Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 17.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю, актовий запис № 489, між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], 13.02. [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з січня 2017 року з того часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Наміру до відновлення шлюбних стосунків сторони не мають, збереження сімї позивачка вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, суду надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ч.5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю, актовий запис № 489, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с. 7/. Від зазначеного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], 13.02. [INFO] /а.с. 8,9/. Як встановлено судом, причиною розпаду сімї стала різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри. Шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2017 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Питання про утримання дітей сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved