Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати припиненою з 18.04.2011 року іпотеку житлового будинку [ADDRESS], за іпотечним договором від 17 липня 2007 року, що був укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрованиий в реєстрі за № 803, а також визнати припиненим з 18.04.2011 року іпотечний договір від 17 липня 2007 року, що був укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований в реєстрі за № 803. В позовній заяві позивач вказує на те, що 17.07.2007 року між нею та відповідачем були укладені кредитні договори про надання кредиту: за кредитним договором №KGLWG101580014 від 17.07.2007 р. (для придбання житла у кредит) - в розмірі 60 600,00 (шістдесят тисяч шістсот) гривень та за кредитним договором №KGLWG 201580014 від 17.07.2007 р. (кредит на початковий внесок) - в розмірі 15 150,00 (п'ятнадцять тисяч сто п'ятдесят) гривень. На забезпечення виконання кредитного договору №KGLWG101580014 від 17.07.2007 р. між нею та відповідачем був укладений іпотечний договір від 17.07.2007 р. На початку січня 2013 року відповідач у письмовій формі повідомив їй про те, що з 18 квітня 2011 року відповідач розірвав укладені з нею вищезазначені кредитні договори. Таким чином, позивач вважає, що внаслідок того, що з 18.04.2011 р. між нею та відповідачем припинилися основні зобов'язання по укладеним між ними кредитним договорам з 18.04.2011 р., припинила свою дію і іпотека за укладеним між нею та відповідачем іпотечним договором від 17.07.2007 р. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання надав заяву, в якій просить суд справу слухати без участі представника відповідача, в позовних вимогах просить відмовити. Також представником відповідача було надано заперечення на позовну заяву, в якому позивач стверджує, що кредитний договір №KGLWG101580014 від 17.07.2007 р., укладений між позивачем та відповідачем, на даний час є діючим. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. З кредитного договору №KGLWG101580014 вбачається, що між позивачем та відповідачем 17.07.2007 року було укладено договір, згідно якого відповідач зобов'язується надати позивачу кредитні кошти в розмірі 60600,00 грн, ціль якого - житло в кредит, а також в розмірі 13635,00 грн - на сплату страхових внесків, а позивач щомісяця в період сплати повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором. Іпотечним договором від 17.07.2007 року, зареєстрованого в реєстрі під № 803 підтверджується, що позивач на забезпечення виконання кредитного договору №KGLWG101580014 від 17.07.2007 р. передала в іпотеку відповідачу нерухоме майно - житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить позивачу на праві приватної спільної сумісної власності з її чоловіком - [PERSON] Відповідно до рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2012 року визнано недійсним іпотечний договір від 17.07.2007 року, укладений між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 804 в частині внесених змін в п. 2 Договору: дописка номеру договору WG № 101580014, виправлення суми кредиту з 60000 гривень 00 копійок на « 75750 гривень 00 копійок», виправлення щомісячного платежу з 978 гривень 12 копійок на « 1222 гривні 65 копійок». Згідно листа ПАТ КБ «ПриватБанк» 18.04.2011 року кредитні договори №KGLWG101580014 від 17.07.2007 р. та №KGLWG 201580014 від 17.07.2007 р. було розірвано в зв'язку з порушенням [PERSON], позивачем по справі, умов кредитного договору. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено перелік підстав для припинення іпотеки, зокрема: іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі, якщо іпотекодавець не відновив її. Нормами ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає справу в межах наданих йому доказів у відповідності зі ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем та його представником не було надано жодних достовірних доказів того, що кредитний договір №KGLWG101580014 від 17.07.2007 року було розірвано, представник відповідача заперечує проти цього, та стверджує, що даний кредитний договір розірваним не був та на даний час є діючим. Лист ПАТ КБ «ПриватБанк» за №20.1.0.0.0/7-121108/1308 від 08.01.2013 року, на який позивач посилається, як на підставу своїх вимог, суд не бере до уваги, так як даний лист не являється доказом, того, що вищезазначений кредитний договір було розірвано, інших доказів позивачем та представником позивача надано не було, також позивачем не було подано до суду будь-яких клопотань про витребування доказів, які могли б підтвердити, що кредитний договір №KGLWG 201580014 від 17.07.2007 року дійсно було розірвано. Відповідно до рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 20.11.2012 року іпотечний договір від 17.07.2007 року, укладений між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 804 визнаний недійсним в частині внесених змін в п. 2 Договору: дописка номеру договору WG № 101580014, виправлення суми кредиту з 60000 гривень 00 копійок на « 75750 гривень 00 копійок», виправлення щомісячного платежу з 978 гривень 12 копійок на « 1222 гривні 65 копійок», в іншій частині іпотечний договір залишився дійсним. Враховуючи викладене, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed