Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі, шлюб зареєстрований відділом РАГС виконкому Центрально-міської районної Ради народних депутатів в м.Кривого Рога Дніпропетровської області, актовий запис №137. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. За час спільного проживання стало видно, що в них різні характери, погляди на життя. На підставі чого пропала взаємоповага один до одного, потім їхні відносини переросли в повну байдужість один до одного. Також відсутня психологічна сумісність, повністю втрачено почуття кохання та поваги. Відповідач працює, отримує заробітну плату, але коштів на утримання доньки та утримання житлового будинку не надає, розпоряджається коштами на власний розсуд. Фактично шлюбні відносини припинились з жовтня 2013 року. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, яке є їхньою спільною власністю на цей час немає. Позивач вважає, що їхні сімейні відносини припинені остаточно та поновити їх неможливо, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Ошедча», стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву. Відповідач, будучи у встановленому чинним законодавством порядку увідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, що 04 травня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-міської районної Ради народних депутатів в м.Кривого Рога Дніпропетровської області (актовий запис № 137) (а.с. 3). Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2013 року. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання\~\~шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір залишити прізвище, яке вона отримала під час укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища позивача без змін «Ошедча».\~\~ Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved