Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.08.2013 року водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Кремлівських Курсантів 27, м. Синельникове Дніпропетровської області, не вибрав безпечну швидкість та дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням її чоловіка - [PERSON], який рухався попереду. Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.09.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В наслідок ДТП її автомобіль отримав чисельні технічні пошкодження. Діями відповідача їй було заподіяно значну моральну шкоду. У зв'язку з ДТП, автомобіль позивача було пошкоджено. Тому вона не мала змоги користуватись своїм автомобілем на протязі місяця. Впродовж цього місяця автомобіль знаходився на сервісній станції. Також було значно пошкоджено багажник, що доставляло купу клопіт та незручностей у користуванні автомобілем. Для відновлення попереднього стану автомобіля, позивачем було витрачено багато часу, значних зусиль та нервів. У зв'язку з тим, що її автомобіль знаходився у ремонті на протязі місяця, їй та її чоловіку доводилось пересуватись громадським транспортом. А зважаючи на те, що вона вагітна, їй було важко пересуватись пішки. Внаслідок хвилювання за свого чоловіка та свій автомобіль, позивач зазнала психологічних страждань. Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована полісом №АЕ/1903854 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується копією вказаного полісу. Згідно постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.09.2013 року, зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. Внаслідок цього, діями Відповідача позивачу завдано матеріальний збиток у розмірі 19692,68 грн. ПАТ «Страхова група «ТАС» відшкодувала суму у розмірі 18692,68 грн. Відповідно до даного полісу франшиза, на яку зменшується страхове відшкодування, становить 1000 гривень, яка була сплачена нею. Добровільно відповідач суму франшизи не відшкодовує, тому позивач змушена звернутись до суду. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 1000 грн., а також компенсацію моральної шкоди у сумі 3500 грн.. Крім того, просить стягнути з відповідача і судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак до його початку надав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду були належним чином повідомлені. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.09.2013 року, 29.08.2013 року о 09.10 годині водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Кремлівських Курсантів 27, м. Синельникового Дніпропетровської області, не вибрав безпечну швидкість та дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем “МІTSUBISHI COLT” н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався попереду. В наслідок ДТП постраждалих не має, автомобілі технічно пошкоджені. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР України, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП. Даною постановою [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно замовлення -наряду № 9166 на виконання робіт по ремонту та обслуговування автомобіля ПП «Аеліта» загальна сума оплати за ремонт автомобілю, власником якого є [PERSON], складає 19062,68 грн. Згідно довідки ПП «Аеліта» від 11.04.2014 року, виданої на ім'я «[PERSON].», відповідно до рах. № 22 від 18.09.2013 року СК «ТАС» договір [PERSON] від 09.01.2014 року платіжним дорученням № 2096 перераховані грошові кошти в сумі 18692,68 грн. Відповідно до п.6 Полісу № АЕ/1903854 від 18.05.2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником є [PERSON], [INFO]. Страхова сума на одного потерпілого : за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100000 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн.. Розмір франшизи - 1000 грн. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків передбачені ст. 11 ЦК України. Так, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ст..1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно до ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.36.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року N 1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована АТ «СГ «ТАС». ПФ ПП «Аеліта» була визначена сума матеріальних збитків за ремонт та обслуговування автомобілю [PERSON] в розмірі 19062,68 грн., яка була відшкодована страховою компанією в розмірі 18692,68 грн.. У зв'язку з цим, відповідачу необхідно було сплатити франшизу згідно Полісу від 18.05.2013 року в розмірі 1000 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 1000 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3500 грн., то суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Пунктом 2 ч.3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, який вона пережила під час дорожньо-транспортної пригоди, моральних та психічних переживаннях, пов'язаних з пошкодженням її автомобіля. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1000 гривень. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 11, 22,23, ст.1166, 1187, ст.1194 ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.36.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року N 1961-IV,

Outcome: partial