Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] року померла його тітка [PERSON]. Її похованням та влаштовуванням поминальних обрядів займався саме він. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла йому все своє майно. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори 19.09.1990 року, зареєстрований в реєстрі за № 4-8331. Із заявою про прийняття спадщини протягом встановленого строку він не звертався, як і не відмовлявся від прийняття спадщини, та з дні смерті спадкодавця фактично вступив в управління та володіння квартирою [ADDRESS], де проживає і по цей час. З метою отримання свідоцтва про прийняття спадщини в березні 2010 року він звернувся до Десятої київської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 275/10. Однак, у видачі свідоцтва про прийняття спадщини йому було відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого строку. Проте, після смерті тітки він здійснював догляд за спірною квартирою, підтримував її в належному стані, сплачував комунальні платежі, у нього ключі від квартири. Саме у нього знаходяться документи померлої. Таким чином, він фактично прийняв спадщину. В судовому засіданні представник позивача підтримав усі обставини, які викладені у позовній заяві та збільшені вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Зауважив, що після смерті спадкодавця позивач залишився проживати в спірній квартирі, сплачував обов'язкові платежі, підтримував помешкання в належному стані, що свідчить про фактичне прийняття спадщини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслано письмові пояснення з проханням розглянути справи за його відсутності, та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства на підставі поданих доказів. В судовому засіданні позивач, як свідок зазначив, що померла є його рідною тіткою. Останні роки він проживав разом з нею, так як у тітки була глаукома. За неї отримував пенсію, сплачував рахунки. У тітки дітей не було, не була вона і одружена. Після її смерті ніхто на спадщину не претендував. Після її смерті він проживає в квартирі, оплачує рахунки, утримує квартиру. Усі рахунки на його ім'я. В судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сестрою двоюрідного брата позивача, зазначила, що позивач жив разом з тіткою в спірній квартирі, він займався її похоронами, поминками. Робив в квартирі ремонт. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. В суді встановлено, що 19.09.1990 року [PERSON] склала заповіт на ім'я [PERSON], яким заповіла останньому все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і на що вона матиме право за законом. Заповіт посвідчено державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 4-8331. [INFO] року померла [PERSON]. Її похованням займався [PERSON] Встановлено, що [PERSON] була членом ЖБК «Оперний-2» та власником квартири [ADDRESS], сплативши повністю в 1988 році пайові внески. 04.03.2010 року [PERSON] звернувся до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку. З довідки № 20 від 16.12.2016 року, виданої ЖБК «Оперний-2» встановлено, що з 28.07.1992 року по сьогоднішній час [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Заборгованість за житлово-комунальні послуги відсутня. З копії спадкової справи № 275/10, відкритої 04.03.2010 року Десятою київською державною нотаріальною контрою, слідує, що крім [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1993 року) для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Дані дії повинні бути вчинені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В суді було встановлено, що на момент смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, [PERSON] проживав разом з нею, та залишився проживати в спірній квартирі, сплачував послуги, займався утриманням помешкання. Викладені обставини свідчать проте, що [PERSON] фактично прийняв спадщину. На підставі викладеного та

Outcome: approved