Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання квартири спільною сумісною власністю, розподілу спільної сумісної власності. В якому просить суд: Визнати договір дарування на нерухоме майно, а саме: двокімнатної квартири [ADDRESS] від 20.09.2005 р. посвідченого, Ситнік О.О. державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №1-3747, удаваним, що приховував договір купівлі-продажу; Визнати договір дарування на нерухоме майно, а саме: двокімнатної квартири [ADDRESS] від 20.09.2005 року посвідченого, Ситнік О.О. державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №1-3747, як договір купівлі-продажу двокімнатної квартири під [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON]; Визнати спільною сумісною власністю подружжя двокімнатної квартири [ADDRESS]; Розділити спільне сумісне майно [PERSON] та [PERSON] - двокімнатної квартири [ADDRESS], визнавши за кожним із них право власності по 1/2 частці вказаної квартири та порядок користування відповідними частками.В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02 січня 1974 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. В період шлюбу на ім'я [PERSON] від його сестри [PERSON] було посвідчено договір дарування на нерухоме майно, а саме: двокімнатної квартири [ADDRESS]. На підставі зазначеного договору дарування, від 06.10.2005 року на квартиру оформлено право власності КП « КБТІ», номер запису 543 в книзі 236П-543. Договір дарування укладався з відповідними умовами, які були погоджені між [PERSON] та [PERSON], згідно розписки від 20.09.2005р., відповідно до якої в рахунок отримання по договору дарування нерухомого майна, [PERSON] надає матеріальну допомогу по необхідності, яка на даний період часу заключається в наступному: виплата боргів за комунальні послуги на утримання вказаної вище квартири, яка утворилась станом на кінець 2005 року в розмірі 5000 грн.; виплата боргів за комунальні послуги на утримання спірної квартири, яка належала [PERSON] в розмірі 3000 грн.; витрати на операцію внучці [PERSON] в розмірі 500 грн. та післяопераційна реабілітація щорічна в спец профілакторію в період з 2005 року по 2012 рік в розмірі 9600 грн.; витрати пов'язані з похованням чоловіка [PERSON] в розмірі 1500 грн. Тому з тих підстав під зазначеним договором дарування прихований договір купівлі-продажу. Грошова сума за квартиру сплачена у вигляді матеріальної допомоги. Вказала, що вона отримала від свого сина грошові кошти в розмірі 6000 дол. США на ремонт спірної квартири та надання матеріальної допомоги [PERSON] Загальний розмір витрат пов'язаних з проведенням ремонтних робіт становить 21023 грн. За таких підставі позивач вважає спірну квартиру об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, так як отримана не безоплатно і на неї понесенні значні витрати, але відповідач не бажає ділити квартиру в добровільному порядку, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про виселення, в якому просить суд: виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання другого житлового приміщення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що шлюб між ними станом на 21.11.2013р. розірвано рішенням суду. Вказав, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], яку він придбав хоча й в період шлюбу, однак в дар від своєї рідної сестри [PERSON] Проте [PERSON] близько 4 років після фактичного припинення шлюбних відносин не бажає покинути житлове приміщення, яке тимчасово зайняла та продовжує мешкає у спірній квартирі без будь-яких правових підстав, чим створює йому, як власнику квартири, перешкоди у здійснені його права власності. На неодноразові вимоги виселитися зі спірної квартири, відповідач відмовляється, при цьому самостійно зачинила одну із кімнат квартири, встановивши замок та не пускає до цієї кімнати, чим перешкоджає вільно користуватися та розпоряджатися майном, у зв'язку з чим [PERSON] змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача, за первісним позовом, в судовому засіданні, кожен окремо, пояснили, що первісні позовні вимоги підтримують в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягають на їх задоволенні. Вказали, що договір дарування квартири укладався з певними умовами, які були погоджені між [PERSON] та [PERSON] згідно розписки від 20.09.2005 року, відповідно до умов якої в рахунок отримання по договору дарування нерухомого майна [PERSON] надає матеріальну допомогу по необхідності. Тобто під договором дарування приховано договір купівлі-продажу і повинні бути застосовані правила, які регулюють договір купівлі-продажу. Грошова сума за квартиру [PERSON] сплачена у вигляді матеріальної допомоги, так як сторони між собою погодили такий спосіб розрахунку за майно. Тому, після отримання по договору дарування квартири, яка не була придатна для проживання і потребувала капітального ремонту, згідно розписки від 16.09.2005 року [PERSON] отримала від свого сина грошові кошти на ремонт квартири та надання матеріальної допомоги [PERSON] Зазначили, що проведення даного ремонту підтверджується договором підряду про надання послуг та квитанціями на придбання матеріалу для проведення ремонту на загальну суму 21023,00 грн. Таким чином майно було поліпшено на 27000 грн. за таких підстав позивач вважає, що спірна квартира є спільною сумісною власністю та підлягає розподілу. Позивач [PERSON] пояснила, що у них була 4-х кімнатна квартира, яку вони передали її синові від першого шлюбу. Одночасно в двох квартирах робився ремонт, тому в квитанціях про придбання будівельних матеріалів більша кількість придбаного, ніж потрібно в спірну квартиру. Вона досі прописана в квартирі сина, в спірній квартирі вона не зареєстрована. Іншого житла вона не має. Договір дарування оформили через те, що була дешевша оплата за оформлення. При укладенні договору дарування вона присутня не була, але разом з чоловіком їздила реєструвати договір в БТІ. Зміст укладеного договору вона не читала. Розписка оформлялась в момент укладення договору, та відображала всі умови надання [PERSON] матеріальної допомоги, яку вони передбачили. Вважає, що строк позовної давності не пропущено, через т е, що вона нещодавно дізналась про те, що замість договору купівлі- продажу було укладено договір дарування. Представник первісного позивача [PERSON] доповнила, що по квартирі були борги і [PERSON] могла втратити вказану квартиру через шахрайські дії сторонніх осіб. Вона хотіла продати квартиру і звернулась до [PERSON]. [PERSON] були надані гроші на покриття боргів по двох квартирах спірної і тієї, в якій вона проживала та обіцянка допомагати в подальшому. [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні, пояснили, що з зустрічними позовними вимогами не згодні в повному обсязі та заперечують проти їх задоволення, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях. Вказали, що в період з 20.09.2005 року на утримання спірної квартири за кошти в розмірі 6000 дол. США, що були отримані в борг від [PERSON], було здійснено ремонт в квартирі, за рахунок чого цінність квартири істотно збільшилась. Вказали, що позивач за зустрічним позовом не довів, що позивачем за первісним позовом чиняться дії щодо руйнування житла, використання його не за призначенням та систематичного порушення прав соціального співжиття роблять неможливим для спів проживання. Зазначила, що вона дбає про стан квартири. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник, в судовому засіданні, кожен окремо, пояснили, що первісний позов не визнають в повному обсязі, посилаються на обставини викладені в письмових запереченнях. Зазначили, що між [PERSON] та його сестрою було укладено договір дарування без умов, згідно розписки від 20.09.2005р., як це зазначено в позові [PERSON] Вказали, що в дані розписці відсутній підпис [PERSON] чи взагалі будь-які дані про те, що він міг знати про дану розписку. Зазначили, що [PERSON] не була стороною в договорі дарування, тому не могла досягти будь-яких суттєвих умов по договору дарування з дарувальником - [PERSON] Отже, оскільки договір дарування був нотаріально посвідчений, то ніяка розписка, складана у звичайній письмовій формі та ще й за участі не сторони по договору, не може свідчити про наявність якихось інших суттєвих умов, ніж ті, що вказані виключно у договорі дарування. Договір купівлі-продажу не укладався. Крім того, просили застосувати строк позовної давності. Позивач та представник позивача за зустрічним позовом, в судовому засіданні, кожен окремо, пояснили, що зустрічні позовні вимоги підтримують в повному обсязі, вважають їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Зазначили, що спірна квартира є приватною власністю [PERSON], шлюб між ними розірвано рішенням суду, проте [PERSON] не бажає добровільно покинути помешканням. Самовільно зачинила одну із кімнат квартири, встановивши замок, чим перешкоджає вільно користуватися та розпоряджатися майном. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні, пояснила, що бажання дарувати квартиру у неї не було. По її квартирам були великі борги. [PERSON] знав, що були сплачені борги і що треба були гроші. Розписку писали коли оформляли договір, при цьому передбачии витрати на лікування онуки, на похорон чоловіка завчасно. Коли у неї виникали матеріальні труднощі, їй завжди допомагала [PERSON] Їй відомо, що у квартирі в подальшому був зроблений великий ремонт. Представник третьої особи: Третя Криворізька державна нотаріальна контора, до судового засідання, не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не відомі. Суд дослідив матеріали справи: - свідоцтво про укладене шлюбу 02.01.1974 р. між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «[PERSON]», актовий запис №14 (а.с.9); - Договір дарування від 20.09.2005 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1-3747, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар квартиру [ADDRESS] (а.с.10); - Витяг про реєстрації права власності на нерухоме майно виданий КП «Криворізьке БТІ» №8553065 від 06.10.2005р., відповідно до якого [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] про що зроблено запис №543 в книзі: 236П-543 (а.с.11); - розписка від 20.09.2005 року складена [PERSON] на отримання від [PERSON] матеріальної допомоги в рахунок квартири по [ADDRESS] по договору дарування від 20.09.2005р. подарованої [PERSON] Матеріальна допомога заклечається в наступному: виплата боргів за комунальні послуги на утримання вказаної вище квартири, яка утворилась станом на кінець 2005 року в розмірі 5000 грн.; виплата боргів за комунальні послуги на утримання спірної квартири, яка належала [PERSON] в розмірі 3000 грн.; витрати на операцію внучці [PERSON] в розмірі 500 грн. та післяопераційна реабілітація щорічна в спец профілакторію в період з 2005 року по 2012 рік в розмірі 9600 грн.; витрати пов'язані з похованням чоловіка [PERSON] в розмірі 1500 грн. Допомога на лікування [PERSON] в розмірі 800 грн. (а.с.12); - розписка від 16.09.2005р., складена [PERSON] в тому, що вона отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 6000 дол. США (а.с.13); - Договір №237 від 04.11.2006р. укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] на виготовлення, встановлення із ПВХ Next-4К конструкцій, на загальну суму 7831 грн., адреса встановлення: [ADDRESS] (а.с.14-16); - Накладні та касові чеки на придбання товарів та послуг (а.с.17-36); - Путівки №147, №0117 виданій [PERSON] для оздоровлення (а.с.55); - Довідка від 18.11.2013р. №694 видана ПАТ «Державний Ощадний банк України» [PERSON] в тому, що в ТВБВ №10003/0555 АТ «Ощадбанк» на його ім'я відкрито компенсаційний рахунок [NUMBER] по якому були здійснені операції: 27.10.2005р. - списано борг ЖКУ - 741,14 грн.; 27.10.2005р. - списано борг ЖКУ - 1772,10 грн. (а.с.57,58); - Заява [PERSON] надана Начальну ділянки Вязовському Н.В. з проханням обстеження санвузла в квартирі за адресою: [ADDRESS], на підставі якої було складено акт від 11.11.2013р. про обстеження санвузла у вказаній квартирі (а.с.59-60); - Заява [PERSON] надана Начальну ділянки Вязовському Н.В. з проханням обстеження кількості віконних рам в квартирі за адресою: [ADDRESS], на підставі якої було складено акт від 11.11.2013р. (а.с.61-62); - Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30.09.2013р., відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу за розпискою в розмірі 48000 грн. (а.с.63) - рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08.08.2013 року, яке Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.10.2013 року залишено без змін, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.69,71-72); - Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкту нерухомості №13704393, № 13704220 від 29.11.2013р. (а.с.73-75); - Довідки про суми нараховані до сплати комунальними та іншими службами місту станом на 01 жовтня 2005 року та 01 січня 2006 року, за адресою: [ADDRESS] (а.с.99-100); - Трудова книжка від 27.09.1966р. на ім'я [PERSON] (а.с.102-103); - Дублікат договору дарування квартири від 20.09.2005р. (а.с.107-108); - квитанції (а.с.113-114). Дослідивши докази, суд критично відноситься до наданих накладних та касових чеків на придбання товарів (а.с.17-37), як до недостовірних доказів щодо проведення в спірній квартирі ремонту. Суд критично відноситься до договору позики грошей ( на а.с.16) як до неналежних доказів. Суд критично оцінує пояснення відповідача [PERSON], що до умов укладеного 20.09.2005 року правочину, оскільки вони спростовуються укладеним договором дарування ( на а.с. 10) Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову та про наявність підставі для задоволення зустрічного позову в повному обсязі, мотивуючи своє рішення наступним чином. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], на підставі договору дарування від 20.09.2005р., на праві приватної власності належить [PERSON] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням суду (а.с.69). Згідно змісту ст.. 717 Цивільного кодексу України вбачається, що за договором дарування одна сторона передає або зобов'язана передати в майбутньому другій стороні безоплатно майно у власність. Згідно до ст. 235 ч. 2 Цивільного кодексу України якщо правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді чинили. Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочинну є недодержання в момент вчинення правочинну стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а ч. 3 цієї статті передбачено, якщо недійсність правочинну прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З посилання позивача за первісним позовом, щодо приховання під договором дарування договору купівлі-продажу, суд погодитися не може, оскільки договір дарування від 20.09.2005р. укладений між [PERSON] та [PERSON] А розписка від 20.09.2005 року про надання матеріальної допомоги в рахунок спірної квартири, надана [PERSON] [PERSON] Відповідно до 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином договір дарування був нотаріального посвідчений, а розписка складена в письмовій формі, за участю не сторони по договору дарування та не може свідчити про наявність інших істотних умов, ніж ті, що вказані в договорі дарування. [PERSON] стверджує, що грошова сума за квартиру нею сплачена в вигляді матеріальної допомоги, так як сторони між собою погодили такий спосіб розрахунку за майно. Проте [PERSON] не є стороною в договорі дарування. На підставі викладено, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення первісних позовних вимог в частині визнання договору дарування удаваним право чином, визнання договору дарування договором купівлі-продажу. Крім того, відповідно до положень ст. 257 ЦК України, якою встановлено загальний строк позовної давності тривалістю в три роки, а також положень ч.4 ст. 267 ЦК України, відповідно до якої, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний правочин укладено 20 вересня 2005 року, тоді як з вимогою про визнання його удаваним, позивач за первісним позовом звернулася тільки 22.07.2013 року (а.с.1), тобто з пропуском строку позовної давності й питання про його поновлення не ставила, жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку не наведено. Відповідач та його представник за первісним позовом заявили клопотання про застосування строку позовної давності. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що розписка про умови укладення договору дарування складалась в час укладення договору, крім того вона разом з [PERSON] їздили в КП ДОР «КБТІ» реєструвати укладений правочин, отже [PERSON] в 2005 році знала який саме правочин був укладений. Позивач [PERSON] посилалась на те, що разом з [PERSON] здійснила ремонт у спірній квартирі, за рахунок чого цінність квартири істотно збільшилась, а, отже, квартира стала спільною власністю подружжя і підставою для звернення до суду з даним позовом. В таким твердження суд погодитися не може. Дійсно відповідно до ст. 62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Проте, відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущенні. Статтею 61 Цивільно-процесуального кодексу України передбачені обставини звільнення від доказування. Позивачем за первісним позовом не надано належних доказів про те, що за рахунок здійснення ремонту у спірній квартирі вартість квартири істотно збільшилась. Від проведення експертного дослідження позивач та її представник відмовились. Згідно договору позики, на підставі якого [PERSON] отримала від [PERSON], грошові кошти в розмірі 6000 дол. США, про те вказаний договорі не передбачає цілі надання грошових коштів. Тому суд критично відносить до даних [PERSON] доказів та не приймає їх. Таким чином,

Outcome: approved