Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Чугуїв, вул. Манежна, буд. 6, Харківської області, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Манежна, буд.6. У зазначеному будинку зареєстрований, але протягом 12 років не проживає відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою вуличного комітету № 13 Чугуївської міської ради Харківської області № 33 від 03.12.2015 року, у звязку з чим вона не в змозі повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Від позивача у судове засідання надійшла заява, згідно якої вона позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, розглядати справу у її відсутності та в разі неявки до суду належним чином повідомленого відповідача ухвалити по справі заочне рішення (а.с.33). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності та заперечень проти позову не надавав, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.26,39,40), оскільки відповідно до ч.5 ст.74 ЦК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Від представника третьої особи у судове засідання надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області та ухвалення рішення відповідно до діючого законодавства (а.с.32). Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача, відповідача та представника третьої особи\~за наявними у справі доказами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є домоволодіння № 6 по вул. Манежній в м. Чугуєві Харківської області, який на підставі договору дарування від 27.11.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Чугуївської держнотконтори [PERSON], реєстровий № 3083, та зареєстрованого в КП «Чугуївське МБТІ» 18.12.1992 року за № 515, та договору дарування серії ВВТ № 453344 від 23.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського МНО [PERSON], реєстровий № 2771, та зареєстрованого в КП «Чугуївське МБТІ» 12.01.2005 року за № 515, належить позивачу по справі [PERSON] (а.с.8-11). У зазначеному будинку згідно даних адресно-довідкової картотеки Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області № 48/4401 від 11.12.2015 року та довідки виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області № 1189 від 03.12.2015 року зареєстрований племінник позивача [PERSON] відповідач по справі [PERSON] (а.с.16,20). Згідно довідок вуличного комітету № 13 Чугуївської міської ради Харківської області № 33 від 03.12.2015 року та № 4 від 18.01.2016 року [PERSON] дійсно зареєстрований у зазначеному будинку з 22.03.2003 року, але протягом всього цього часу за вказаною адресою не проживав (а.с.17,36). Таким чином суд вважає, що відсутність відповідача понад рік свідчить про те, що [PERSON] добровільно залишив спірне житлове приміщення. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачами доказів та відповідно до ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач [PERSON] відсутній в спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, та відсутня будь-яка домовленість між сторонами з цього приводу. На підставі викладеного та

Outcome: approved