Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому посилається на те, що їй на праві власності належить 60/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності, виданого 07.11.2003 року Дніпровською районною у м.Херсоні радою. Відповідачам належить 40/100 частин цього ж домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою 20.03.1997 року. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 287,5кв.м. Житловий будинок реально між сторонами не поділений, проте порядок користування житловим будинком між ними не визначений, а земельна ділянка є у спільному користуванні, що створює незручності та лишає можливості користування земельною ділянкою на свій розсуд. У 2006 році Дніпровським районним судом м.Херсона було прийняте рішення про встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами, рішення суду виконане не було ні в добровільному порядку, ні державною виконавчою службою. Розмір земельних ділянок, який був виділений судом не відповідав розміру часток у праві власності на домоволодіння. Позивачу була виділена у користування земельна ділянка розміром 141,9кв.м, а потрібно було 172,5кв.м, а відповідачам виділена у користування земельна ділянка 145,6кв.м, замість 115кв.м. Такі розміри земельних ділянок буди виділені судом через те, що на земельній ділянці був розташований сарай відповідачів, який заважав виділити у користування сторін земельні ділянки відповідно до частин домоволодіння. На теперішній час сарай знесений, земельна ділянка вільна, що дозволяє виділити у користування сторін відповідні земельні ділянки. Крім того, в разі виконання рішення суду від 20.01.2006 року, паркан між земельними ділянками сторін має бути встановлений на комунікаціях позивача, а саме колодязю з цегли та водопроводу, що призведе до їх руйнації. Водопровідні труби до колодязю проходять через земельну ділянку, на якій раніше був розташований сарай відповідачів і який унеможливлював провести розподіл земельних ділянок у користування сторін. Просить виділити в користування їй та відповідачам земельні ділянки відповідно до розміру часток власності сторін у домоволодінні. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, уточнивши їх просили визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS], по другому варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №46 від 10.07.2014 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що користуються земельною ділянкою відповідно до рішення суду від 2006 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння від 07.11.03р., [PERSON] належить 60/100 частин домоволодіння розташованого у [ADDRESS], свідоцтво видане на підставі рішення райвиконкому Дніпровської районної ради від 10.10.2003р. №452 замість договору купівлі-продажу від 19.08.02р., зареєстроване в ХМБТІ в реєстровій книзі №60, за реєстровим №4891 від 22.12.2002р. Відповідачам належить 40/100 частин вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.03.1997р. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона №2-17/06 від 20.01.2006 року, між цими ж сторонами визначено порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою. Зазначеним рішенням встановлено, що колишніми співвласниками будинок раніше було поділено в натурі, порядок користування земельною ділянкою був встановлений відповідно до первісних долей, а тому порядок користування земельною ділянкою було визначено рішенням суду відповідно до первісних долей, відповідно фактичного порядку користування земельною ділянкою. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 15.05.2006 року, рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 20.01.2006 року залишено без змін. З огляду на вищевикладене, суд не може врахувати посилання позивача та її представника на те що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 20.01.2006р. такий порядок користування земельною ділянкою визначений через те, що на земельній ділянці був розташований сарай відповідачів, який заважав виділити у користування сторін земельні ділянки відповідно до їх частин у домоволодінні, а на теперішній час сарай відповідачів знесений, що дозволяє виділити у користування сторін земельні ділянки відповідно до їх часток у домоволодінні, оскільки вони не відповідають дійсності та вищевказаному рішенню суду, у зв'язку з чим суд вважає що ця обставина не може бути підставою для ухвалення повторного рішення з цього ж питання.

Outcome: dismissed