Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з з 22 січня 1993 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу сторони за сумісні грошові кошти 13 липня 2012 року придбали автомобіль марки Geely MK-Cross impress, державний номер: АЕ0125НА за ціною 95500,00 грн. 03 квітня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. 21 червня 2016 року відповідач без згоди позивача продав належний їм на праві спільної сумісної власності вказаний автомобіль [PERSON] за ціною 132,433,00 грн. Отже, Ѕ частина вартості проданого відповідачем автомобіля складає 66216,50 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля, що складає 66216,50 грн. Відповідач надав суду відзив на позов, де зазначив, що дійсно вказаний автомобіль був придбаний під час перебування його у зареєстрованому шлюбі з позивачем. Однак відповідач з 1995 року до 27 жовтня 2011 року працював підземним горним робітником в «Шахта Степова» ВАТ «Павлоградвугілля» у м.Першотравенськ Дніпропетровської області. 05 липня 2012 року у звязку з ушкодженням здоровя на виробництві відповідач отримав страхову виплату в розмірі 82173,49 грн. і на зазначені кошти придбав спірний автомобіль, у звязку з чим вважає автомобіль своєю особистою власністю. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Також зазначив, що отримана відповідачем страхова виплата не відноситься до виплат, які вважаються особистим майном. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, підтримавши відзив на позов. Судом під час судового розгляду були оглянуті письмові докази по справі. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 22 січня 1993 року. Згідно копії товарного чеку під час шлюбу 10 липня 2012 року сторонами був придбаний автомобіль марки Geely MK-Cross impress, державний номер: АЕ0125НА за ціною 95500,00 грн. Власником зазначений [PERSON]. 03 квітня 2018 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року. 21 червня 2016 року відповідач продав вищезазначений автомобіль [PERSON] за ціною 132,433,00 грн. З особового рахунку відповідача вбачається, що 05 липня 2012 року ним була отримана сума страхового відшкодування у звязку з ушкодженням здоровя на виробництві в розмірі 82173,49 грн. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У ч.1 ст.70 СК України зазначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.5 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обовязковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Як зазначено у ч.2 ст.61 СК Україн6и об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно ч.3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом було встановлено, що спірний автомобіль був придбаний під час перебування сторін у шлюбі і укладений відповідачем договір був вчинений в інтересах сімї, у звязку з чим автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, зі змісту ч.5 ст.57 СК України вбачається, що умовою для того, щоб страхові суми вважалися особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є факт сплати страхових внесків за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. У даному випадку страхові внески сплачувалися за рахунок заробітної плати відповідача, яка відповідно до ч.2 ст.61 СК України вважається об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, суд вважає, що спірний автомобіль є обєктом права спільної сумісної власності сторін і його частки у кожної сторони є рівними, тобто у разі поділу майна, кожному повинно належало по Ѕ частини спірного автомобіля. В той же час, як вбачається з копії договору купівлі-продажу транспортного засобу 21 червня 2016 року відповідач продав вищезазначений автомобіль [PERSON] за ціною 132,433,00 грн. Отже, відповідач без згоди позивача здійснив відчуження спірного автомобіля, однак позивач не ставить питання щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, а просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля. Як було зазначено у рішенні Верховного Суду України №6-7цс15 від 08 квітня 2015 року, якщо відсутня письмова згода одного з подружжя на відчуження спільного сумісного майна, він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сімї майна. У даному\~випадку спірний\~автомобіль був\~відчужений відповідачем\~за ціною\~132433,00\~грн.,\~відповідно вартість\~Ѕ частини\~автомобіля складає\~66216,50\~грн. і зазначена сума компенсації підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved