Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну та збільшення розміру стягнення аліментів і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 1000грн в місяць. Позов мотивує тим, що 10.11.2011 року шлюб з відповідачем було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. Відповідач з часу розлучення самоусунувся від утримання сина, нерегулярно сплачує аліменти в розмірі 350 гривень щомісячно, добровільно не надає достатньо коштів найого утримання. Син навчаються в п»ятому класі та потребує для повноцінного розвитку і виховання додаткових витрат. Звертає увагу суду на те, що самотужки забезпечувати сина вкрай важко. Вважає, що відповідач має постійний заробіток, зареєстрований як фізична особа підприємець. В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала пояснення аналогічні заявленому позову, просить позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача визнали позов частково, а саме в сумі 500 гривень щомісячно на дитину. Пояснив, що його доходи є мінливі і становлять біля 1792,50 гривень в місяць. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. З копії свідоцтва про народження серії 1-СГ № 343233 вбачається, що сторонни [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Перемишлянського районного суду від 10.11.2011 року з відповідача [PERSON] стягуються на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 350 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Згідно розрахунку [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність перебуваючи на спрощеній системі оподаткування,за 2015р. сума його чистого прибутку становить 21510грн., що становить 1792,50грн в місяць. Відповідно до положень ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. У звязку з наведеним, суд приходить до висновку про необхідність зміни порядку та розміру стягнення аліментів з відповідача, зокрема такі слід стягувати в твердій грошовій сумі, в розмірі 600 гривень на дитину, оскільки обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved