Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. У своєму позові позивач вказав, що 02 лютого 2015 року між ним [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики б/н, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 60\~000,00 грн. зі сплатою 10% річних строком до 02 лютого 2016 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується підписом на договорі позики відповідно до п. 3.1. договору. Однак, після настання строку виконання зобовязання за договором згідно п. 4.1. договору позики, відповідач не повернув грошові кошти. Станом на дату подання позовної заяви грошові кошти не повернуті, відповідач фактично відмовився виконати свої зобовязання за договором. У своєму позові позивач просить стягнути [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 60\~000,00 (пятдесят тисяч) грн. та проценти за користування позикою у розмірі 6 000, грн. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, за якою прохав розглянути справу у його відсутність, позов визнав та не заперечує проти стягнення з нього заборгованості. В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 02 лютого 2015 року укладено договір позики б/н, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 60\~000,00 грн. зі сплатою 10% річних строком до 02 лютого 2016 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується підписом на договорі позики відповідно до п. 3.1. договору. Після настання строку виконання зобовязання за договором згідно п. 4.1. договору позики, відповідач не повернув грошові кошти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншої сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований і знайшов свої докази, і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved