Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Посилалася на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2009 року належить на праві власності 1/1000 частка майнового комплексу, розташованого у м.Чернівці по вул.Донбасівській,1, а саме: в гуртожитку літ.ГГ, загальною площею 287,30 кв.м. кімната 2-6, площею 21,70 кв.м.; коридор 2-10, площею 12,60 кв.м.; веранда 2-1, площею 20,00 кв.м.- є місцями загального користування. Зазначені приміщення на підставі довідки ВКФ «Чернівецький деревообробний комбінат» №130 від 09.10.2015 року відповідають по реєсрації Державної міграційної служби України номеру 1, корпус гуртожиток, кімната №4 по вул. Донбасівській, 1 м.Чернівці. Окрім неї у вказаному житловому приміщенні зареєстрований у якості члена сімї її син [PERSON]. Проте відповідач більше 11 років житлом не користується, не проживає у ньому та не приймає участі в утриманні майна та сплаті комунальних послуг. Таким чином, [PERSON] за вказаною адресою не проживає, обовязки по сплаті комунальних послуг не виконує та має інше місце проживання. Будь-яких речей відповідача за вказаною адресою не має. Перешкоди у користуванні будинком йому ніхто не чинив. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується. Реєстрація місця проживання відповідача у її будинку перешкоджає їй у реалізації повноважень власника. Просив позов задовольнити, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою №4 у корпусі гуртожиток по вул.Донбасівській, 1 м.Чернівці. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Представник позивача\~ у судове засідання\~ не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи\~ у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не повторно з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомили. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~розглянути вказану справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності 1/1000 частка майнового комплексу, розташованого у м.Чернівці по вул.Донбасівській,1, а саме: в гуртожитку літ.ГГ, загальною площею 287,30 кв.м. кімната 2-6, площею 21,70 кв.м.; коридор 2-10, площею 12,60 кв.м.; веранда 2-1, площею 20,00 кв.м.- є місцями загального користування. Зазначені приміщення на підставі довідки ВКФ «Чернівецький деревообробний комбінат» №130 від 09.10.2015 року відповідають по реєсрації Державної міграційної служби України номеру 1, корпус гуртожиток, кімната №4 по вул. Донбасівській, 1 м.Чернівці. (а.с.6-8). Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї\~ сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO], ?. Зазначена обставина підтверджується довідкою адресно-довідкового бюро (а.с.13).\~ Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних\~ або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З\~ довідки ВКФ «Чернівецький деревообробний комбінат» №88 від 21.08.2018 року вбачається, що відповідач у\~ даному будинку дійсно\~ зареєстрований, однак\~ не проживає за вказаною адресою більше 11 років (а.с.9). Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник\~ володіє, користується,\~ розпоряджається своїм\~ майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як розяснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-158цс14 від 5 листопада 2014 року. У позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було, у звязку з чим наявне оспорене право позивача використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї\~ сімї, інших осіб, за захистом якого він змушений був звернутися до суду. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved