Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05 жовтня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського РУЮ у Дніпропетровській області був зроблений актовий запис за №151. Від шлюбу у них є спільна дитина: [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні характери, погляди на сімейне життя, побутову сімейних стосунків, що призвело до припинення сімейно-шлюбних відносин з квітня 2016 року, проживають окремо. Позивачка вважає, що сімя розпалася, подальше перебування у шлюбі суперечить моральним засадам суспільства та їхнім інтересам. Спір про поділ майна та стягнення аліментів буде вирішуватися за окремим позовом. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Позивач [PERSON] у судове засідання 18 жовтня 2016 року не зявилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити (а.с.20). Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.18), у судове засідання не зявився. Згідно письмової заяви поданої до суду прохав проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.21,22). Від представника відповідача [PERSON] [PERSON] в межах повноважень за довіреністю від 01 серпня 2016 року (а.с.23) надійшла до суду письмова заява, за якою представник просив здійснювати розгляд справи у його відсутність, позов про розірвання шлюбу визнав та не заперечував проти його задоволення (а.с.24-25). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 жовтня 2013 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського РУЮ у Дніпропетровській області, був зроблений актовий запис за №151 (а.с.5), в період якого у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, побутову сімейних стосунків, що призвело до припинення сімейно-шлюбних відносин з квітня 2016 року, проживають окремо. Спір про поділ майна, місце утримання дитини буде вирішуватися за окремим позовом. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з квітня 2016 року та до цього часу не поновили їх, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с.21). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved