Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.09.1998 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2015 року вона з відповідачем фактично припинила шлюбні стосунки та перестала вести з ним спільне господарство, весь цей час вони з сином проживають окремо і син знаходиться на її утриманні. Домовленості між нею та відповідачем відносно його участі в утриманні їхнього сина не досягнуто, добровільно матеріальну допомогу на його утримання відповідач їй не надає, хоча згідно ст.. 180 СК України зобов»язаний надавати. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], жителя [INFO], аліментів на її користь на на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах сум платежу за один місяць. До початку відкритого судового засідання позивач надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. До початку відкритого судового засідання відповідач надав заяву в якій уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками дитини: [PERSON], [INFO]. (а.с.4). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. З довідки, що на а. с. 3 матеріалів справи виданої квартальним комітетом №20 від 24.09.2015 року, вбачається, що [PERSON] проживає в [INFO] та на її утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO]. Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що неповнолітній син [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В матеріалах справи є довідка про доходи [PERSON] від 06 листопада 2015 року видана ПАТ «Дніпропетровський стрілочний завод», з якої вбачається, що відповідач працює сверловщиком та за період з 01.11.2014 року по 31.10.2015 року його дохід становить 51778,95 грн. (а.с.16). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 25.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуюче вищевикладене, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановленими. На підставі викладеного,

Outcome: approved