Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON], 1971 року народження аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 25 % з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 31 серпня 1996 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, подружжя проживало разом до 03 вересня 2003 року, після чого шлюб було розірвано. Від спільного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із матір'ю. З 01 вересня 2015 року [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення групи 31-Е в Харківському автомобільно-дорожньому технікумі та потребує матеріальної допомоги батька. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтрим та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував з тих підстав, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина від іншого шлюбу, крім того він надає допомогу своїй матері, як є пенсіонеркою та своїй сестрі. Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 198 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу їм надати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання закінчується у випадку закінчення навчання. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є: батько - [PERSON]; мати - [PERSON]. Після розірвання шлюбу син проживає із матір'ю. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на даний час є студентом денного відділення групи 31-Е Харківського автомобільльно-дорожнього технікуму та його стипендія складає 550,00 грн., що підтверджується довідкою з університету. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі чи частині від заробітку (доходу) платника аліментів. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз'ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає донька, син, а також самі донька, син, які продовжують навчання. Оскільки, позов поданий матір'ю в інтересах сина, суд вважає аліменти стягнути на користь [PERSON], на період навчання [PERSON]. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] до закінчення ним навчання, так як добровільно відповідач коштів на утримання сина, який продовжує навчання, не надає, тому позов підлягає до задоволення. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення по справі: матеріальне становище та стан здоров'я дитини та платника аліментів та вважає, що розмір аліментів є цілком можливим для сплати відповідачем. Отже, суд вважає достатнім та необхідним стягнути аліменти з відповідача у справі у розмірі 25 % з усіх видів доходів на період навчання сина з моменту звернення до суду та до закінчення ним навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тому суд вважає що стягнення аліментів на утримання дитини підлягають стягненню з 17.09.2015 року, оскільки позивач з даною позовною заявою звернулася до суду 17.09.2015 року та до закінчення сином навчання.

Outcome: approved