Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою 02.08.2013 року та просила суд розірвати шлюб зареєстрований 21.07.2001 року між нею та відповідачем [PERSON] виконавчим комітетом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 08, від якого є спільна малолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивач в судовому засіданні посилається на те, що вони разом не проживають з липня 2013 року, причиною чого є те, що в неї з чоловіком виникали непорозуміння одне одного, різні погляди на життя, що вона бажає створити сім'ю з іншим чоловіком, Позивач вказує на те, що протягом 6-місячного строку для примирення подружжя наданого судом відповідно до ухвали суду від 30.08.2013 року, їх стосунки з відповідачем не поліпшилися, що відповідач проживає у батьків та не має наміру повертатися до неї, а вона не бажає проживати в шлюбі окремо. Вказувала, що дитина проживає разом з нею, за домовленістю інколи проживає і у відповідача, що він приймає участь в утриманні та вихованні дитини. Позивач просила залишити їй прізвище «[PERSON]», яке вона змінила під час державної реєстрації шлюбу. Також просила стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 350,00 грн. та 114, 70 грн., в рахунок сплати судового збору Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, вказував, що шлюб бажає зберегти в інтересах дитини, але дійсно не має наміру повертатися до позивача, в зв'язку з її подружньою зрадою. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.07.2001 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано виконкомом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 08 (а.с.6). Зі свідоцтва про шлюб сторін вбачається, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.6). Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем (а.с.7,8). Шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують з липня 2013 року, разом не проживають, єдиного господарства не ведуть, що вказували сторони. Ухвалою Криворізького районного суду від 30.08.2013 року сторонам було надано 6- місячний строк для примирення подружжя (а.с. 17), однак протягом вказаного строку сторони не примирилися, їх стосунки з відповідачем не поліпшилися, позивач вважає, що розпад сім'ї носить стійкий характер, перспектив на збереження сім'ї не має, категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що шлюб між подружжям існує лише формально, шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено, зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 21.07.2001 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 08, від якого є малолітня дитина, донька - [PERSON], [INFO] - розірвати та після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «[PERSON]». Згідно вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать також витрати на правову допомогу. Позивачем при зверненні до суду із позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 115,00 грн. (а.с. 1), але відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за звернення до суду з позовною заявою 02.08.2013 року про розірвання шлюбу складав 114,70 грн., тому сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 114,70 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь 350 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, то суд дійшов до висновку, що ці вимоги також підлягають задоволенню, в силу ст. 61, п.2 ч.3 ст.79, ст. 84, ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки визнані відповідачем та документально підтверджені актом виконаних робіт з надання юридичних послуг від 30.07.2013 року адвокатом [PERSON], де на вивчення наданих замовником матеріалів він затратив 20 хвилин та на складання позовної заяви затратив 40 хвилини, тобто надавав правову допомогу 1 годину, та відповідно до розрахунку, складеного відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», де погодинна оплата праці за годину роботи адвоката складає 40 % від мінімальної заробітної плати витрати склали 458,8 грн., але позивач сплатила 350,00 грн. за знижкою адвоката (а.с. 9-12), які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved