Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що з червня 1996 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем та вели спільне господарство. В шлюбних відносинах з іншими особами не перебували. 09.06.2001 року вони уклали шлюб, який рішенням Володарсько Волинського районного суду було розірвано. Відповідач на праві особистої власності має житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в смт.Нова Борова по вул.Б.Хмельницького 14 Хорошівського району Житомирської області у який вона переїхала проживати з часу створення сім`ї з [PERSON], тобто в червні 1996 року, а свій будинок та земельну ділянку по узгодженню з відповідачем продала, а виручені кошти витратила на потреби сім`ї. За час спільного проживання за свій рахунок робила ремонти спірного будинку, купувала електроприбори та меблі в будинок, з сином побудували кухню, проводила оплату комунальних платежів. 05.11.2013 року приватизувала земельну ділянку розміром 0,15 га по вул..Б.Хмельницького 14 в смт.Нова Борова, яка була оформлена на [PERSON] Позивач після уточнення позовних вимог просить суд визнати обєктом спільної сумісної власності між нею та відповідачем житловий будинок №14 по вул.Б.Хмельницького в смт.Нова Борова Хорошівського району та за нею право власності на1/2 частку даного житлового будинку; визнати за нею право користування 1/2 частиною земельної ділянки по вул.Б.Хмельницького 14 в смт.Нова Борова Хорошівського району; стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та дала пояснення по суті заявленого позову. Представник відповідача 1 в судовому засіданні позов не визнав. Відповідач 2 в судовому засіданні позов не визнав. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає за слідуючих підстав. Відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. - 2 - Відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно в разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Для застосування передбачених ст.62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як обєкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає зясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості обєкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як обєкта. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва №650 про право власності на житловий будинок з 17.11.1983 року належав житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Б.Хмельницького 14 смт.Нова Борова Володарсько Волинського району Житомирської області, який зареєстрований в Житомирському міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №576 від 17.11.1983 року. 09.11.2001 року виконкомом Новоборівської селищної ради актовим записом №11 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. З 09.08.2001 року позивач зареєстрована в будинку по вул.Б.Хмельницького 14 смт.Нова Борова. Сторони підтвердили в судовому засіданні, що 24.10.2016 року шлюб між ними було розірвано. Відповідно до свідоцтва про право власності на земельну ділянку [PERSON] з 05.11.2013 року є власником земельної ділянки площею 0,15 га за адресою смт.Нова Борова вул.Б.Хмельницького 14 Володарсько-Волинського району Житомирської області за цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва. Договорами від 14.07.2017 року [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку площею 0,15 га по вул.Б.Хмельницького 14 смт.Нова Борова Хорошівського району Житомирської області Визначаючи правовий статус спірного майна, як спільної сумісної власності подружжя, суд має врахувати, що частка у такому майні визначається відповідно до фактичного внеску кожної зі сторін. Якщо у придбання майна вкладено крім спільних коштів особисті приватні кошти однієї із сторін, то частка у такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Відповідно до п.п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач в судовому засіданні після розяснення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів та не довела обсяг спільно нажитого майна за час проживання з відповідачем 1, його вартості, істотного збільшення вартості будинку внаслідок його поліпшення, переобладнання та проведення ремонтних робіт. Як встановлено в судовому засіданні житловий будинок по вул.Б.Хмельницького 14 в смт.Нова Борова Хорошівського району Житомирської області відповідачем 1 був придбаний до укладання шлюбу з позивачем, земельна ділянка площею 0,15 га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка була приватизована відповідачем 1 05.11.2013 - 3 - року тобто в період шлюбу, була виділена останньому для будівництва та обслуговування даного будинку, про що підтвердили сторони в судовому засіданні, а тому розподілу не підлягають. Оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed