Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 травня 2009 р. у Золотопотіцькій селищній раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №08. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у шлюбі мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Сторони не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин з 26 серпня 2015 р. Вони виявились зовсім чужими людьми з різними поглядами на життя, мають різні цінності та бачення майбутнього, втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Примирення неможливе, спроби спільно проживати виявились марними. Шлюб суперечить їх інтересам, а тому просить його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутності та не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином в порядку ст.ст.74-76 ЦПК України викликався до суду, а тому згідно із вимогами ст.ст.224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї. Відтак, за аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 19 травня 2009 р. у Золотопотіцькій селищній раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис №08, в якому мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Встановлено, що сторони з серпня 2015 р. проживають окремо, не підтримують подружні відносини та не ведуть спільне господарство, сім*я розпалась та шлюб існує формально. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін. Відтак, суд приходить висновку, що формально існуючий шлюб слід розірвати, позов же є підставним, обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. За умовами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 551,20 судового збору.

Outcome: approved