Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 лютого 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Дунівській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 1.Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх синів [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] .Спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні характери, різні погляди на життя. Крім того, шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинилися з листопада 2013 року.. Оскільки подальше спільне життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала і на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не погодилася. Відповідач будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи повторно в судове засідання не зявився , причин своєї неявки суду не повідомляв, та заперечення на позов не подав. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу. А тому суд вважає, що є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони з 18 лютого 2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх синів [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Шлюб сторін не склався, у сторін відсутнє взаєморозуміння, склалися різні погляди на життя, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. З листопада 2013 року шлюбні відносини сторін припинені, бюджет у кожного з них окремий. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам сторін. Позивач не бажає продовжувати подружні стосунки. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися з відповідачем не бажає, а відповідач не навів жодних підстав, стосовно заперечення проти розірвання шлюбу, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Сторонами не заявлено спору щодо розподілу сумісного майна .

Outcome: approved