Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом в якому просить визнати недійсним правочин укладений сторонами 16.08.2018 року та стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в сумі 117160 грн., посилаючись на те, що вказаний договір не відповідає вимогам діючого законодавства, а кошти в сумі 117160 грн. передані позивачем за цим правочином відповідачу безпідставно не повернуті останньою, у звязку з чим порушуються права позивача. В судове засідання позивач та його представник не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в передбаченому законом порядку, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в передбаченому законом порядку, відзив не подали, при цьому представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності в якій також виклав заперечення проти позову посилаючись на те, що спірний правочин фактично сторонами не укладений та в його укладенні приймали участь також інші особи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було отримано від [PERSON] кошти в сумі 117160 грн., що підтверджується договором від 16.08.2018 року та відповідачем не заперечується. Згідно вказаного договору [PERSON], [PERSON] та [PERSON] склали в письмовому вигляді договір про співробітництво по вирощуванню курей-бройлерів та розподілили між собою певні обовязки. Цей договір датований 16.08.2018 року та підписаний лише відповідачем [PERSON] Вказані обставини сторонами не заперечуються. Відповідно до ст.ст. 6, 627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ст.ст.\~626,\~629\~ЦК України визначають договором домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, а також його обовязковість для сторін договору.\~\~\~ Згідно ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Ст. 1130 ЦК України передбачено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобовязуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. За ст. 1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі, а умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України, поряд з іншим, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, й волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статя 1212 ЦК України передбачає обовязок особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як вбачається з договору наданого суду позивачем, складеного 16.08.2018 року, він фактично не містить істотних умов договору про спільну діяльність передбачених ст. 1131 ЦК України та не підписаний учасниками цього договору, у звязку з чим він фактично не укладений в передбаченій законом письмовій формі. Вказані обставини свідчать про неукладенність сторонами договору про спільну діяльність, у звязку з чим він не може бути визнаним судом недійсним в силу закону та вимоги позивача в цій частині не грунтуються на нормах діючого законодавства, що узгоджується з позицією висловленою в п.8 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.09.2011 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Поряд з цим, зазначений договір підписаний відповідачем 16.08.2018 року підтверджує отримання останньою від позивача коштів в сумі 117160 грн, що відповідачем фактично не заперечуться, у звязку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача цих безпідставно отриманих коштів, на думку суду в силу ст. 1212 ЦК України, є обгрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки за таких обставин порушуються права позивача, як власника коштів безпідставно набутих відповідачем. При цьому, доводи представника відповідача про участь у договорі інших осіб не приймаються судом до уваги, як такі що не впливають на вирішення спору виниклого між сторонами, з урахуванням не оспорювання відповідачем факту отримання зазначених коштів від позивача. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1171 грн 60 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial