Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Маріупольської\~міської ради\~від 23.07.2019\~року вона,\~ [PERSON] ,\~є піклувальником\~неповнолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] .\~ [INFO] помер\~ [PERSON] ,\~спадкоємцем якого\~була його\~дружина [PERSON] ,\~яка прийняла\~спадщину,\~але не\~оформила своїх\~спадкових прав.\~ [INFO] остання\~померла,\~залишивши заповіт\~на ім`я\~ [PERSON] .\~Рішенням Маріупольської\~міської ради\~ від\~23.07.2019\~року позивачку\~було такж\~зобов`язано оформити\~документи про\~право на\~спадщину на\~нерухоме та\~рухоме майно\~в інтересах\~неповнолітньої [PERSON] \~Звернувшись до\~приватного нотаріуса\~Маріупольської міського\~нотаріального округу\~Донецької області\~було з`ясовано,\~що згідно\~Державного реєстру\~речових прав\~та їх\~обтяжень наявна\~заборона на\~спадкове майно,\~яке складається\~з частини\~житлового будинку\~з усіма\~надвірними побудовами\~та спорудами\~за номером\~ [ADDRESS] ,\~власником якого\~є померлий\~ [PERSON] ,\~ реєстраційний\~номер обтяження\~№ 2239861,\~дата реєстрації\~29.07.2005\~року,\~підстава обтяження\~не вказана.\~Згідно відповіді\~Четвертої маріупольської\~державної нотаріальної\~контори,\~в Єдиному\~реєстрі заборон\~наявні такі\~записи:\~1)\~за порядковим\~№ 2\~Орджонікідзевським АТП\~м.\~Маріуполя 04686\~від 19.05.1977\~року на\~житловий будинок\~ [ADDRESS] ,\~який належить\~ [PERSON] \~накладена заборона,\~відомості про\~зняття заборони\~відсутні;\~2)\~за порядковим\~номером №\~5\~Орджонікідзевським АТП\~м.Маріуполя\~048686\~від 10.10.1977\~року на\~житловий будинок\~ [ADDRESS] ,\~який належить\~ [PERSON] \~накладена заборона,\~відомості про\~зняття заборони\~відсутні.\~Згідно свідоцтва\~на право\~особистої власності\~№ 458\~від 04\~серпня 1980\~року,\~ [PERSON] \~є власником\~12/25\~частин вказаного\~домоволодіння.\~На теперішній\~час ВАТ\~«Орджонікідзевське автотранспортне\~підприємство 11484»\~перебуває у\~стані припинення,\~ліквідатором є\~ [PERSON] .\~ Документи, які містять інформацію на підставі яких було накладено заборону на вказане домоволодіння, в архіві нотаріальної контори відсутні. Таким чином, на даний час безпідставно накладено заборону на спадкове нерухоме майно, чим порушені майнові права неповнолітньої підопічної позивачки, через неможливість прийняття спадщини. Просить скасувати зазначені заборони. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У судове засідання позивачка не з`явилась, в письмовій заяві просила розглянути справу без її участі, повністю підтримала позовні вимоги. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. \~ \~ \~ \~ Завідувач Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Г.В. Одерій в письмовій заяві просив суд розглянути справу без їх участі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судовго засідання, не з*явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що розпорядженням голови Новотроїцької районної державної адміністрації № 84 від 20.05.2019р. [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.9) \~ \~ \~ \~Рішенням виконкому Маріупольської міської ради № 307 від 23.07.2019р. було встановлено піклування над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначено [PERSON] її піклувальником. [PERSON] було зобов`язано, зокрема, оформити документи для вступу в право на спадщину на нерухоме та рухоме майно. (а.с. 10) \~ \~ \~ \~Згідно з довідкою за № 106/02-14 від 18.03.2019р. приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В., ним, на підставі заяви [PERSON] від 13.12.2018р., було заведено спадкову справу за № 91/2018 року щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців немає. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з 12/25 часток жилого будинку з належними до нього побудовами подвір`я за номером [ADDRESS] , який належав чоловіку померлої - [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцями [PERSON] по 4/25 частки кожному були його дружина [PERSON] , та сини [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли але не оформили спадкових прав. (а.с. 15) Відповідно до свідоцтва № 458 про право особистої власності на будівлю від 04.08.1980р., виданого Жданівським міським відділом комунального господарства виконкому Жданівської міськради, 12/25 частини домоволодіння [ADDRESS] ) належить [PERSON] на праві особистої власності, зареєстрованому в Жданівському БТІ 05.08.1980 року за № 5190. (а.с. 13) Згідно відомостей Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 20.12.2018 року 12/25 частини домоволодіння [ADDRESS] ) належить [PERSON] на праві особистої власності. (а.с.4). \~ \~ \~ \~З відповіді Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 01.10.2019р. вбачається, що в реєстрі заборон відчуження нерухомого майна наявні такі записи: 1) за порядковим № 2 Орджонікідзевським АТП м. Маріуполя - 04686 від 19.05.1977 року на житловий будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] , накладена заборона, відомості про зняття заборони відсутні; 2) за порядковим № 5 Орджонікідзевським АТП м.Маріуполя - 048686 від 10.10.1977 року на житловий будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] накладена заборона, відомості про зняття заборони відсутні. (а.с. 19) Відомості про заборону накладену на житловий будинок [ADDRESS] 19.05.1977 року підтверджуються інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 14.11.2019, відповідно якого вказана заборона зареєстрована 29.07.2005р. Першою маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 2239861, підстави обтяження відсутні. (а.с. 33-35) Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна була регламентована Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п. 2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу оформити право на спадкове майно. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Відповідно до п.п. 2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Судом встановлено, що заборона на відчуження нерухомого майна, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , накладена в 1977 році, 29.07.2005 року Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 2239861 внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі архівних даних, підстави обтяження не зазначені, будь-яких відомостей про виконавчі провадження не має. Таким чином, наявність такої заборони порушує права та законні інтереси неповнолітньої дитини [PERSON] , оскільки унеможливлює оформлення спадкових прав на дане майно. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved