Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Новозаводської районної в м.Чернігові ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2005 року по 25.11.2011 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.11.2011 року шлюб між сторонами розірвано. Наразі дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Зазначає, що вона має намір виїхати за кордон разом з [PERSON] , [INFO] , а саме до м. Бобруйск, Республіки Білорусі до [PERSON] , який є дідусем дитини в період з грудня 2020 року до лютого 2021 року. Враховуючи, що батько дитини [PERSON] не надав дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, вона вимушена звернутись до суду з вимогами про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] на період з 01.12.2020 р. по 28.02.2021 р. до Республіки Білорусь разом з його матір`ю [PERSON] . В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просить суд надати дозвіл неповнолітньому [PERSON] [INFO] на тимчасові виїзди за межі України, а саме до Республіки Білорусь, а також на виїзд/в`їзд через лінію розмежування з/до зони проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, разом з його матір`ю [PERSON] , яка буде забезпечувати його проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну, без згоди та супроводу батька [PERSON] в період з 15 лютого до 15 травня 2021 року включно. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи Служба у справах дітей Новозаводської районної в м.Чернігові ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просив прийняти рішення з у рахуванням інтересів дитини. Оскільки, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобам Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2005 року, який в подальшому рішенням Новозаводського районного суду від 25.11.2011 року розірвано ( а.с. 7). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] ( а.с. 6). З довідки про реєстрацію місця проживання осіб вбачається, що [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 08). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.07.1986 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] національність - білорус та [PERSON] національність - українка (а.с. 9). Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 141 СК України визначена рівність прав і обов`язків батьків відносно дитини. Згідно із ч. 2 ст. 150 цього Кодексу, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положення ст. 33 Конституції України та ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» гарантують громадянам України право вільно виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. Згідно із ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року за № 57, встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: - за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; - без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи інтереси дитини, враховуючи, що дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, забезпечена належними умовами проживання, позивач звертаюсь з даним позовом обґрунтувала необхідність надання дозволу на виїзд за кордон до Республіки Белорусь, тому суд надає дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за межі України в супроводі матері [PERSON] без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] на період з 01.12.2020 року по 28.02.2021 року. Натомість, позивачем не доведена обставина надання дозволу на виїзд/в`їзд малолітньої дитини через лінію розмежування з/до зони проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей , без мети перебування дитини, та під час розгляду справи не знайшла свого підтвердження належними доказами. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Дослідивши додані до позовної заяви договір про правової допомоги № 84 від 20.08.2020 року, акт про надані послуги від 16.10.2020 року, квитанції № 84 від 20.08.2020 вбачається, що [PERSON] було оплачено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача (а.с. 15-18). Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved