Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Відповідач також зареєстрований у вказаному будинку, але не проживає у ньому з січня 2017 року. Позивач змушена сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб та позбавлена можливості отримувати соціальні виплати та компенсації гарантовані державою. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] що підтверджується договором дарування від 18.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Скадовського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 8-10). З акту обстеження житлових умов від 16.05.2018 року, складеного членами комісії Скадовської міської ради 16.05.2018 року, [PERSON] зареєстрований, але не проживає в [ADDRESS] з січня 2017 року. Згідно довідки виконавчого комітету Скадовської міської ради від 23.05.2018 року № 2600 в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - позивачка, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка. Відповідно до ст.4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст.48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Як вбачається з наведених вище норм цивільного законодавства України наявні підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім'ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Та обставина, що відповідач до теперішнього часу залишається зареєстрованим у даному будинку, обмежує позивача в повній мірі здійснювати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у зазначеному будинку доведений належними і допустимими доказами. На підставі викладеного,

Outcome: approved