Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 жовтня 2017 рок, шлюб розірвано. Сина - [PERSON] , [INFO] залишено проживати з нею. Вона самостійно піклується про здоров`я дитини, його фізичний та духовний розвиток. Зазначає, що відповідач участі у вихованні та догляді за сином не бере, розвитком дитини не цікавиться, добровільно допомоги на утримання не надає, не бере участі у додаткових витратах, які постійно виникають оскільки син хворіє, що потребує витратів на медичні препарати і ліки, а тому син потребує матеріальної допомоги батька. Зазначає, що відповідач ухиляється від утримання сина, його виховання, лікування, не піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Зазначає, що відповідач є працездатним, отже спроможний сплачувати аліменти на утримання сина. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2318 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання без поважних причин не з`явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку. Тому суд ухвалив розглядати справу у заочного порядку. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини ( а.с.7). Відповідно до заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 жовтня 2017 року шлюб між сторонами по справи розірвано, та неповнолітнього сина, залишено проживати з матір`ю [PERSON] (а.с.33). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, величину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством, а також те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає заявлені позивачкою вимоги обгрунтованими, та підтвердженими зібраними в справі доказами, та приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю та щомісячно стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2318 гривень до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів слід розпочати з дня звернення до суду, тобто з 06 жовтня 2020 року. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Тобто з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved