Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що 09 січня 2016 року помер [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. П. Ангеліної, 95. Спадкодавцем за життя 25.04.2015 року було складено заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до змісту якого усе належне спадкодавцю майно він заповідав позивачу по справі. Однак постановою нотаріуса від 12 вересня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки нею пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що встановлений законом строк для прийняття спадщини вона пропустила із поважної причини, оскільки вона взагалі не знала про складений на її імя заповіт і випадково його знайшла у будинку померлого під час прибирання 03.09.2017року. Враховуючи вище викладене, позивачка просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] три місяці. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, якою просила розглядати справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, правом подачі відзиву не скористався. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив розглядати справу без участі представнику Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори. Суд дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 січня 2016 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. П. Ангеліної, 95. Вказане домоволодіння належало спадкодавцю на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Пятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 01.08.1961 року за реєстром №2-8892, акту та рішення виконкому АНД райради депутатів трудящих ся №581/1 від 10.06.1977 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ», записаного в реєстрову книгу №338 за реєстровим №26. Спадкодавцем за життя 25.04.2015 року було складено заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON], відповідно до змісту якого усе належне спадкодавцю майно він заповідав позивачу по справі. 12 вересня 2017 року позивач по справі звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою нотаріуса від 12 вересня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки нею пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини. Спадкоємців за законом, які прийняли спадщину у встановленому законом порядку, згідно матеріалів спадкової справи, судом не встановлено. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений 6-місячний строк, який починається з моменту відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Позивачем був пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини, оскільки остання не була обізнана про наявність заповіту, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч.3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту, на думку суду, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Тому, виходячи з того, що строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачем пропущений з поважних причин, суд, вважає необхідним визначити їй додатковий строк, достатній для звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а саме: 2 місяці. Вказаний строк, на думку суду, є достатнім для реалізації позивачем своїх спадкових прав, тому в цій частині позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial