Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав відносно їх спільних дітей [PERSON]. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. 26 лютого 2008 року шлюб між ними був розірваний. З листопада 2009 року за рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 03.11.2009 року, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей до їх повноліття у розмірі 1/3 частин всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість судове рішення відповідач не виконує, як наслідок утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 38200,48 гривень. Враховуючи той факт, що відповідач, на сьогодні ніде не працює, однак зобов'язаний утримувати своїх дітей, вважає за доцільне просити суд про зміну розміру аліментів, які стягуються за рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 03.11.2009 року. Просить зменшити розмір аліментів та встановити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно на сина - [PERSON], [INFO] до його повноліття, та 500 гривень щомісячно на дочку - [PERSON], [INFO] до її повноліття. Крім того з 2006 року вони з відповідачем проживають окремо, діти проживають із нею. Спорів стосовно міста проживання дітей не було, відповідач не заперечував, що їх, син та дочка, будуть проживати із нею. Весь цей час відповідач життям дітей не цікавився, не виявляв бажання спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні. На сьогоднішній день діти не мають до батька ніяких почуттів. Вона разом з дітьми проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Дітям забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею і дітьми склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Відповідач не приймає жодної участі у вихованні та утриманні своїх дітей, не цікавиться обставинами їх життя. Тому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх дітей. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, дала покази аналогічно викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не явився, до суду надав письмове заперечення, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному об,ємі, стосовно аліментів, повідомив, що ніде не працює, на його утриманні перебуває стара людина, крім того він має другу сім,ю, і малолітню дитину, тому і не сплачує аліментів. Але коли діти приїздили в село де він мешкає, то він приймав участь у їх вихованні і утриманні, тому вважає, що немає підстав його позбавляти батьківських прав. Представник третьої особи Органу Опіки та Піклування виконкому Славутицької міської Ради Київської області, та Служби у справах дітей та сім,ї виконавчого комітету Славутицької міської ради - [PERSON], позовні вимоги підтримала, вважає, що в інтересах неповнолітніх дітей, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Представник Органу Опіки та Піклування виконавчого комітету Миколаївської районної ради, та Служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області у судове засідання не з,явилися, надали до суду письмову заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав покладають на розсуд суду. Судом встановлено, що сторони у справі позивач [PERSON], та відповідач [PERSON], з 02.08.2996 року перебували в шлюбі, який розірвано 26 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, Україна, актовий запис №24 (а.с.13, 16). Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], уродженця м. Славутич (а.с.14), та дочку [PERSON], [INFO] , уродженку м. Славутич (а.с.15). Заслухавши сторони у справі, свідків, з,ясувавши думку неповнолітніх дітей, вивчивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Враховуючи положення ст.ст.8 - 11 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує Закони України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст.7 цієї Конвенції дитина реєструється зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Як зазначено у ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 5 ст.150 СК України передбачено, що передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. З наданих документів вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітніх дітей, систематично не цікавився життям та проблемами дітей, ніколи не відвідував і не відвідує їх вдома, не цікавиться шкільним життям дітей, за час навчання дітей у школі на батьківських зборах не з»являвся, з класним керівником не спілкувався, на підтвердження даних обставин до матеріалів справи долучені характеристики із школи (а.с.27, 28) від 18.01.2017 року. Зазначені обставини підтверджені показами свідка [PERSON], яка суду повідомила, що позивача знає приблизно біля 10 років. Батько не сплачує аліментів. З розмови з дітьми, хлопець - [PERSON] бачив батька до 10-11 років, епізодично, сам проявляв ініціативу, після чого не бажає його бачити, оскільки останній не телефонує, не приїздить, не цікавиться його життям. Навіть у село влітку коли він приїздив до рідної сестри бабусі, батько не цікавився його життям. Дівчинка також не бажає спілкуватись з батьком, оскільки останній не цікавиться її життям, не ініціював такі зустрічі. Свідок [PERSON], підтвердила у суді, що відповідач не цікавиться життям дітей. Сім,я [PERSON] проживала у місті Славутичі, але батько [PERSON] у 2005 році виїхав у село Колодруби і більше не повернувся, залишив позивача і дітей. Оскільки вони односельці, то вона з дітьми кожного року в літку їздила в село до рідної сестри. Батько дітей не проявляв ініціативи у спілкуванні із дітьми. [PERSON], останнім часом перестав їздити у село, оскільки коли він був у селі відповідач не проявляв до сина батьківської турботи. Дівчинка намагалась спілкуватись із батьком, але останнього разу, дуже розстроїлась, коли в магазині побачила батька, який прийшов придбав для себе пляшку пива, а дитині від другого шлюбу цукерку, а на неї не звернув уваги, це її дуже вразило і вона більше про нього також не хоче нічого чути, оскільки такі дії дорослого чоловіка психологічно травмувало дівчинку. Позивач не перешкоджає спілкуватись дітям із батьком, але відповідач не проявляє ініціативу у спілкуванні, а дітям набридло себе нав'язувати. Свідок [PERSON], суду повідомив, що сім,ю [PERSON] знає здавна, є чоловіком рідної сестри позивача, і хрещеним батьком дівчинки [PERSON]. Знає відповідача з 2002 року, працював на Чорнобильській АЕС. У 2005 році батько дітей поїхав у Львівську область і більше не повернувся. Коли народилась [PERSON], він навіть не приїздив на час її народження. З пологового будинку позивача з донькою зустрічав він особисто, тому і став хрещеним дівчинки. Батько з дітьми не спілкується, коштів не надає. Позивач не чинить перепон у спілкуванні дітей з батьком, але відповідач ніякої ініціативи не проявляє. Оскільки він хрещений дівчинки, і у них склалися довірчі стосунки, то в останній розмові, дівчинка сказала, що батька не хоче знати, вона розповідала, що вона привіталась із ним як батьком, а він не відреагував як батько, сказав привіт і пішов. У дітей є телефони, батько телефонував 2-3 рази, але діти не хочуть з ним спілкуватись. Допитаний у суді [PERSON], повідомив, що відповідач - [PERSON], є його батьком, але він припинив з ним спілкуватись з 2011 року. Він не хоче спілкуватись з ним оскільки останній не займається його вихованням, утриманням, не проявляє до нього батьківської уваги, як це має бути. Останній раз телефонував п,яний з приводу дня народження. Раніше він обіцяв йому придбати велосипеда, коли він приїхав у село, то батько віддав йому старого велосипеда, так обіцянки і не дотримався. Коли йому було 7-8 років, подарував телефон, але рідко телефонував і завжди п,яний. Немає бажання спілкуватись із батьком, він зловживає спиртними напоями. Вважає, що мати вірно зробила, що подала заяву на позбавлення відповідача батьківських прав. Допитана у суді [PERSON], суду повідомила, що в літку їздила з бабусею у село Колодруби, до рідної сестри бабусі. Була в магазині в цей час зайшов батько, придбав пляшку пива і цукерку сину від другого шлюбу, а їй кинув привіт і пішов. Не хоче вона мати такого батька, який не проявляє батьківської турботи, і уваги, не цікавиться її життям. Коли маленька була то сама бігала до батька, але він не проявляв до неї інтересу, тому вона не хоче мати такого батька. Відповідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради від 08.06.2017 року №311, доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON],[INFO]. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вимогами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач у відповідності до ч.1 п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей і тому батько може бути позбавлений судом батьківських прав. Оскільки судом було з,ясовано, що батько дітей в добровільному порядку ніякої систематичної матеріальної допомоги дітям не надає, не піклується про їх фізичний, моральний та духовний розвиток. Відповідно довідок з Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби з листопада 2009 року по 31.05.2017 року має борг по аліментам у розмірі 54559,63 гривні. Дані обставини вказують на те, що відповідач зовсім не дбає про нормальне самоусвідомлення дітей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не надає матеріальної допомоги, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». На підставі наведеного судом зроблено висновок, що відповідач не виконував і не виконує по цей час в повному обсязі своїх батьківських обов'язків. На даний час у суді відсутні відомості про те, що відповідач піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток і що йому чинять перепони в цьому. Посилання відповідача, на те, що позивач налаштувала дітей проти батька у суді не знайшло підтвердження, навпаки, мати кожного літа проявляла ініціативу, за свої кошти відправляла дітей у село де мешкає відповідач для спілкування з батьком, для неї це була незначна відстань, хоча відповідач вважає, це значною відстанню і причиною не спілкування з дітьми. Проте, як з,ясовано у суді, відповідач навіть коли діти приїздили не проявляв систематичної турботи і спілкування з дітьми. Зустрічі були епізодичні, за ініціативою дітей. На підставі наведеного судом зроблено висновок, що в даному випадку є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] і це позбавлення буде відповідати інтересам дітей. Оскільки проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази та надавши їм правову оцінку суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно не дбає про своїх дітей, їх фізичний, психічний, духовний та моральний розвиток, не готує їх до дорослого життя і позбавлення його батьківських прав буде доцільним та відповідатиме інтересам дітей, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню. Позивач заявила позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача, оскільки він ніде не працює. Суд, заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, дослідивши письмові заперечення і документи які долучені відповідачем, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що вказані вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст.7 цієї Конвенції дитина реєструється зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток(ч.2). Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя(ч.3). Батьки зобов'язані поважати дитину(ч.4). При вирішенні питання щодо участі батька у матеріальному забезпеченні своїх дітей суд повинен враховувати обставини, передбачені ст.182 Сімейного кодексу України: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини,батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов,язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення повноліття. При цьому при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 184 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а стаття 183 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у частці від доходу батька. Проаналізувавши надані сторонами докази на обґрунтування позовних вимог і заперечень в частині зменшення розміру аліментів, суд прийшов до висновку, що суд може задовольнити вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей частково, оскільки відповідно наданих документів, відповідач ніде не працює, на даний час на його утриманні перебуває літня особа, за 80 років, яка потребує матеріальної допомоги, крім того, він має малолітнього сина від другого шлюбу, який також потребує матеріальних витрат, суд вважає, що матеріальне становище відповідача істотно погіршилося у зрівнянні з періодом часу ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на дітей, оскільки розмір його доходів змінився. Позивач просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, на кожну дитину, відповідач заперечував проти такого розміру аліментів. Суд вважає, що розмір аліментів в даному випадку необхідно визначити з урахуванням матеріального становища відповідача, тому розмір аліментів повинен становити по 300 гривень на кожну дитину щомісяця.

Outcome: partial