Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у липні 2011 року домовилася з [PERSON] про купівлю у нього ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]; інші ? частини якого належать позивачу. Домовившись із відповідачем про всі істотні умови договору, сплатила йому повну вартість частини будинку у розмірі 10 000 грн., про що 09.07.2011 року складена розписка. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, просила визнати за нею право власності на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши попередньо заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився з невідомих причин, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом спадкоємцем ? частини спадкового майна у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] є [PERSON](а.с.9); згідно з Витягом з реєстру про право власності на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS](а.с. 10). Відповідно до розписки від 09.07.2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] 10 000 грн. та продав їй ? частину будинку по [ADDRESS](а.с. 8). Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 334, 640 ЦК України власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним, або державної реєстрації. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Оскільки сторонами недотримано вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку та державної реєстрації, то договір купівлі-продажу нерухомого майна є неукладеним, тобто не має юридичної сили і не породжує для сторін ніяких прав та обов'язків. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за безпідставністю. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed