Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору дарування грошових коштів недійсним (нікчемним) посилаючись на те, що 30.11.2015 року між нею та ПАТ КБ «Хрещатик» було укладено договір № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в розмірі 91 500,00 доларів США із щомісячною сплатою процентів, на строк з 30.11.2015 року по 30.12.2016 року. 05.04.2016 року між нею та відповідачем було укладено Договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку, що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дурбієм А.В., та зареєстрований в реєстрі за № 473. Згідно даного договору вона подарувала відповідачу кошти в сумі 7 038,46 доларів США, що еквівалентно 182 929,61 грн., які знаходяться на депозитному рахунку [NUMBER]. Вказаний розмір коштів є 1/13 частиною депозитного вкладу. Згідно Договору дарування обдарований наділений всіма правами вкладника за договором банківського вкладу. Укладення спірного договору відповідало умовам депозитного договору на момент його укладення. Постановою Правління Національного банку України від 04.04.2016 року № 231/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії проблемних» Національним банком України віднесено ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії проблемних. 06.04.2016 року на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено повідомлення про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних, і рішенням Фонду від 05.04.2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» введено тимчасову адміністрацію. В порушення умов договору вкладу ПАТ «КБ «Хрещатик» не повернув їй суму вкладу у розмірі 91 500,00 доларів США, ні проценти, у зв'язку з чим вона має намір позиватись до власників банку з вимогою повернути її кошти. На момент укладення спірного договору їй не було відомо про віднесення банку до категорії проблемних, оскільки таке рішення є банківською таємницею. Відповідач у червні 2016 року звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про включення його до реєстру кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик», на що отримав відповідь, де зазначено, що на день початку процедури виведення Фону банком з ринку, відповідач не обліковувався як вкладник депозитного рахунку, і тому не підлягають відшкодуванню Фондом операції, не відображені за даними банку. 29.09.2017 року відповідач звернувся до неї (позивача) із вимогою, оскільки кошти він не отримав, надати оригінал договору банківського вкладу від 30.11.2015 року, який необхідний йому як доказ для звернення до суду. 03.10.2017 року йому була надана відповідь про те, що через віднесення банку до категорії неплатоспроможних та введення тимчасової адміністрації, настання реальних правових наслідків за умовами договору є неможливим. Вона (позивач) фактично не передала предмет дарування, і залишається реальним власником депозитного вкладу, у зв'язку з чим відмовилась давати відповідачу оригінал договору. У зв'язку з викладеними обставинами просила визнати Договір дарування грошових коштів від 05.04.2016 року недійсним (нікчемним). В підготовче засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її присутності, позов підтримала, просила його задовольнити. В підготовче засідання відповідач не з'явився, подав відзив на позов та заяву про розгляд справи без його присутності, позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Зазначив, що оскільки банк перебуває на стаді ліквідації, він позбавлений реальної можливості замінити позивача у правовідносинах банківського вкладу, та відкрити депозитний рахунок на своє ім'я. Реальне настання правових наслідків за договором дарування неможливе. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 28.12.2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 23.07.2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до підготовчого засідання. В суді встановлено, що 30.11.2015 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено Договір № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США, в сумі 91500,00 із щомісячною сплатою процентів. Відповідно до умов Договору банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США, Банк приймає грошові кошти Вкладника, в подальшому «Вклад», на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER], в подальшому «Вкладний», що відкривається Банком на його ім'я, в сумі 91500,00 доларів США на термін з 31.11.2015 року по 30.12.2016 року. Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та внесення вкладником коштів на Вкладний рахунок, що підтверджується квитанцією відповідної форми, яка свідчить про внесення готівки або випискою Вкладного рахунку. По даній справі посилається на те, що за умовами Договору вона мала право передати свої повноваження на розпорядження вкладом і процентами по ньому іншій особі на підставі довіреності, оформленої в Банку, або в іншому порядку, згідно з чинним законодавством України (п.п. 2.4.2 п. 2.4 Договору). 05.04. 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування грошових коштів на депозитному рахунку, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дурбієм А.В., зареєстрований в реєстрі за № 473, відповідно до якого [PERSON] подарувала [PERSON], а останній прийняв в дар від дарувальника грошові кошти в сумі 7038,46 доларів США, що еквівалентно 182 929,61 грн., які знаходяться на депозитному рахунку дарувальника [NUMBER] в ПАТ «КБ «Хрещатик», і є 1/13 частиною депозитного вкладу Дарувальника, та розміщені в зазначеній банківській установі на підставі Договору № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2015 року. Відповідно до п. 3 Договору дарування право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняттям дарунка вважатиметься одержання обдарованим оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. Постановою Правління Національного банку України від 04.04.2016 року № 231/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії проблемних» Національним банком України віднесено ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії проблемних. Пунктом 6 частини 1 статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. 06.04.2016 року на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено повідомлення про те, що «На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано їй всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик». У червні 2016 року [PERSON] звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про включення його в реєстр кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик». Однак, отримав відповідь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 21-036-30389/16 де зазначено, що операції, які не відображені за даними обліку банку станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку не підлягають відшкодуванню Фондом. У зв'язку з чим відповідач позбавлений можливості звернутися до банку, як до належної сторони у правовідносинах, які склалися між Дарувальником та Банком згідно Договору банківського вкладу. Позивач посилається на те що в порушення умов Договору від 30.11.2015 року ПАТ «КБ «Хрещатик» не повернув їй ні суму вкладу у розмірі 91500,00 доларів США, ні проценти, передбачені договором, у зв'язку з чим вона має намір позиватись до власників ПАТ «КБ «Хрещатик» з вимогою повернути її кошти, що були розміщені на депозитному рахунку. Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Частиною 1 статті 722 ЦК України визначено, що право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Згідно умов Договору дарування від 05.04.2016 року позивач подарувала 1/13 частину банківського депозиту, що знаходилась на її депозитному рахунку, відкритого на підставі Договору № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2015 року в ПАТ «КБ «Хрещатик». Частиною 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Відповідно до пункту 1.1 глави 1 «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 03.12.2003 № 516 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за № 1256/8577 (далі - Положення №516), вклад (депозит) - це грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений строк зберігання чи без зазначення такого строку (під процент або дохід в іншій формі) і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з пунктом 1.2 глави 1 Положення № 516 договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку. Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. Пунктом 2.1 глави 2 Положення № 516 визначено, що грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. Відповідно до пункту 2.2 глави 2 Положення № 516 додержання письмової форми договору є обов'язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником. Встановлено, що у зв'язку із запровадженням в ПАТ «КБ «Хрещатик» тимчасової адміністрації на підставі ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд розпочав процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України». Наслідки запровадження тимчасової адміністрації передбачені статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Встановлено що днем початку процедури виведення ПАТ «КБ «Хрещатик» є 05.04.2016 року, і саме з цього дня були зупинені всі повноваження органів управління ПАТ «КБ «Хрещатик», що унеможливило виконати умови Договору дарування від 05.04.2016 року, та відкрити рахунок банківського вкладу (депозиту) на ім'я відповідача у ПАТ «КБ «Хрещатик». Листом від 01.09.2017 року за № 2-2/4032 ПАТ «КБ «Хрещатик» повідомило позивача про прийняття Правлінням Національного банку України рішень «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банку «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» № 463 від 05.04.2016 року, та «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банку «Хрещатик» № 46-рш від 02.06.2016 року. Процедура ліквідації триває з 06.06.2016 року по 05.06.2018 року. На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 р. № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банку «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням, розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банку «Хрещатик» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05.04.2016 року до 04.05.2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на один місяць з 05.04.2016 року до 04.05.2016 року включно. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банку «Хрещатик»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». Статтями 202, 203 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про національний банк України» Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Таким чином, враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції, в тому числі рішенням Правління Національного банку України. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зміст Договору дарування від 05.04.2016 року свідчить, що фактично дарувальник наділив обдарованого всіма правами вкладника за договору № 225D-642304 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США від 30.11.2015 року, в частині набутих у власність за даним Договором дарування грошових коштів в сумі 7 038,46 доларів США, що еквівалентно 182 929,61 грн., і які є 1/13 частиною депозитного вкладу Дарувальника. Однак запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» унеможливлює настання реальних правових наслідків, що обумовлені Договором дарування від 05.04.2016 року. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Викладені обставини свідчать про те, що позивачем обґрунтовано заявлено позовні вимоги, які підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved