Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 29 червня 2002 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склались через несумісність характерів. З жовтня 2015 року шлюбних стосунків з відповідачем не підтримують. Шлюб існує формально, тому просила розірвати його. У судовому засіданні позивач, посилаючись на можливість збереження шлюбу, просила надати строк для примирення з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 13 травня 2016 року сторонам було надано шестимісячний строк для можливого примирення. По закінченні строку, наданого судом для примирення подружжя, позивач до суду не з'явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи закінчувати в її відсутності, від позову не відмовилася. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений телефонограмою, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач вдруге не з'явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 червня 2002 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 29 червня 2002 року Пустовітською сільською радою Миронівського району Київської області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 28 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. З жовтня 2015 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, їх сім'я фактично розпалась, шлюб носить формальний характер. Сімейні відносини між подружжям припинились через різні погляди на сімейні відносини. Рішення позивача про розірвання шлюбу є категоричним, викликано обґрунтованими причинами. Розлад в сім'ї не носить тимчасового характеру. Заходи щодо примирення подружжя виявилися безрезультатними, примирення не відбулося. Додаткові заходи до примирення є непотрібними. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу, відсутні. Вимог про відновлення дошлюбного прізвища позивач не заявила. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову до суду позивачем було сплачено 551 грн. 20 коп. судового збору. Вказані витрати підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved