Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] . З березня 2014 року відповідач за вказаною адресою не проживає, в утримані житла участі не приймає, комунальні платежі не сплачує, особистих речей у приміщенні не має і взагалі житлом не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу ніхто не чинив. Вона як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідачка створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Ухвалою суду від 10.06.2021 за позовом відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 06.09.2021 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Позивачці [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16 листопада 2020 року № 2418 налужить житловий будинок [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру РПНМ від 16.11.2020 року (а.с.9-10). У вказаному житловому будинку є зареєстрований син позивачки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання Департаменту реєстраційних послуг Мелітопольської міської ради № 4044 від 01.06.2021 року (а.с.15). З березня 2014 року відповідач у спірній квартирі не проживає, його речей та належного йому майна там немає, але у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в будинку позивачки вона позбавлена права вільно розпоряджатися належним їй на праві власності житлом. Факт не проживання відповідача [PERSON] за місцем його реєстрації з березня 2014 року підтверджується довідкою виданою головою квартального комітету № 10 Мелітопольської міської ради народних депутатів від 21.04.2021 року (а.с.12). Зазначена обставина відповідачем не спростована та підтверджується наданою позивачкою довідкою про не проживання відповідача за місцем реєстрації. Те, що відповідач зареєстрований у вищевказаному будинку, але тривалий час в ній не проживає, перешкоджає позивачці в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй житловим будинком. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналізуючи зібрані по справі докази та визнання позивачем позову, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає за зареєстрованою адресою проживання: [ADDRESS] , понад сім років, а тому, він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі ст.ст. 321, 383, 405 ЦК України,

Outcome: approved