Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказала, що відповідач є її батьком. Батьки перебували у шлюбі, проте останній за рішенням суду розірвано. До досягнення повноліття питання щодо її утримання вирішено батьками, шляхом передачі частини нерухомого майна у її власність. На даний час продовжує навчання у вищому навчальному закладі, а саме в Чорноморському національному університеті ім. Петра Могили за контрактом, на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2017 року. Навчальний план не надає змоги працювати та отримувати дохід. Відповідач добровільно допомоги на її утримання не надає та не спілкується. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно і до закінчення навчання. Представник позивача у судове засідання з»явився. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Просить вимоги задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання з»явилися. Позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Додатково пояснивши, що допомагає дочці по можливості. Не працює, доглядає за братом, який потребує сторонньої допомоги, крім того, на утриманні має малолітню дитину -[PERSON], [INFO], а тому не має фінансової можливості щомісячно допомагати. Крім того, зазначив, що передав у власність позивачу частину нерухомого майна. Просять відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали цивільних справ № 2-56/09 та №2-1198/07, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими , але підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, позивач є донькою відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач 01.09.2017 року вступила до навчального закладу Чорноморського національного університету ім. Петра Могили на денну форму навчання, спеціальність філологія, переклад. Термін навчання закінчується [INFO]. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, тому змушена звернутися до суду. Рішенням Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.10.2007 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено, тобто з останнього стягнуто на утримання дитини аліменти в розмірі ј частини доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття-[INFO]. Ухвалою Знам»янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.04.2009 року визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] за якою останній передав Ѕ частину будинку в рахунок аліментів, своїй дочці -[PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із змісту ч. 3 ст. 181 СК України слідує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовий сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (ст.189 СК України). У відповідності до ч.1 ст.190 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Суд, приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що передав у власність позивача частину нерухомого майна в рахунок сплати аліментів, як наслідок звільняється від подальшої сплати аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, оскільки, договору між батьками щодо виконання обов`язку з утримання дитини, договору про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно відповідачем, не було оформлено та не посвідчено нотаріально. Відсутність відповідного договору сторонами не заперечується. Отже, виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоров'я, а також те, що відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання своєї доньки- позивача, та те, що на його утриманні є інша малолітня дитина, суд дійшов висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню. В силу п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.. ст..180, 181, ст. 182, ст. 190 ЦК України, Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: partial