Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, третьої особи про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, в якій зазначає, що вона з відповідачем перебувала у законному шлюбі, який 29.08.2000 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначає, що 04.06.2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Також вказує, що їх спільному з відповідачем сину 19.09.2019 року виповнився 21 рік та він продовжує навчання в Дніпропетровському центрі професійної освіти за професією «кухар, кондитер» з 01.09.2019 року, з терміном навчання 2 роки - по 30.06.2021 рік, на денній формі навчання. Внаслідок навчання він не має можливості заробляти собі на життя та забезпечувати себе самостійно, стипендію отримує в сумі 460,00 грн.. Крім того, у зв`язку із навчанням їх син потребує матеріальної допомоги від батьків. Вона надає синові допомогу в добровільному порядку, а саме: в придбанні одягу, продуктів харчування та несе інші, пов`язані з навчанням витрати. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Позивач вказує, що відповідач має можливість надавати їх синові матеріальну допомогу, оскільки працює у ВСП шахта «Тернівська» ШУ «Павлоградське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та отримує заробітну плату приблизно 18000 грн. на місяць. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, на весь час його навчання, але не більше ніж до 23 років, починаючи з моменту подання позовної заяви, позовну заяву розглядати без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила справу розглядати без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 2-4). Крім того, раніше позивач подала по суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що відзив відповідача отримано нею у відділенні Укрпошти 22.11.2019 року, з якого видно, що відповідач її позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі 1/8 частини від його доходів. Також, позивач у відповіді на відзив зазначила, що відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Їх спільний з відповідачем син - [PERSON] зареєстрований разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Твердження відповідача, висловлені у відзиві, про те що вона не є належним позивачем, вважає такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в даному випадку, вирішального значення набуває не спільне проживання дитини з тим з батьків, хто подає позов, а факт продовження надання цим з батьків їй утримання добровільно і самостійно. Правова позиція щодо даного питання висловлена у рішенні Дніпровського апеляційного суду від 11.09.2019 року у справі №194/1408/18. Стосовно перебування на утриманні відповідача його дружини зазначає, що остання є особою працездатного віку, тобто має можливість працювати та отримувати дохід. Відповідачем не надано доказів того, що його дружина - [PERSON] перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітна особа або має захворювання, які не дозволяють їй працювати. На сайті інформаційно - ресурсного центру м. Тернівка (tern.gov.ua) розміщена інформація по вакансіям по філії Тернівського міського центру зайнятості, а тому посилання відповідача на важкість знайти роботу дружині є безпідставними. Окрім цього, позивач зазначає, що з практики судів України вбачається, що на повнолітніх осіб, які навчаються стягуються аліменти у розмірі 1/6 частки від доходів батьків, а отже і дочка відповідача і їхній з ним спільний син мають право на отримання допомоги від батька, та батько має можливість надавати таку допомогу. Також, позивач вказує, що повнолітні діти відповідача перебувають в нерівних умовах щодо розміру отримання таких аліментів, а саме: дочка відповідача - [PERSON] навчається на контрактній формі навчання. Дана форма навчання не є обов`язковою, а отже це право батьків навчати свою дитину на контрактній формі навчання або дитина може навчатися на денній формі навчання і при цьому отримувати стипендію. Крім того, дочка відповідача не має захворювань, які б заважали їй працювати у вільний від навчання час та заробляти собі на навчання самостійно. Їх спільний з відповідачем син - [PERSON] є інвалідом 2 групи та є непрацездатним. Отже син не має можливості працювати у вільний від навчання час та забезпечувати себе самостійно. Сукупний дохід її та їх сина складається з її заробітної плати, яка в середньому становить 4523,73 грн. та пенсії сина у розмірі 2000 грн. на місяць, що разом становить 6523,73 грн. на місяць, тобто по 3261 грн. на кожного, з яких вона має сплачувати сину за проїзд, за проживання у м. Дніпро, придбання ліків, одягу та продуктів харчування, нести інші витрати з його утримання. Заробітна плата ж відповідача складає 19000 грн. на місяць, тобто по 6333 грн. на кожного члена сім`ї, які перебувають на утриманні відповідача та при цьому, відповідач разом зі своєю дружиною можуть сплачувати дитині за навчання. Навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18, а тому вважає, що наведені доводи відповідача про визнання її позовної заяви частково є недоведеними. У зв`язку з чим, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 51-60). Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Ілющенко А.А. у судове засідання не з`явилися, однак адвокат Ілющенко А.А. подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та без участі відповідача, від клопотань відмовилась, зазначила, що позовні вимоги відповідач визнає частково, згоден на 1/8 частину розміру аліментів з усіх видів доходів з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні (а.с. 38-39, 75). Крім того, раніше відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками він отримав 05.11.2019 року. Також вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає частково. Вказує, що він з позивачкою перебував у шлюбі до 29.08.2000 року. В шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . [INFO] у нього народилася донька - [PERSON] .. Окрім цього, відповідач зазначає, що 15.07.2005 року він одружився вдруге з матір`ю своєї доньки, [PERSON] .. На сьогоднішній день його донька та дружина знаходяться на його повному утриманні, про що свідчить: довідка № 722 від 07.11.2019 року, яка видана Коледжем Національного Фармацевтичного університету, відповідно до якої [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення. Наказ про зарахування № 55-Кс від 14.08.2017 року. Стипендію не отримує. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 рік. Згідно з договором 304/1.2017 ФБ, загальна вартість навчання 47970 грн., вартість року навчання 15990 грн.; копія трудової книжки [PERSON] , згідно з якою вона звільнилася 13.07.2019 року та на сьогоднішній день не працює, оскільки в шахтарському місті важко знайти жінці роботу. Окрім цього, відповідач зауважує, що оскільки донька навчається на денній формі, то вона не має можливості працювати, стипендію, на відміну від [PERSON], вона не отримує. Тобто, він є єдиним годувальником сім`ї. Крім того, відповідач вказує, що навчання його доньки потребує витрат не тільки на освіту, а й на харчування, одяг, лікування, проїзд тощо. Вартість гуртожитку доньки в м. Харків складає 3920 грн. на рік. 13.10.2019 року з метою задоволення потреб доньки дружиною взято телефон в кредит, вартістю 6797,90 грн., але оскільки дружина тимчасово не працює сплачувати цей кредит необхідно йому. Він має статус учасника АТО, змушений постійно лікуватися, змушений часто звертатися за медичною допомогою, що також потребує великих затрат. Відповідач у відзиві зазначає, що він отримує заробітну плату близько 19000, 00 грн., на яку утримує родину. В свою чергу, позивачка взагалі не зазначає місце своєї роботи та дохід, адже вони мають спільні права та обов`язки щодо сина. Також, позивачка надала довідку з Дніпропетровського центру професійної освіти від 06.09.2019 року № 251, відповідно до якої [PERSON] навчається на денній формі навчання в учбовому закладі, яке знаходиться в м. Дніпро на відстані 100 км від м. Тернівка. В свою чергу, не надала підтверджуючих документів, що син кожного дня їздить до місця навчання та проживає разом з матір`ю, адже відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, належним позивачем в даному випадку є син - [PERSON] , а не його мати. На підставі зазначеного, та з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, також те що він має на утриманні доньку та дружину, вважає за доцільне стягувати з нього аліменти на утримання сина, що продовжує навчання в розмірі 1/8 частини його доходів, що складатиме близько 2375,00 грн. (19 000:1/8), що більше прожиткового мінімуму для працездатних осіб на поточний квартал 2019 року, який складає 2007 грн.. У зв`язку з викладеним, відповідач просив частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (а.с. 20-37). Окрім цього, раніше відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що з відповіді позивача на відзив, позивач вважає що його донька, яка навчається на денній формі навчання не потребує матеріальної допомоги, оскільки має можливість працювати, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки з 8-30 години по 16-00 годину у неї лекції, після яких вона має готуватися до державних іспитів, тому вона не має можливості працювати. Також, відповідач вказує, що на професію фармацевт в Коледжі Національного Фармацевтичного університету відсутня бюджетна форма навчання. В свою чергу, вільний вибір учбового закладу, факультету та форми навчання є правом [PERSON] .. Крім того, відповідач вказує, що до відповіді на відзив позивачем додано Довідку МСЕК від 22.04.2019 року серії 12 ААБ № 213649, відповідно до якої [PERSON] є інвалідом II групи та є непрацездатною особою, отже йому не зрозуміло з якою метою він навчається та яким чином, оскільки не зможе працювати. Згідно з п. 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене Постановою КМУ від 03.12.2009 року № 1317 Критеріями встановлення II групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому II ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи: обмеження самообслуговування II ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб; обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня - здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб; обмеження здатності до навчання II ступеня - нездатність до навчання або здатність до навчання тільки у спеціальних навчальних закладах або за спеціальними програмами вдома; обмеження здатності до трудової діяльності II ступеня - нездатність до провадження окремих видів трудової діяльності чи здатність до трудової діяльності у спеціально створених умовах з використанням допоміжних засобів і/або спеціально обладнаного робочого місця, за допомогою інших осіб та ін. Відповідач зазначає, що дізнавшись про стан здоров`я сина, він стурбований, чи створені належні умови учбовим закладом для його навчання відповідно до умов діючого законодавства. У зв`язку з викладеним, просив частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (а.с. 62-67). Також, у запереченнях на відповідь на відзив відповідачем заявлено клопотання про витребування з Дніпровського центру професійної освіти інформації про наявність спеціальних умов для навчання інваліда ІІ групи [PERSON] або розроблення спеціальних програм для навчання вдома, у задоволенні якого суд відмовляє, оскільки вказане клопотання не стосується предмету позову. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 76). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 22.12.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 6). Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 29.08.2000 року, актовий запис № 133 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04.06.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] 04.06.2010 року уклала шлюб з [PERSON] та прізвище після реєстрації шлюбу її є [PERSON] (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що позивачем надано до суду довідку № 251 від 06.09.2019 року та довідку № 445 від 09.10.2019 року, видані Державним професійно-технічним закладом «Дніпровський центр професійної освіти», однак суд враховує довідку № 445 від 09.10.2019 року, яка видана вказаним закладом пізніше, з якої видно, що [PERSON] дійсно навчається в Дніпровському центрі професійної освіти за професією «кухар, кондитер», з 01.09.2019 року, наказ № 9-ЗУДЗ від 30.08.2019 року, термін навчання 1,5 роки, по 20.01.2021 р., форма навчання денна, не знаходиться на повному державному утриманні (а.с. 54). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. З правових позицій, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З матеріалів справи встановлено, що дитина [PERSON] зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою 25.11.2019 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 55), у зв`язку з чим, посилання відповідача у відзиві на те, що [PERSON] є неналежним відповідачем, суд не приймає до уваги, оскільки в даному випадку вирішального значення набуває не спільне проживання дитини з тим з батьків, хто подає позов, а факт продовження надання цим з батьків їй утримання добровільно і самостійно. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] працює в управлінні соціального захисту населення Тернівської міської ради Дніпропетровської області, за період з липня 2019 року по жовтень 2019 року отримала дохід в середньому на місяць 5619,54 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 2757, виданою 25.11.2019 року УСЗН Тернівської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 57). Також, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 22.04.2019 року встановлено другу групу інвалідності, пов`язану з виконанням обов`язків в/служби, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААБ № 213649 від 22.04.2019 року, дата чергового переогляду 15.04.2020 року (а.с. 56). Відповідно до довідки про доходи № 2790777723779713, виданої 25.11.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2000 грн. на місяць (а.с. 58). Також, відповідно до довідки № 5 від 14.01.2020 року про доходи, виданої Державним професійно-технічним навчальним закладом «Дніпровський центр професійної освіти» [PERSON] , дійсно навчається в групі ККД-19-1/11, займає посаду учня та отримує дохід в розмірі 490 грн. на місяць (а.с. 77). Окрім цього, з позовної заяви встановлено, що відповідач [PERSON] працює на шахті «Тернівська» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та отримує заробітну плату, що не спростовується відповідачем, але відповідач в добровільному порядку допомоги синові [PERSON] не надає, однак останній потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки продовжує навчання та знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] (а.с. 2-4). Також, з відзиву відповідача на позовну заяву встановлено, що [PERSON] отримує заробітну плату близько 19000 грн., що також підтверджується долученим до відзиву розрахунковим листком за вересень 2019 року щодо нарахованої заробітної плати [PERSON] за місцем роботи (а.с. 20-23, 27). Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, з матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання, оскільки працює та отримує дохід. Однак, суд критично відноситься до посилань відповідача на ту обставину, що на його утриманні знаходиться працездатна дружина [PERSON] (а.с. 28), у зв`язку з тим, що вона тимчасово не працює, оскільки вказані обставини не є підставою відповідно до ст. 198 СК України для вирішення спірних правовідносинах щодо обов`язку відповідача утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання. До того ж, у відзиві на позов відповідач посилається, як на підставу, щодо визначення розміру аліментів в порядку ст. 182 СК України лише на наявність у платника аліментів інших дітей. Окрім того, з долученої відповідачем до матеріалів справи копії трудової книжки дружини [PERSON] встановлено, що остання не працює з 13.07.2019 року та звільнена з займаної посади ТОВ «Вуглехімічна лабораторія» саме за власним бажанням (а.с. 33-35). Також, суд не приймає доводи відповідача викладені у відзиві, про те, що з метою задоволення потреб доньки його дружиною [PERSON] взято телефон в кредит, вартістю 6797,90 грн. (а.с. 36), який змушений сплачувати відповідач, оскільки вказані твердження відповідача не є підставою для вирішення спірних правовідносин щодо стягнення аліментів на користь позивача, а докази долучені відповідачем до матеріалів справи, а саме: чек магазину «Алло» № 113423 від 13.10.2019 року та квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 13.10.2019 року, в яких зазначено [PERSON] (а.с. 36). Проте, суд враховує ту обставину, що у [PERSON] на утриманні перебуває повнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 25.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Тернівської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 29), яка навчається на третьому курсі денного відділення Коледжу Національного Фармацевтичного університету, що підтверджується довідкою Коледжу Національного фармацевтичного університету № 722 від 07.11.2019 року (а.с. 30), договором № 304/1.2017ФБ від 14.08.2017 року про підготовку фахівця за ступенем вищої освіти «бакалавр», укладеного між Національним фармацевтичним університетом та [PERSON] , [PERSON] (а.с. 31-32). Крім того, суд враховує, що відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ [NUMBER] , виданим 20.07.2016 року Головним управлінням Національної гвардії України (а.с. 26), проте, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він постійно лікується та часто звертається за медичною допомогою, оскільки вказані доводи відповідача не підтверджені належними доказами. Так, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Розмір аліментів суд визначає у відповідності із ст.ст. 182, 200 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 с. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та те, що позивач дійсно навчається, зареєстрований та мешкає разом з матір`ю і знаходиться на її утриманні, потребує матеріальної допомоги з боку батька, а також ту обставину, що відповідач може надавати таку допомогу та частково визнав вимоги позивача, на його утриманні перебуває повнолітня дочка [PERSON] , суд вважає задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2019 року і на весь період його навчання до 20.01.2021 року, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 840,80 грн. на користь держави.

Outcome: partial