Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з моменту пред'явлення позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв'язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач доводиться їй рідним батьком, розлучений з її матір'ю і проживає окремо. На даний час вона навчається у Міжнародному гуманітарному університеті міста Одеси на умовах контракту на денній формі навчання, у зв'язку з чим позбавлена можливості працевлаштування та відповідно потребує матеріальної допомоги. У відповідача відсутні причини, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти на її утримання на час навчання. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Знам'янського міськрайонного суду від 12 грудня 2011 року шлюб між останніми розірвано (а.с. 5). Відповідно до довідки виданої 10 лютого 2016 року за №1170, [PERSON] навчається у Міжнародному гуманітарному університеті міста Одеса, на денній формі навчання, на умовах контракту. Строк навчання з 01 вересня 2015 року по [INFO] року (а.с. 6). Наявні в матеріалах квитанції свідчать про понесення позивачем витрат на оплату навчання в сумі 10800 грн. за 2015 рік та за проживання в гуртожитку за період з 01 вересня 2015 року по 31 січня 2016 року в сумі 2240 грн. (а.с. 7,8). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (ст.199 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання дітям матеріальної допомоги, якої вони потребують саме у зв'язку з навчанням. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки у зв'язку з її навчанням, що повнолітня [PERSON], якій не виповнилося 23 років, продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі навчання, що позбавляє її можливості працевлаштування, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, матеріальне становище сторін, а також враховуючи інші обставини що мають істотне значення для вирішення справи, а саме витрати позивача, що пов'язані з навчанням, погоджуючись зі способом визначення аліментів у частці, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача на утримання повнолітньої дочки аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, до закінчення нею навчання. Разом з цим суд відзначає, що глава 16 Сімейного кодексу України, яка регулює відносини між батьками і повнолітньою дочкою, сином щодо надання їм утримання, не містить вказівки на те, що розмір стягуваних аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання повинен бути не меншим ніж 30% встановленого Законом прожиткового мінімуму, як про це відзначає позивач. Право на утримання аліментів невід'ємно, пов'язане з навчанням. Тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved