Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому 14.01.2017 Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №14. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2020 по справі № 335/7913/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Діти проживають разом з позивачкою, усі обов`язки щодо виховання та утримання дітей позивач несе самостійно. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання двох малолітніх дітей, що виявляється у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на їх утримання, а саме: на придбання продуктів харчування, одягу, медикаментів тощо. Неодноразові прохання позивачки надати матеріальну допомогу виявилися безрезультатними, добровільно виділяти кошти на утримання дітей відповідач відмовляється, витрачає гроші на свої потреби, інтересами дітей не цікавиться. Крім того, зазначила, що відповідач є працездатним, отримує регулярний офіційний доход за основним місцем роботи, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на посаді слюсаря-ремонтника автомобільних засобів. Враховуючи те, що взаємної згоди щодо розміру та порядку виплати аліментів між сторонами не досягнуто, [PERSON] звернулася до суду та просить суд стягнути з відповідача на свою користь, аліменти на утримання неповнолітніх дітей та на своє утримання до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в порядку спрощеного позовного провадження та призначено у справі судове засідання. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, без фіксації судового процесу, відповідно до якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.01.2017 Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 14, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.01.2017. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 13.07.2017 Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 705, батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 09.08.2018 Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 949, батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.11.2020 за № 335/7913/20 (2/335/2424/2020) шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Також встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована: [PERSON] , що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання за № 2314-375711-2017 від 05.04.2017, за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] що підтверджується довідками за № 04-18/5-750 від 09.10.2017 та № 04-21/5-443 від 01.10.2020 про реєстрацію місця проживання особи. Встановлено, що діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Як встановлено судом батько проживає окремо від дітей, а тому відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України має обов`язок брати участь у їх утриманні. Законодавчим положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України, закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За твердженням позивача, що не спростовано відповідачем, дитина знаходиться на матеріальному утриманні матері, відповідач належної допомоги не надає. Встановлено, що відповідач є працездатним за віком та станом здоров`я, на користь інших осіб аліменти не сплачує, Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності із ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частин другої, четвертої, шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Отже, враховуючи вищевикладене та визнання відповідачем позовних вимог, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення [PERSON] трирічного віку. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у дохід держави у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved