Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у позові вказала, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16.06.2007 року по 11.05.2014 року. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30.04.2014 року їх шлюб був розірваний. Вказане рішення набрало законної сили 12.05.2014 року. Від даного шлюбу 02.10.2007 року народився син [PERSON], який проживає з позивачем. Відповідач після розірвання шлюбу надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, але не регулярно, в неналежному розмірі і на свій розсуд. Він іноді купує для сина одяг, взуття, оплачує спортивну секцію, в якій займається син в розмірі 150 гривень. Відповідач протягом всього часу після розірвання шлюбу взагалі не надає позивачу грошових коштів на утримання сина. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити. Ухвалою суду від 04.04.2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено [PERSON], яка у судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена, про наявність поважних причин неявки до суду не повідомила. Відповідно до ст.ст. 36, 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), справа розглядається без участі третьої особи. Відповідач в судовому засіданні заперечував факти ненадання матеріальної допомоги на утримання сина, проте, визнав позовні вимоги в повному обсязі, а саме, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Судом розяснено відповідачу процесуальні наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України, а саме у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст.174 ЦПК України). Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Крім того, судом враховано вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. У разі подальшої зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, відповідно до ст. 192 вказаного Кодексу сторони мають право звернутися із позовом про зміну розміру аліментів до суду. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, який має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи у сіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved