Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача та третьої особи про зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна, з урахуванням уточнень, в якій просить скасувати арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, а саме житлового будинку, за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що 12.07.1996 року згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Шевченко Л.М. вона придбала вказаний житловий будинок у власника, [PERSON] 06 липня 2015 року вона звернулась до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Курявської О.О. для укладання договору дарування її житлового будинку [ADDRESS]. Однак, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального кругу Харківської області Курявською О.О. від 16.07.2015 року, в посвідченні даного договору їй було відмовлено, в зв'язку з тим, що на даний житловий будинок був накладений арешт та заборону відчуження, який зареєстровано 13.12.2006 року за №4210940 державним реєстратором Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області на підставі листа Лозівського міського суду Харківської області від 20.07.1998 року. Відомості перенесені з реєстру обтяжень (старого) №56 від 20.07.1998 року. На підтвердження цього я отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме май та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. Ухвалою Лозівського міського суду Харківської області від 19.07.1998 року, під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, судом накладено арешт на майно, а саме на її житловий будинок, за адресою [ADDRESS], заборонивши його відчуження. 06 липня 2015 року, остання звернулась до Відділу Державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції, де отримала відповідь, що на примусовому виконанні у відділі відсутні відкриті або закінчені виконавчі провадження про стягнення боргів з [PERSON], а також у зв'язку зі знищенням архівних виконавчих проваджень за 1998 рік не можливо з'ясувати стан виконавчого провадження та надати інформацію щодо накладеного арешту на майно боржника. 06 липня 2015 року, вона звернулась до Реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції, де отримала відповідь, що зміни до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо зняття арешту з належного їй майна, а саме будинку [ADDRESS], можуть бути внесені лише Реєстраційною службою відповідно де заявки Державної виконавчої служби. Борг [PERSON], стягнутий з неї за рішенням Лозівського міського суду Харківської області від 29.07.1998 року вона повернула в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій прохала справу розглядати за її відсутності, на задоволенні позовних вимогах з урахуванням уточнень наполягала. Представник відповідача - Відділу Державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області Бєлова Н.В. в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій прохала справу розглядати за її відсутності, проти заявлених уточнених позовних вимог позивача не заперечувала. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області Єгорова Т.П. в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій прохала справу розглядати за її відсутності та винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Шевченко Л.М. 12.07.1996 року, [PERSON] є власником житлового будинку, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Згідно постанови приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Курявської О.О. №149/02-31 від 16.07.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] було відмовлено у посвідченні договору дарування житлового будинку та земельної ділянки при цьому житловому будинку, розташований за адресою: [ADDRESS], оскільки на даний будинок був накладений арешт на його відчуження (а.с.16). Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 16.07.2015 року, на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], було накладено арешт (а.с.17). Ухвалою Лозівського міського суду Харківської області від 19.07.1998 року по цивільні справі №2-986/98 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, на житловий будинок, за адресою: [ADDRESS], в порядку забезпечення позову, був накладений арешт на заборону його відчуження (а.с.15). Рішенням Лозівського міського суду Харківської області від 29.07.1998 року позов [PERSON] про стягнення боргу будо задоволено, яким з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто суму боргу за договором позики від 29.07.1997 року в сумі 1800 грн., моральну шкоду в сумі 300 грн. та судові витрати в сумі 90 грн. (а.с.28). Частинами 1 і 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Згідно листа начальника Відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області Бунякіна В.О. №5282 від 20.07.2015 року, вбачається, що перевіркою в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відкриті або закінчені виконавчі провадження про стягнення боргу з [PERSON] не перебувають, а також інформація про арешт майна в реєстрі відсутня (а.с.27). Враховуючи викладене, позивач не має можливості реалізувати свої права щодо розпорядження своєю власністю. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати суд вирішує на підставі ч.2 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved