Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500,00 гривень щомісячно починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягувати з відповідача на користь позивача кошти на її утримання у зв`язку із доглядом дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що сторони 23.11.2019 року зареєстрували шлюб, у якому у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що з відповідачем разом не проживає, коштів на утримання сім`ї чоловік не надає. Батько життям дитини не цікавиться матеріально не допомагає ні позивачці ні дитині. Зазначає, що їй невідомо де працює чоловік та який дохід отримує. Позивачка не працює, бо займається доглядом сина. Їй з дитиною допомагають її батьки. Дитина проживає з матір`ю. Єдиним доходом позивачки є допомога по догляд за дитиною. 21.05.2021 року провадження у справі відкрито. 26.07.2021 року на адресу суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача визнав позов частково в розмірів 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які готовий сплачувати на утримання малолітнього сина. В інші частині просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування зазначає, що не відмовляється від обов`язку утримувати свою дитину, однак зазначений позивачем розмір аліментів нічим не обґрунтований та відповідач не має можливості сплачувати такий у зазначеному розмірі, оскільки офіційно не працевлаштований, не є власником нерухомого та рухомого майна, має мінливий нестабільний дохід, а тому згідний сплачувати передбачений законом мінімум у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина, що становить 1007,00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на дружину зазначає, що позивачем не надано доказів можливості сплачувати відповідачем такі на утримання дружини, що є визначальним для присудження аліментів на утримання дружини, однак із наведених вище обставин відповідач не має матеріальної можливості сплачувати такі на користь позивачки. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав у ньому наведених, просять такий задоволити повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, в частині стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, підтримав поданий на адресу суду відзив на позовну заяву, просить в задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять позов задоволити з підстав наведених позовній заяві. Заслухавши пояснення учасників справи та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 23.11.2019 року між сторонами зареєстровано шлюб. Судом встановлено, що у шлюбі в сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією апостильованого свідоцтва про народження, наявного в матеріалах справи. Визнано сторонами, що дитина проживають із матір`ю з адресою: [ADDRESS] , що також стверджується копією довідки № 278 від 15.03.2021 року. Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає із матір`ю, що також не заперечено відповідачем. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» на момент розгляду справи у суді, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1921,00 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років 2395 гривень. Суду не представлено доказів на підтвердження тверджень позивача про працевлаштування відповідача та наявність у нього доходів чи іншого майна на момент розгляд справи та подання позовної заяви до суду, та можливість сплачувати таким аліменти у розмірі, який просить позивач. Суд критично оцінює надані стороною позивача відомості про отримання доходів відповідачем та податкові відрахування, оскільки такі документи датовані липнем-вереснем 2020 року, а тому не можуть стверджувати про матеріальну можливість сплачувати зазначений позивачем у позовній заяві розмір аліментів на утримання сина на час звернення до суду із позовом та розгляду справи судом. Окрім того стороною позивача не доведено наявність у відповідача іншого рухомого чи нерухомого мана, зокрема і заощаджень. Разом з тим, з наданого суду Інформаційної довідки № 266715735 від 20.07.2021 року [PERSON] у власності нерухомого майна немає. Згідно електронного кабінету водія транспортних засобів зареєстрований на ім`я відповідача не знайдено. Встановлено, що [PERSON] був працевлаштований у Сінерджі Італія Агентство з працевлаштування з 21.02.2020 року по 24.10.2020 року. Таким чином, суду не доведено покликання позивача на значний розмір доходів відповідача. Тому беручи до уваги всі обставини справи, суд дійшов висновку що вимоги позивача є підставними частково, оскільки дитина проживає разом з позивачем, відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини в належному розмірі добровільно не надає, чим ухиляється від виконання обов`язку з утримання неповнолітнього сина, враховуючи вік дитини, беручи до уваги прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у 2021 році, рекомендований законодавцем рівень аліментів на утримання дітей в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, разом з тим, значні затрати на утримання дітини відповідного віку, що склалися в умовах сьогодення у позивача, визнання позову відповідача в частині готовності сплачувати аліменти на утримання ситна у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів частково в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень, оскільки обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно із ч.1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач є молодою працездатною особою, разом з тим на момент розгляду справи судом не є працевлаштованим, його достатній матеріальний стан суду не доведено, доказів про наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна суду не представлено, доказів про можливість сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку суду не надано, клопотань про витребування таких суду не заявлялось, заперечення відповідача позову у цій частині позивачем не спростовані, а тому за відсутності доведеної суду матеріальної спроможності сплачувати відповідачем аліменти на утримання дружини, суд вважає таку вимогу недоведеною. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. На підставі вищенаведеного, а також врахувавши, що відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, однак за умови наявної матеріальної можливості сплачувати таку допомогу, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в цій частині суду не доведені, а тому в задоволенні такої слід відмовити. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. Крім того, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід попустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved