Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є власницею домоволодіння [ADDRESS]. В вище вказаному домоволодінні разом з позивачем зареєстрована відповідач [PERSON], яка не є родичем позивача, та яку вона формально зареєструвала за проханням подруги. За місцем реєстрації відповідач не з'являється вже протягом більше як 12 місяців, а саме з листопада 2009 року та фактично не проживає, але факт її реєстрації в вищевказаній квартирі тягне за собою нарахування комунальних платежів, які відповідач не сплачує, тому позивач звертається до суду та просить визнати її таким, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує позов, просить розглянути справу без її участі, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявилася, про слухання справи була повідомлений належним чином, причини її неявки суду не відомі. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Левицька І.А. в судове засідання не з»явилася, у справі мається її заява у якій вона просить дану справу розглянути у її відсутність, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Оскільки судове засідання проводиться без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що його можливо провести без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею домоволодіння [ADDRESS]. Правовстановлюючим документом на дане домоволодіння являється Свідоцтво про право власності від 21.03.2014 року. (а.с. 8, 9). В вище вказаному домоволодінні разом з позивачем зареєстрована відповідач [PERSON], яка не є родичем позивача, та яку вона формально зареєструвала за проханням подруги. (а.с. 10). За місцем реєстрації відповідач не з'являється вже протягом більше як 12 місяців, а саме з листопада 2009 року та фактично не проживає, (а.с. 11), але факт її реєстрації в вищевказаній квартирі тягне за собою нарахування комунальних платежів, які відповідач не сплачує, тому позивач звертається до суду та просить визнати її таким, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням [ADDRESS]. Ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання. Таким чином суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: [ADDRESS] створює перешкоди позивачеві у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною їй нерухомістю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved