Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 14.10.2006 року який розірвано на підставі рішення Свалявського районного суду 26.03.2010 року. Рішенням Свалявського районного суду від 21.05.2012 року у справі № 710/1146/12 ухвалено стягувати з відповідача на її користь, на утримання сина [PERSON] [INFO], щомісячно аліменти в розмірі 500 (п'ятсот) грн, починаючи з 09.04.2012 року року й до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що дитина потребує більших матеріальних затрат, оскільки розмір аліментів які сплачує позивач не вистачає для забезпечення мінімальних потреб дитини, яка перебуває на її повному утриманні. Окрім того, згідно чинного Сімейного кодексу України обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому, просить суд визначений раніше розмір аліментів змінити (збільшити) та стягувати з відповідача аліменти на її користь, на утримання дитини у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала заяву у якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 20, 26, 27). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі даних чи доказів у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином. За правилами ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. За ст. 150 СК України - батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовим змістом вказаної норми закону, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Причому обовязком є особистим, індивідуальним, а не солідарним. За правилами ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з нормою ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 3 та ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини: сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З копії виконавчого листа встановлено, що стягуються аліменти з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 500 (п'ятсот) грн. (а.с.9). За правилами ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них ... . У разі задоволення позову аліменти у зміненому розмірі будуть стягуватись від дня набрання чинності рішенням суду, а не від дня предявлення позову. За таких обставин вимога позивача про зміну розміру аліментів підлягає до задоволення і аліменти слід встановити у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн., починаючи від дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. У даному випадку, відповідно до згаданої норми закону судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved