Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила суд припинити право власності відповідача та визнати за нею право власності на 3/10 частини квартири [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що їй належить 7/10 частки квартири [ADDRESS], а відповідачу 3/10 частки. Відповідач обмежує позивача та членів її сім'ї у доступі до квартири, порушує правила спільного проживання. Позивач вважала, що частка відповідача є незначною, не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною річчю, а припинення права власності відповідача на належну йому частину квартири не завдасть йому ніякої шкоди. Оскільки спірна квартира є місцем проживання позивача та членів її сім'ї і вона згодна сплатити відповідачу вартість належної йому частини квартири, то позивач звернулася з позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Так, згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] трьохкімнатна, жилою площею 49,1 кв.м., загальною площею 95,9 кв.м., що підтверджується даними технічного паспорту на квартиру (а.с.а.с. 9-11). Як видно з даних платіжного доручення № 82415465 від 18 вересня 2015 року, позивачем внесено на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва грошові кошти в сумі 245 937,86 гривень. Відповідно до даних договору дарування 7/10 часток квартири від 02 лютого 2015 року 7/10 часток квартири [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з даних довідки (форма 3) ОСББ «Протасів Яр» від 10 серпня 2015 року відповідач у спірній квартирі зареєстрований як власник 3/10 часток квартири (а.с. 29). Судом встановлено, що спірна квартира є трьохкімнатною, загальною площею 95,9 кв.м., жилою площею 49,1 кв.м., що вбачається з технічного паспорту (а.с.9-11). Разом з тим, частка кожного із співвласників не може бути виділена в натурі, оскільки не має двох кухонь, двох ванних кімнат, які б можна було виділити кожному співвласнику квартири, розміри та план розташування квартири не дають можливості виділити належну кожному частку квартири в натурі з утворенням ізольованих квартир з самостійним виходом, тобто спірну квартиру неможливо поділити без втрати її цільового призначення. Таким чином, частки сторін не можуть бути виділені в натурі. Неможливе і спільне користування сторонами належним їм на праві спільної власності майном, оскільки не вбачається можливим використання трьохкімнатної квартири фактично двома окремими родинами. Крім того, з матеріалів справи вбачаються і негативні відносини між сторонами. Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки від 08 червня 2015 року дійсна (ринкова) вартість квартири [ADDRESS] становить 819792,86 грн. Ринкова вартість 3/10 частки об'єкту оцінки, що належить відповідачу, складає 245 937,86 грн. (а.с. 13). Відповідач не надав суду заперечень на позов та доказів, які спростовували зазначений висновок. Як вже вказано вище позивачем внесено на депозит Солом'янського районного суду м. Києва грошові кошти в розмірі 245 937,86 грн. Вказана сума становить 3/10 часток від визначеної експертом вартості квартири. А отже вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України є додержаними, які в свою чергу є гарантією недопущення порушень прав співвласника права якого припиняються в порядку ч.1 цієї статті. За наведених обставин, враховуючи, що частка відповідача не може бути виділена йому в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим, припинення права власності не завдасть істотної шкоди йому, а також додержаних вимог щодо попереднього внесення на депозит суду суми компенсації вартості частки відповідача, то суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 2 459,39 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved