Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] про що свідчить свідоцтво про право власності на квартиру від 07.11.2001 року, видане на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 25.10.2011 року за № 1943. У вказаній квартирі крім позивача зареєстрований також її чоловік [PERSON] , неповнолітній син [PERSON] та донька [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сімї №426 від 17.03.2017 року. Відповідач з 2012 року проживає в іншому місці, з того часу за вказаною адресою не зявлялася, квартирою не цікавилася в її утриманні участі не брала. Всі обовязки, повязані з утриманням вказаної квартири покладені на позивача, як власника квартири. В звязку з тим, що реєстрація відповідача порушує права позивача, вона звернулась з позовом до суду та просили визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Також справу просила розглянути без її участі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено той факт, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] про що свідчить свідоцтво про право власності на квартиру від 07.11.2001 року, видане на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 25.10.2011 року за № 1943 (а.с. 16-17). У вказаній квартирі крім позивача зареєстрований також її чоловік [PERSON] , неповнолітній син [PERSON] та донька [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сімї №426 від 17.03.2017 року (а.с. 19). Відповідно до акта № б/н від 23.03.2017 року про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні, посвідченого головою правління ОСББ [PERSON], [PERSON] за адресою: м.Вінниця квартира [ADDRESS], не проживає (а.с. 20). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Так, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 вказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved