Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказує, що 15 червня 2013 року між позивачем, [PERSON] і відповідачем [PERSON] , був укладений шлюб. Від даного шлюбу, вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З березня 2020 року [PERSON] з [PERSON] остаточно припинили шлюбні відносини і з того часу син, [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання. На час звернення до суду з цим позовом, [PERSON] подана заява про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. З часу припинення шлюбних відносин, вони з відповідачем мешкають окремо та не ведуть спільного господарства. Їх шлюбні відносини з відповідачем остаточно припинені, з тієї причини, що між ними втрачене почуття взаємоповаги і взаєморозуміння. Крім того, позивачка з відповідачем, мають різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки щодо один одного, в зв`язку з чим виникали суперечки та конфлікти. Спору, щодо спільного сумісного майна не мають. [PERSON] вважає, що за таких обставин їх сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може, а подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. 31 березня 2021 року в провадження Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (головуючий суддя Урупа І.В.) надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 27 квітня 2021 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2021 року надано [PERSON] та [PERSON] строк для примирення 3 місяці, тобто до 07 вересня 2021 року. Зупинено провадження у справі до закінчення строку на примирення сторін. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 вересня 2021 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням Вищої ради правосуддя від 14 вересня 2021 року № 1984/0/15-21 суддю Урупу І.В. звільнено з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку. 20 вересня 2021 року справу було передано до провадження судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Колодіної Л.В.. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує, просить строк для примирення. Виходячи з права позивача на доступ до правосуддя, а також з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що сторони по справі 15 червня 2013 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 376, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.6/. Сторони по справі мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження/а.с.7/. Сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть і проживають окремо. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оскільки судом встановлено, що сторони остаточно припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, приймаючи до уваги, що сім`я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, фактично припинила своє існування і формальне збереження шлюбу сторін буде суперечить правам та інтересам позивача, враховуючи той факт, що будь-які відомості які б спростовували зазначені позивачем докази і обставини у суду відсутні та надані не були, відповідач проти розірвання шлюбу хоча й заперечував та просив надати йому строк для примирення, однак суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивач в заяві просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », тому суд вважає за можливе залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved