Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою у якій просить збільшити розмір аліментів та щомісячно стягнути з [PERSON] на її корить аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду та стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] , щомісячно по 500 грн. для оплати навчання. В обґрунтування позову зазначає, що самостійно виховує спільну з відповідачем доньку [PERSON] , [INFO] . З часу винесення рішення про стягнення аліментів, витрати на дитину значно збільшились. Відповідач свої доходи приховує. Вказаний розмір аліментів у твердій грошовій формі 800 грн. на місяць підлягає зміні на відсотковий розмір у частці від доходів платника аліментів. Дочка навчається в школі №17 м. Олександрія, займається карате, де має значні досягнення, а також навчається додатково англійській мові. Додаткові види занять дитини потребують членських внесків, хоч і благодійних, витрати на форму, турніри, змагання, додаткова література з англійської мови. Коли дитина хворіє вона змушена залишатись з нею вдома і нести витрати на лікування. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не надає. Для навчання в школі - купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя відповідач коштів не надає. Крім того дитина розвивається, їй цікаво читати нові книги, відвідувати екскурсії, подорожувати. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти зміну способу та розміру стягнення аліментів на 1/3 частину від його доходу та стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 500 грн. на місяць не заперечує, інших утриманців не має, наслідки передбачені ст. 206 ЦПК України йому відомі та зрозумілі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. Згідно свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки КП «Житлогосп» №853 від 19.12.2018 року [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] . Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.08.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.02.2015 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Глобине Полтавської області, на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн. щомісяця, починаючи з 25 вересня 2014 року до досягнення повноліття дочкою [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2, 3 статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З системного аналізу зазначених норм права вбачається, що з урахуванням змін, внесених у них 08 липня 2017 року, законодавець розрізняє поняття спосіб стягнення аліментів та розмір аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів на підставі вимог ч. 3 ст. 181 СК України, а підстави для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду, встановлені ст. 192 СК України. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями статті 181 СК України встановлено, що спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків у даному випадку жодного правового значення не мають. З вимог ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Також, згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №143цс13 з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). З огляду на викладене, а також того, що батьки зобов`язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги існуючі життєві витрати, погіршення матеріального стану позивача, вік та стан здоров`я дитини, що обумовлює збільшення коштів, потрібних на їх утримання,

Outcome: approved