Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що з 27 липня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2019 року розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] навчається у м. Києві, а Таїсія проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Під час перебування у шлюбі з відповідачем, за взаємною згодою 21.01.2014 року, вони поміняли належну їм на праві спільної сумісної власності двокімнатну квартиру [ADDRESS] на житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими спорудами. Зазначене домоволодіння знаходилося на земельний ділянці площею 0,2500 га, яка знаходилася у користуванні попереднього власника домоволодіння. Договір міни був укладений 21.01.2014 року та в п.1.4 зазначено, що [PERSON] засвідчив, що квартира, яка ними мінялася, належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя, її згода на обмін цієї квартири на домоволодіння була нею підтверджена нотаріально посвідченою заявою. Право власності на зазначене домоволодіння зареєстроване за відповідачем [PERSON] . Також, рішенням Глеюватьскої сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 11.11.2015 року № 37-1/УІІ, земельна ділянка площею 0,25 га, на якій розташоване домоволодіння передана у власність [PERSON] та 10.02.2016 року він зареєстрований власником цієї земельної ділянки. Зазначає, що після припинення шлюбних відносин і розірвання шлюбу, відповідач забрав правовстановлюючі документи на домоволодіння і вважає себе його власником, незважаючи на те, що право власності на домоволодіння отримане ними в шлюбі і з часу його обміну вона постійно з дітьми проживає та зареєстрована в спірному домоволодінні. Вирішити з відповідачем питання, щодо поділу спільного сумісного майна подружжя в добровільному порядку з відповідачем не можливо, у зв`язку з чим вона змушена звернуться до суду. Просить суд, виділити їй 1/2 частину з спільної сумісної власності подружжя якою є житловий будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка, розташовані за адресою [ADDRESS] , визнавши за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку А-1, загальною площею 38,2 кв.м, житловою площею 13,1 кв.м, з господарськими спорудами: Б-літня кухня, В-сарай, Г-погріб, Д-вбиральня, №1,2 огорожа, 1-водоколонка та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 30 вересня 2019 року позовна заява прийнята судом до розгляду, призначена до підготовчого засідання (а.с. 32). 28 листопада 2019 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 39). Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволені. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 49). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 47-48). Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на ухвалює по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, наданим позивачем в обґрунтування своїх вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що сторони з 27 липня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 22 липня 2019 року рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області між ними розірваний (а.с. 16-17). В період шлюбу за спільною згодою подружжя [PERSON] , 21.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір міни, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] , належну йому на праві спільної сумісної власності двокімнатну квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , передав у власність [PERSON] , належний йому на праві власності житловий будинок з господарчими спорудами, який розташований на земельній ділянці 0,25 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1221882000:03:001:0470, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка знаходиться в користуванні [PERSON] . Відповідно до п. 1.4 договору земельна ділянка переходить у користування [PERSON] без зміни її цільового призначення. Також, у вказаному пункті договору зазначено, що згода подружжя на обмін квартири, що відчужується договором, перевірена за заявою [PERSON] , що підтверджується копією договору міни посвідченого державним нотаріусом Криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-47 (а.с. 7-9). На підставі зазначеного договору міни право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за відповідачем [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16465782 від 21.01.2014 року (а.с. 10). Рішенням Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 37-1/УІІ від 11.11.2015 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221882000:03:001:0470 (а.с. 14). 16.02.2016 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру порав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 53374389 від 16.02.2016 (а.с. 15). Розпорядженням голови Глеюватської сільської ради від 27.01.2016 року [ADDRESS] перейменована на вулицю « [ADDRESS] ». Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, як це встановлює ст. 65 СК України. Як зазначила в позові позивач, після розірвання шлюбу відповідач забрав правовстановлюючі документи на спірне майно, вважаючи себе єдиним власником, мирним шляхом вони не змогли діти згоди, щодо виділу частки спірного майна, відповідач в судове засідання не з`явився, доказів на підтвердження заперечень щодо позовних вимог не надав. Отже виходячи з положень ст. 60, 61, 65 Сімейного кодексу, суд дійшов висновку що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя. Частки сторін в спільній сумісній власності подружжя є рівними, відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, якщо інше не було визначено домовленістю між ними. Частинами 2 ст. 70 СК України передбачено умови відступу судом при поділі майна подружжя від засади рівності часток за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один з них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Отже, судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка площею 0,25 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, , кадастровий номер 1221882000:03:001:0470, розташовані за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] , яка підлягає поділу між ними по 1/2 частині, та за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину вказаного нерухомого майна.

Outcome: approved