Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з червня 2005р. перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . В липні 2019р. припинили фактичні шлюбні відносини та після цього проживають окремо, а син проживає разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дитини не приймає. У зв`язку з цим просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.09.2019р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Відповідач надав відзив на позову заяву, відповідно до якого позовні вимоги заперечує в повному обсязі. Зокрема, обставини, викладені у позовній заяві повністю не відповідають дійсності, а син сторін проживає разом з ним і саме він займається питаннями виховання та утримання сина, та в подальшому, зобов`язується забезпечувати сина стипендією на час навчання в гімназії. Позивач натомість, працює за кордоном і в Україну приїхала лише з 03.07.2019р. до 28.08.2019р. Тому, позовну заяву розцінює як спробу шахрайства та в задоволенні позову просить відмовити. Відповіді на відзив позивач не надав. В судовому засіданні повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засідання проти обґрунтованості позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. Конституція України покладає на батьків обов`язок утримувати дітей до їх повноліття (частина\~друга статті\~51). У той же час сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина\~третя статті\~51). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором\~того з\~батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.5), позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку (а.с.6) та акту фактичного проживання від 15.07.2019р. (а.с.7), малолітній син проживає разом з позивачем. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова 29.07.2019р. (а.с.8-11), яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1 ст. 18 цієї Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказане в сукупності свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в\~покладенні обов`язку\~на одного\~з батьків\~брати участь\~в утриманні\~дитини,\~а в\~забезпеченні дитини\~мінімально необхідними\~благами,\~що потрібні\~для її\~розвитку та\~виховання. При цьому, згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Тому, враховуючи обов`язок суду в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання, а також той факт, що аліменти є власністю дитини, позов належить визнати обґрунтованим. Тому, суд відкидає доводи сторони відповідача, які по суті зводяться виключно до незгоди з мотивами позову щодо його участі в утриманні та вихованні дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, стан здоров`я дитини, неповно забезпечене матеріальне становище дитини, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, а також інші обставини, які мають значення для справи. Враховуючи наведене, у відповідності до вимог ст. 184 СК України, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.08.2019 року (з часу пред`явлення позову) і до досягнення дитиною повноліття. Також суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial