Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 161\~000 грн., сплачену комісію банків за перерахування вказаних коштів в розмірі 3\~400 грн. та проценти за користування коштами в розмірі 7\~516 грн. 27 коп., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перерахувала на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 161\~000 грн. Так як відповідач безпідставно отримав вказані кошти, зобов`язаний їх повернути. Крім того, враховуючи положення ст. 536 ЦК України, просить стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами, загальний розмір яких складає 7\~516, 27 грн. Просить позов задоволити. Представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву, позов заперечив повністю, зазначивши, що вважає позовні вимоги безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки відповідач жодного відношення не має до грошових коштів перерахованих позивачем, він їх не отримував та не використовував на власні потреби. Зазначає, що 02.02.2020 року за заявою позивача було відкрито кримінальне провадження, щодо заволодіння шахрайським способом її грошовими коштами в розмірі 3\~021 грн. 08 коп. В межах даного кримінального провадження було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України [PERSON] , який є рідним братом відповідача. В подальшому [PERSON] за вчинення вказаного злочину було засуджено вироком Галицького районного суду м. Львова від 12.06.2020 року та задоволено цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину та стягнуто з останнього в її користь 51\~150 грн. Крім того, в межах даного кримінального провадження було встановлено, що відповідач не причетний до вчинення шахрайських дій щодо заволодіння та використання грошових коштів [PERSON] , оскільки рахунком на який поступали кошти, користувався лише його брат, [PERSON] , який самостійно використовував пін коди та паролі та розпоряджався грошовими коштами, які надходили на рахунок. Ці обставини не заперечувала і [PERSON] , як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження. Враховуючи наведене, просить відмовити в задоволенні позову. Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що твердження відповідача не відповідають дійсності, оскільки відповідач свідомо передав у користування свого брата [PERSON] свій банківський рахунок, на який надходили кошти від позивача та контролював їх рух. Тобто був обізнаний, що на його рахунок безпідставно надходять кошти від [PERSON] , але ніяких дій, щоб повернути ці безпідставно отримані кошти не робив. Також зазначає, що докази того, що [PERSON] перераховувала кошти на банківський рахунок відповідача, містить вирок Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2020 року по справі № 461/4034/20. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні позову та відповіді на відзив, просить такий задоволити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Просять в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до\~ст.\~1212\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. У відповідності до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч зазначеним вимогам, позивачем не надано доказів, які б давали підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів. Разом з тим, як вбачається з копії вироку Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2020 року по справі № 461/4034/20 [PERSON] визнано винуватим зокрема в тому, що він перебуваючи у ДУ «Львівській установі виконання покарань № 19», що по вул. Городоцька, 20 у м. Львові, ввівши в оману [PERSON] вказав про необхідність перерахувати грошові кошти, після чого потерпіла неодноразово перерахувала на вказаний ним банківський рахунок «Приват Банк» № [NUMBER] , який належить його брату - [PERSON] , грошові кошти в загальній сумі 161\~732,38 грн., які [PERSON] за допомогою мобільного додатку перерахував на рахунки інших осіб. Крім того, цим вироком задоволено цивільний позов [PERSON] та стягнуто з останнього в її користь, матеріальну шкоду в розмірі 51\~150 грн. Вказаний вирок суду в апеляційному порядку не оскаржувався та набрав законної сили. Таким чином, вказаним вироком встановлено, що саме [PERSON] , а не відповідач заволодів коштами позивачки та здійснив розпорядження ними. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи те, що вказаним вироком встановлені обставини про заволодіння коштами [PERSON] - [PERSON] , а не відповідачем, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення із відповідача грошові кошти в розмірі 161\~000 грн., сплачену комісію банків за перерахування вказаних коштів в розмірі 3\~400 грн. та проценти за користування коштами в розмірі 7\~516 грн. 27 коп. відсутні. Суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що відповідач був обізнаний, що на його рахунок безпідставно надходять кошти від [PERSON] , але не вчинив жодних дій, щодо їх повернення, оскільки як встановлено вироком суду, саме [PERSON] за допомогою мобільного додатку здійснив розпорядження цими коштами, перерахувавши їх на рахунки інших осіб. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про стягнення з відповідача коштів слід відмовити. Оскільки в задоволенні вимог позивача відмовлено, то вимоги в частині стягнення із відповідача судових витрат, також задоволенню не підлягають, що відповідає вимогам\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed