Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона являється власником житлового будинку №9, розташованого за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Чорнобаївка, вул.Ярова. В даному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання відповідача, який не проживає за вказаною адресою без поважних причин з 2013 року, а існування його реєстрації порушує права позивача як власника житла, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги за мешканця, який фактично не проживає в будинку. Посилаючись на ст.ст.391,405 ЦК України, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням та зобовязати СГІРФО Білозерського РВ УМВС України в Херсонській області зняти з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу серії ВКК № 224485 від 23.04.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Білозерського районного округу Херсонської області [PERSON] за №1429 та [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18648556 від 24.04.2008 року, [PERSON] належить будинок за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Чорнобаївка, вул.Ярова, буд.9. Відповідно до довідки виданої Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області від 07.08.2017 року за №4838 та акту обстеження для встановлення факту проживання осіб за місцем реєстрації від 06.08.2017 року, відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [INFO]. в якості члена сім'ї позивача, проте фактично за вказаною адресою не проживає з 2013 року. Частиною першою статті 383 ЦК України, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Відповідно положень ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що відповідачі з 2016 року не є членами сім'ї позивача, більше як один рік відсутні за місцем своєї реєстрації, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачами житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідачів у будинку позивача створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном, у зв'язку з чим вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову у повному обсязі та визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом. Вимога щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про позбавлення права особи користування житловим приміщенням, а тому дане рішення суду є підставою для зняття відповідача з реєстрації. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрат. Враховуючи, що позивачем понесені витрати за сплачений судовий збір в суму 640 грн. та 250 грн. за розміщення оголошення в газеті, вказані витрати підлягають стягненню з відповідачів солідарно на його користь в загальній сумі 890 грн.

Outcome: partial