Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що в період з 29 липня 2006 року по 21 листопада 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від вказаного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач, будучи батьком дитини, не займається матеріальним забезпеченням останнього. На даний час сторони проживають окремо, позивач перебуває в іншому шлюбі, а відповідач від покладеного на нього обов'язку щодо утримання дитини відмовляється. Разом з тим, як вказує позивач на утримання сина потрібна значна сума коштів, оскільки останній потребує постійного догляду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, визначивши частку доходу, яка буде стягуватись з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу/заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, наполягає на їх задоволенні. 1) Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. 2) Суд, вислухавши пояснення позивача, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони в період з 29 липня 2006 року по 21 листопада 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного життя у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER]. Згідно копії свідоцтва про народження дитини, відповідач записаний батьком [PERSON], а отже на нього покладено обов'язок, щодо утримання дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Інші стягнення по виконавчому листу з нього не проводяться. 1) Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. 2) Згідно з нормами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. 3) В загальній декларації прав людини проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. 4) В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. 5) В конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 6) З'ясовуючи обставини, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що позивач працездатний, хронічних захворювань не має, на обліку у центрі зайнятості населення як безробітний не перебуває, станом на грудень 2014 року мав постійну роботу та стабільний заробіток, інших осіб на своєму утриманні не має. 7) При цьому визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 8) Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача має бути стягнуто аліменти в частці від його доходу в розмірі, що відповідатиме інтересам дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 9) Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати по справі

Outcome: approved