Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Відділом реєстрації актів громадянського стану Стрийського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №344 від 19 жовтня 1996 року. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних поглядів на сім`ю та шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , інші двоє дітей від шлюбу повнолітні. Просить розірвати шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Стрийського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №344 від 19 жовтня 1996 року. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти проведення заочного розгляду по справі. В заяві також зазначила, що спір про поділ майна буде вирішуватися окремо, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про день слухання справи вважається належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Стрийського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №344 від 19 жовтня 1996 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Кам`янця-Подільського Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №351 від 07 травня 2007 року та двох повнолітніх синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відмінність характерів сторін, відсутність взаєморозуміння. Спір про поділ спільно нажитого майна сторони вирішать окремо. Дані обставини підтверджуються заявою позивачки, свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та копією свідоцтва про народження. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « [PERSON] ». Аналіз положень Сімейного кодексу України дає підстави стверджувати, що в переважній своїй більшості його норми мають явно виражене ґендерне наповнення, тобто він є ґендерно-чутливим за змістом. При цьому, в основному, такі норми є ґендерно-збалансованими, тобто такими, що не містять підстав для дискримінації жінок і чоловіків, у всіх сферах правовідносин, що охоплюються Сімейним кодексом України та відповідають елементам ґендерної рівності. Вказана тенденція прослідковується, починаючи із статті 1 Сімейного кодексу, якою передбачено побудову сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також взаємодопомоги і підтримки. Рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї закріплена статтею 7 цього Кодексу, а також статтею 24 СК України, відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. Ніхто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому бувше подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного,

Outcome: approved