Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23.02.1995 року по 12.07.2001 року, після розірвання шлюбу вони продовжували проживати однією сімєю, 21.03.2003 року у них народився син [PERSON], який фактично проживає з нею, перебуває на її матеріальному утриманні, в 2010 році вони припинили подружні стосунки, відповідач знявся з реєстрації в м. Біла Церква та виїхав до Російської Федерації, з того часу місце його перебування невідоме, вона не може отримати дозвіл на виїзд сина за кордон, син займається спортом, йому необхідно приймати участь у міжнародних змаганнях за межами України, крім цього, вона хоче мати можливість вивезти сина для відпочинку та оздоровлення на закордонні курорти, що відповідає інтересам сина та його нормальному розвитку. Позивач просила суд дозволити неповнолітньому [PERSON] [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] тимчасово виїзджати за межі України та вїзджати до інших країн світу на весь час до досягнення ним шістнадцятирічного віку; надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон неповнолітньому [PERSON] без згоди батька. В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги та просив суд тільки дозволити неповнолітньому [PERSON] [INFO] без згоди та супроводу батька [PERSON] тимчасово виїзджати за межі України та вїзджати до інших країн світу на весь час до досягнення ним шістнадцятирічного віку. Відповідач до суду не зявився, про час розгляду справи повідомлявся шляхом опублікування оголошення про виклик в судове засідання в газеті «Час Київщини», причини неявки невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за згодою представника позивача. Представник Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради просила суд задовольнити позовні вимоги частково, надати дозвіл на виїзд за кордон сину позивачки без згоди батька протягом 2015 -2016 років згідно наданого до суду розкладу міжнародних змагань, в яких він має приймати участь. Заслухавши пояснення представника позивача, представника 3-ї особи, покази свідка, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі по 12.07.2001 року, від спільного проживання після розірвання шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що слідує з копій свідоцтв про розірвання шлюбу та про народження дитини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання позивачки [ADDRESS] з 06.06.2002 року по 28.01.2010 року, що слідує з довідки Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 7 від 08.05.2015 року, а згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС УДМС України в Київській області, [PERSON] з 28.01.2010 року знявся з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою в м. Київ, Голосіївський район. В судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] [PERSON] є членом збірної команди України по традиційному карате-до з вересня 2011 року, приймає активну участь у спортивних змаганнях різних рівнів від чемпіонатів України до чемпіонатів світу , є багаторазовим чемпіоном України, призером і чемпіоном Світу в командному та особистому заліках. Найближчі змагання за межами України, участь у яких має приймати [PERSON] [PERSON] в складі команди, це: 12-18 жовтня Чемпіонат світу в місті Копер Словенія; 12 листопада Кубок світу у місті Клуж-Напока Румунія; 29 листопада Міжнародний турнір в місті Будапешт Угорщина; 19 січня 2016 року Чемпіонат світу у місті Дублін Ірландія; у вересні 2016 року чемпіонат У Польщі; в грудні 2016 року Міжнародний турнір у місті Каорле Італія. Наведене стверджується довідкою Громадської організації [PERSON] традиційного карате-до за підписом [PERSON] старшого тренера збірної команди України [PERSON]. [PERSON] надав покази як свідок в судовому засіданні, підтвердивши ті обставини, що [PERSON] [PERSON] є його внуком, ні він., ні його дочка мати [PERSON] не знають місце проживання відповідача з 2010 року, він інколи телефонує, але не повідомляє свою адресу, в звязку з цим [PERSON] не має змоги приймати участь у міжнародних змаганнях та турнірах різного рівня, тоді як він є дуже перспективним спортсменом. При вирішенні цього спору суд виходить з наступного. Так, за ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Як передбачено ч.2 ст.150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема, проїзний документ дитини. А згідно з ч.2 ст.4 цього Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Також відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків /усиновлювачів, піклувальників/ та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Судом приймаються до уваги ті обставини, що малолітній [PERSON] [PERSON] дійсно займається спортом, але не може приймати участь у міжнародних змаганнях та турнірах, оскільки на виїзд за кордон потрібна згода обох батьків, його батько таку згоду не надає, місце перебування батька дитини позивачці невідоме. З наданих до суду копій документів вбачається, що відповідач [PERSON] надавав згоду на тимчасовий виїзд за кордон його дітям [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] на відпочинок до Турції з 20.09.2006 року по 28.09.2006 року у супроводі позивачки, що стверджується копією нотаріально засвідченої заяви, але в даний час таку згоду позивачка отримати не може. Отже, суд вважає за можливе надати неповнолітньому [PERSON] [PERSON] дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу батька відповідача по справі протягом 2015 -2016 років згідно підтвердженого в судовому засіданні розкладу міжнародних змагань, в яких він має приймати участь в складі збірної команди України.

Outcome: partial