Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого спільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства. Також позивач зазначила, що у них з відповідачем за час перебування у шлюбі народилось двоє спільних дітей, які наразі перебувають на її утриманні. Оскільки здійснює догляд за дитиною - інвалідом, позивач не має можливості працювати. Також вказала, що відповідач інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує і, маючи постійний дохід, не допомагає дітям матеріально. Вважає, що останній має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання дітей та на її утримання. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд розірвати зареєстрований шлюб сторін; стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 3000,00 грн на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 2000,00 грн протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які нею понесені. У судове засідання сторони не з`явились. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, свої вимоги підтримала (а. с. 39). Відповідач також подав заяву про розгляд справи у його відсутність. У заяві зазначив, що в частині задоволення позовних стосовно розірвання шлюбу не заперечує; в частині призначення аліментів на дітей просив призначити мінімальний розмір аліментів; в частині стягнення коштів на утримання дружини просить відмовити повністю. До заяви долучив довідку про його доходи (а. с. 25, 26). У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб сторін (а. с. 5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 6, 7), які проживають з матір`ю (а. с. 31). Згідно довідки про отримання (неотримання) допомоги № 375 від 25.01.2021 року, [PERSON] перебуває на обліку у відділі соціальних допомог і одержує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю - [PERSON] (а. с. 9, 10). Зі змісту Консультативного висновку спеціаліста КНП «Житомирської обласної дитячої клінічної лікарні» Житомирської обласної ради від 18.06.2020 року вбачається, що [PERSON] потребує планового стаціонарного фізіотерапевтичного та медикаментозного курсу лікування, санаторно-курортного лікування у санаторіях гастроентерологічного напрямку, дотримання дієти харчування (а. с.11). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Частиною 1 ст. 110 СК України передбачена можливість одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). З огляду на наведене, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, враховуючи відсутність відомостей про вагітність дружини та відомостей про наявність у сторін дитини віком до одного року, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, та відповідає дійсній волі сторін, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовну заяву. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України, реч. 1 ч. 2 ст. 51 Конституції України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України Про охорону дитинства). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту довідки про доходи від 26.02.2021 року, вбачається, що відповідачу за січень 2021 року нараховано 5107,02 грн заробітної плати (а. с. 26). На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей законними, обґрунтованими та задовольняє позов в цій частині, стягнувши з відповідача, який є працездатним, щомісячно, аліменти в розмірі 1300,00 грн на утримання сина [PERSON] , оскільки дитина потребує більших затрат у зв`язку з наявністю інвалідності, та 1100,00 грн на утримання сина [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з 27.01.2021 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, оскільки розмір доходів, які отримує відповідач, не дає можливості останньому сплачувати аліменти на утримання [PERSON] . Також,

Outcome: partial