти на утримання доньки, всі витрати здійснюються позивачем, яка не працює, оскільки являється особою, з інвалідністю 3 групи загального захворювання, лише допомога батьків дає можливість купувати необхідне для життя. Також, позивач є працездатним та має у власності нерухоме майно - земельну частку (пай), яка розташована за адресою: Тернопільська область, Збаразький район, с. Коханівка, яку на сьогодні здає в аренду за 8000 грн., проте свідомо ухиляється від свого обов`язку утримувати дитину. Просить стягнути аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 4000 грн., щомісячно, визначивши, що розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Ухвалою суду від 10.03.2020 року провадження у справі відкрито та постановлено проводити розгляд справи в спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач вказану ухвалу та позовну заяву з додатками отримав, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення, з якого вбачається, що відповідач 29.07.2020 отримав повідомлення особисто. Відзив на позовну заяву станом на день розгляду справи відповідач до суду не направив. Суд, дослідивши надані докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.04.2015 року Щигліївською сільською радою Коростишівського району Житомирської області, актовий запис № 1, зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] У період перебування в шлюбі в сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] Згідно із ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач і відповідач зберегти сім`ю не бажають, не підтримують подружніх стосунків, примиритись не бажають, проживають окремо, а тому суд вважає, що сім`я розпалась остаточно і збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим. Також, відповідно до атку № 288 від 02.03.2020 р. вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] , зі своєю малолітньою донькою 2016 р.н. Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 099631, встановлено, що [PERSON] , [INFO] встановлено 3 групу інвалідності. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. А тому відповідач як батько дитини та працездатна особа зобов`язаний забезпечувати дитину не тільки в мінімальному розмірі передбаченому законом, а надати їй рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналізуючи вищевикладене та враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, не є особою з інвалідністю, інших утриманців не має, має у власності земельну ділянку, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Збаразький район, с. Коханівка (що не підтверджено документально позивачем, однак і не заперечується відповідачем), відзив на позовну заяву до суду відповідач не направив, а також стан здоров`я позивача, а саме що вона є особою з інвалідністю, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 4000 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно на утримання дочки [PERSON] [INFO] , починаючи з 06.03.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно ст.141 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. та на користь держави 840 грн. 80 коп. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved