Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних поглядів на життя, взаєморозуміння. Від шлюбу дітей не має. Просить розірвати шлюб, зареєстрований Суворовським районним у місті Херсоні відділі Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 120 від 24 квітня 2018 року. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Позивачка в судове засідання не з`явилася, до його початку подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Суворовським районним у місті Херсоні відділі Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 120 від 24 квітня 2018 року. Від шлюбу дітей сторони не мають. Сторони на протязі півтора року спільно не проживають, спільного побуту не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних поглядів на життя, взаєморозуміння. З копії заяви відповідача, посвідченої адвокатом Зельманов Іриною, яка виступає в якості нотаріуса в Ізраїлі від 08.06.2020 року вбачається, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідач через органи реєстрації актів цивільного стану розривати шлюб не бажає. Примирення неможливе. Подальше перебування в шлюбі суперечить правам і законним інтересам позивача. Дані обставини підтверджуються заявами позивача , свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « [PERSON] ». Аналіз положень Сімейного кодексу України дає підстави стверджувати, що в переважній своїй більшості його норми мають явно виражене ґендерне наповнення, тобто він є ґендерно-чутливим за змістом. При цьому, в основному, такі норми є ґендерно-збалансованими, тобто такими, що не містять підстав для дискримінації жінок і чоловіків, у всіх сферах правовідносин, що охоплюються Сімейним кодексом України та відповідають елементам ґендерної рівності. Вказана тенденція прослідковується, починаючи із статті 1 Сімейного кодексу, якою передбачено побудову сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також взаємодопомоги і підтримки. Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплена статтею 7 цього Кодексу, а також статтею 24 СК України, відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. Ніхто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому бувше подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем . На підставі викладеного,

Outcome: approved