Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем було укладено 24 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №74. Від спільного подружнього життя з відповідачем дітей немає. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки він зловживає спиртними напоями, а будучи у стані сп'яніння влаштовує сварки. У них не має взаєморозуміння та поваги один до одного. Тривалий час не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб, оскільки такий існує лише формально. Після розірвання шлюбу бажає залишити їй прізвище «[PERSON]». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала пояснення надала аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявленого позову не визнав, у своїх поясненнях просить суд шлюб не розритати, оскільки бажає зберегти сім'ю і виправити своє ставлення до позивача та відмовитися від алкогольних напоїв. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 24 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво серії [NUMBER], актовий запис №74, даний факт підтверджується оригіналом свідоцтва. Від спільного подружнього життя у сторін дітей не має. Як з'ясовано в судовому засіданні позивач через постійні конфлікти, сварки, приниження зі сторони відповідача, повністю втратила почуття любові і поваги до нього, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Беручи до уваги п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, та те, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач повністю втратила почуття любові до відповідача, а тому спільне подружнє життя з відповідачем є не можливе. Суд приходить до висновку, що шлюб носить формальний характер подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і його слід розірвати. Після розірвання шлюбу, прізвище позивачу залишити «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved