Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини, а саме [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис №894 від 12 листопада 2016 року, яка на даний час є неповнолітньою дитиною, у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень в твердій грошовій формі від усіх видів заробітку і до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено. Шлюбні відносини між ними припинились, шлюб існує лише фактично. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливі. Ухвалою суду від 01.07.2020 року провадження по справі відкрито та визначено спрощений порядок розгляду. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, [PERSON] надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та про частково визнання позовних, а саме проти розірвання шлюбу не заперечує, розмір аліментів визнає лише в сумі 1500 гривень. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. ст.110,112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 08.10.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 468. Свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Від зазначеного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 894 від 12 листопада 2016 року, яка на даний час неповнолітньою дитиною. Однією сім`єю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені. Донька після розірвання шлюбу залишається на вихованні у матері. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами на час розгляду справи немає, примирення між ними неможливе. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, визнання відповідачем вимоги про розірвання шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч. 3ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів на дитину, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що від спільного шлюбу подружжя має доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач відмовляється матеріально утримувати доньку, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України,при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги матеріальне становище платника аліментів, вікову категорію дитини, її потреби, враховуючи також те, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення аліментів обґрунтованими. Між тим, судом враховується рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини та з огляду на викладене приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] ( [INFO] ) у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, а саме з 26.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При поданні позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн. за заявлення позовної вимоги про розірвання шлюбу. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд покладає на відповідача обов`язок щодо сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. за заявлення вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини. Враховуючи наведене,

Outcome: partial