Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що вона являється рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді двохкімнатної квартири [ADDRESS] . Звернувшись до державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини отримала відмову, з якої дізналася, що при житті її сестра склала заповіт, посвідчений Першою черкаською державною нотаріальною конторою 03 жовтня 2018 року за р. 1-3670, яким все майно заповіла [PERSON] . За життя [PERSON] говорила що вона буде єдиною спадкоємницею після її смерті. Зазначає, що у черговий раз до неї зателефонувала її сестра та повідомила, що хоче на неї зробити правочин щодо квартири, свій намір пояснювала тим, що її сусідка [PERSON] запропонувала їй прийти в їхню церкву «Свідків Ієгови» та прийняти віру, а в разі її смерті все своє майно віддати церкві. Приблизно 16-17 вересня 2018 року до неї зателефонувала жінка з Черкас на ім`я [PERSON] та повідомила, що [PERSON] втратила свідомість і впала біля під`їзду, сусіди викликали швидку та вона була госпіталізована в Третю Черкаську міську лікарню. Приїхавши позивач постійно знаходилась в лікарні біля своєї сестри [PERSON] та лікувала її за свій рахунок, виконуючи всі вказівки та рекомендації лікаря. [PERSON] після того, що сталося, була неконтактною, знаходилась в безпорадному стані, не могла розмовляти, не впізнавала людей та особисто не могла виявляти свої думки, своє волевиявлення щодо прийняття будь яких рішень та прохань. У неї стояв носогортанний катетер через який вона її харчувала, оскільки не могла самостійно ковтати в зв`язку з парезом і відсутністю ковтального рефлексу, очі були майже постійно закриті. Після смерті [PERSON] відповідач почала вимагати документи на квартиру та ключі від неї, однак, позивач їй відмовила. Вважає заповіт незаконним, а дії відповідача ганебними та такими, що переслідують особисту матеріальну користь. Просить визнати заповіт складений [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчений Першою черкаською державною нотаріальною конторою 03 жовтня 2018 року за № 1-3670 недійсним. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.06.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду у порядку загального провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Гукова Л.О. позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити з мотивів викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Вважає доводи викладені в позовній заяві необґрунтованими та не підтверджені доказами. Зазначає, що [PERSON] знаходилась на лікуванні з 16.09.2018 по 07.10.2018 року, виписано її 07.10.2018 року у зв`язку з покращенням стану здоров`я та не надано рекомендацій лікування яке було б пов`язано з відхиленням в її психічному чи емоційному стані. Хоча [PERSON] заповіт підписала 03.10.2018 року у КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради вона була в стані одужання, тому немає сумніву, що спадкодавець у момент складання заповіту усвідомлювала значення своїх дій щодо призначення її своїм спадкодємцем, а також могла керувати своїми діями. Більш того, на момент складання заповіту у нотаріуса не виникло жодних сумнівів стосовно порушень психічного стану заповідача [PERSON] . Третя особа нотаріус Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. в судовому засіданні пояснила, що вона була викликана в третю Черкаську міську лікарню для складання заповіту. Відповідач [PERSON] безпосередньо звернулась до неї з документами щодо оформлення заповіту. Заповідач була хвора, знаходилась в ліжку. Вона порозумілась з нею, хоч розмовляла вона дуже погано, але чітко відповідала на її запитання. Підписувати заповіт не могла, тому були залучені свідки. Нею був складений заповіт та посвідчений. В подальшому третя особа до суду не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, у вирішенні справи покладається на компетентність суду та просить повідомити про прийняте рішення по справі. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON] , яка відповідно до свідоцтва про смерть від 26.03.2019 року серії [NUMBER] померла [INFO] . Факт того, що померла [PERSON] є сестрою позивачки [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи їхніми свідоцтвами про народження, з яких вбачається, що їх дівочі прізвища зазначені як « [PERSON] », а батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що позивачка 29.03.2019 року зверталася до Першої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її рідної сестри [PERSON] . На вказану заяву отримала відповідь нотаріуса про результати розгляду заяви № 1235/02-14 від 06.05.2019 в якій зазначено, що померлою [PERSON] за життя складено 03.10.2018 року заповіт, яким остання все своє майно заповіла [PERSON] . Таким чином, оскільки заповіт складено не на користь [PERSON] , тому вона не відноситься до осіб, які мають право на виділення обов`язкової частки, у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на квартиру. Судом встановлено, що за життя [PERSON] , відповідно до заповіту від 03.10.2018 року, посвідченого нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. заповіла [PERSON] все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось на момент її смерті. Позивач в своєму позові зазначає, що оскаржуваний заповіт був складений померлою [PERSON] тоді коли вона перебувала в безпорадному стані та не могла усвідомлювала значення своїх дій, а відповідачка скористалася цим. Відповідно до виписки з історії хвороби № 16200 Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ЧМР» вбачається, що [PERSON] , [INFO] була госпіталізована до лікарні 16.09.2018 року, а виписана 07.10.2018 з діагнозом цереброваскулярна хвороба. Порушення мозкового кровообігу за геморагічним типом (16.09.2018 року) в басейні правої середньої мозкової артерії з формуванням масивної внутрішньо мозкової гематоми в тім`яній ділянці праворуч та проривом в шлункову систему. Лівостороння геміплегія. Афатичні розлади. Церебральний атеросклероз ІІІ.ІХС: дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст; ризик 4. Післяопераційний (1997) гіпотиреоз. Правобічна прикорнева застійна бронхопневмонія. В даній виписці з історії хвороби зазначено, що стан при виписці [PERSON] поліпшився, помічається позитивна динаміка в неврологічному статусі - регрес рухових порушень до глибокого порезу в лівій нозі елегія лівої руки, незначний регрес порушень мови - вимовляє окремі слова, розуміє звернену мову, виконує інструкції. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними ( тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.05.2020 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої було поставлено наступні питання: 1). Чи могла [PERSON] , [INFO] , враховуючи її стан здоров`я на момент укладення заповіту 02.10-03.10.2018 року на користь [PERSON] , усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними? 2). Чи могла [PERSON] у такому стані, в якому вона перебувала станом на 03.10.2018 року, розуміти текст заповіту, який був складений та оголошений нотаріусом? Згідно висновку судової-психіатричної експертизи № 482 від 07.12.2020 року, у [PERSON] , [INFO] на момент укладення заповіту 02.10-03.10.2018 р. на користь [PERSON] , станом на 03.10.2018 р. відмічалися прояви психічного розладу у формі судинної деменції з гострим початком (F-01.0 за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду) - через що вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, перебувала в такому стані , що не могла розуміти текст заповіту, який був складений та оголошений нотаріусом. В судовому засіданні були допитані свідки, зокрема, [PERSON] повідомив, ще до того як [PERSON] потрапила в лікарню, вона рухалася, гуляла, ходила, була фінансово незалежною. Коли потрапила в лікарню провідував її, вона лежала, спала, звертався до неї, але вона не реагувала, зазначив, що з нею не було мовного контакту, у неї були швидкі рухи очима та смикала рукою, біля неї була її сестра. Свідок [PERSON] пояснив, що знав [PERSON] та чув від неї що збиралася своє майно залишити своїй сестрі [PERSON] . Також зазначив, що померла та [PERSON] були сусідами. Коли [PERSON] привезли з лікарні, він заходив до неї у квартиру, де вона лежала без свідомості, можливо, що спала. Свідок [PERSON] пояснила, що була знайома з [PERSON] , до того як остання потрапила в лікарню. Вела активний спосіб життя та не потребувала догляду, говорила що бажає щоб квартиру після її смерті успадкувала сестра [PERSON] . Стосунки між померлою [PERSON] та [PERSON] були на рівні «послуга-оплата». Також пояснила, що провідувала померлу в лікарні 03.10.2018 року, зверталася до неї, але ніякої реакції не було, розмовляти вона не могла. У неї стояв катетер, годували її через зонд. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знав давно. Коли дізнався, що вона потрапила в лікарню провідував її 24.09.2018 року та 03.10.2018 року. Очі у неї були закриті, вона була неконтактною, розмовляти з нею було неможливо, вона не реагувала на його мову, біля неї знаходилась сестра [PERSON] . Влітку 2018 року, коли приїжджала [PERSON] до [PERSON] , остання тоді говорила, що квартира буде сестрі. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] говорила їй особисто, що має намір залишити своє майно сестрі [PERSON] , та просила щоб пішла з нею до нотаріуса скласти заповіт на сестру. Також [PERSON] говорила, що боялася [PERSON] , що вона «втягнула її в секту». Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] була адекватною, енергійною людиною і нікого не просила про допомогу до того, як у неї стався інсульт. 03.10.2018 року вона відвідувала її в лікарні, очі були заплющені, зверталася до неї, але не було ніякої реакції, була безконтактною, не могла виражати бажання не впізнала її. Раніше [PERSON] говорила, що майно збиралася оформити на сестру. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] просила її щоб прийшла до неї, бо боїться [PERSON] , також говорила про наміри оформити майно на сестру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, пояснив, що він був лікуючим лікарем у [PERSON] . Пацієнтка потрапила до лікарні в безпорадному стані в результаті гострого порушення мозкового кровообігу за геморагічним типом в області правої середньої мозкової артерії, тобто в коматозному стані з втратою свідомості, в стані сопору. На момент складання заповіту 03.10.2018 йому важко судити настільки глибоко вона сприймала світ. В медичній карточці зазначено, що стан її був середньої важкості та був відсутній вербальний контакт, який стан був після обіду цього дня він пояснити не може. Досліджуючи в судовому засіданні заповіт від 03.10.2018 року [PERSON] на ім`я [PERSON] суд звертає увагу на запис, що [PERSON] розуміла значення своїх дій, добровільно та без будь-якого насильства, примусу, в присутності свідків, обраних нею особисто : [PERSON] , [PERSON] все майно заповіла [PERSON] . Даний заповіт, в зв`язку з хворобою та вадами зору та неможливістю підписати заповіт на її особисте прохання та в її присутності текст заповіту підписав [PERSON] . Допитуючи в судовому засіданні нотаріуса [PERSON] було з`ясовано , що говорити заповідач не могла, говорила дуже погано, проте вона жестами та мімікою її розуміла. При таких обставинах, суд критично оцінює як покази нотаріуса, так і сам складений нею заповіт, постільки, як з`ясовано в судовому засіданні, та з показів лікаря, хвора не говорила, вербальний контакт був відсутній, а тому обирати особисто свідків не могла. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що свідків для підписання заповіту привезла до лікарні вона. Особа, яка підписала заповіт [PERSON] є її давнім знайомим, якого вона і просила під`їхати до лікарні для підписання заповіту. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знала [PERSON] з 2016 року, спілкувалася з нею, також пояснила, що їй зателефонувала [PERSON] , бо потрібно скласти заповіт. Спочатку вранці вони завезли документи нотаріусу, а потім поїхали в лікарню. Пояснила, що [PERSON] розмовляла не реченнями, а словами, говорила кілька слів, впізнавала, нотаріус задавала їй запитання, на деякі вона говорила, а на деякі кивала, показувала рукою, відповідала «да». На запитання на кого хоче скласти заповіт казала « [PERSON] », коли заходила до неї вона плакала. Сестра [PERSON] в цей час знаходилась в коридорі. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її подруга, вона спілкувалася з [PERSON] допомагала їй. Знала про [PERSON] зі слів [PERSON] , деталі складання заповіту їй не відомі. Враховуючи вищевикладені обставини, суд звертає увагу на те, що особисто [PERSON] не запрошувала нотаріуса для складання заповіту та не могла висловити свою волю щодо того, кому бажає заповісти своє майно, оскільки нотаріус прийшов із готовим надрукованим проектом заповіту, який посвідчувався у присутності свідків, яких запросила відповідач по справі [PERSON] . Сама ж [PERSON] не могла підписати даний заповіт, підписала інша особа, якого також запросила відповідач по справі. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України. Відповідно до ч.1 с.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Підставою для визнання правочину недійсним по ст.225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Висновок експертизи у такій справі є лише одним з доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами , будь-які зовнішні обставини ( покази свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Із пояснень нотаріуса Починок Ю.Б. вбачається, що [PERSON] знаходилась в лікарні та дуже погано говорила. Вона встановила її волевиявлення та посвідчила заповіт. У той же час, слід зазначити, що нотаріус, бачачи такий стан [PERSON] , не пересвідчилась чи дійсно її стан здоров`я та самопочуття дозволяв без висновку лікаря зробити висновки, що вона дійсно виявляє волевиявлення на укладення заповіту на ім`я [PERSON] і це відповідає її інтересам за тих обставин, в яких вона перебувала, оскільки [PERSON] не могла бути без сторонньої допомоги і догляду. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладені норми права, обставини справи суд вважає, що в момент укладання заповіту, [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки станом на 03.10.2018 року у неї відмічалися прояви психічного розладу у форі судинної деменції з гострим початком (F-01.0 за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів) що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доводи відповідачки [PERSON] про те, що померла [PERSON] перебувала у нормальному стані під час укладення заповіту не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, не містять чітких та достовірних підтверджень даного факту. Доводи про те, що експертний висновок № 482 від 07.12.2020 є недопустимим доказом, оскільки головою комісії є [PERSON] , а представником позивача при подачі позову був [PERSON] , які можуть мати родинні зв`язки, суд оцінює критично. Доказів родинних чи інших яких-небудь зв`язків відповідач не надала. В судовому засіданні пояснила, що це її припущення. Також суд критично оцінює і покази свідка [PERSON] стосовно того, що [PERSON] розмовляла не реченнями, а словами, говорила кілька слів, відповідала на запитання нотаріуса. Дані покази спростовуються як показами інших свідків, так і висновком експертів. Таким чином, суд вислухавши сторони та їх представників, свідків, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку що позивачем доведено в судовому засіданні обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved