Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який обґрунтовує наступним. Батьку позивача, [PERSON] та його сім`ї із трьох чоловік 05.02.1988 року на підставі протоколу № 39 було надано квартиру за адресою: [ADDRESS] , як покращення житлових умов. Зазначена квартира до цього часу не приватизована. Відповідач є колишнім чоловіком доньки позивача [PERSON] та зареєстрований за адресою: : [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу 11.11.2014 року [PERSON] за адресою реєстрації не мешкає та нею не користується. Особистих речей відповідача у квартирі не має, матеріальну допомогу на оплату комунальних послуг відповідач не надає. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивач надав заяву про проведення судового засідання у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та його сім`ї із на підставі ордеру №2944 від 22.03.1974 року та протоколу № 39 від 05.02.1988 року було видано квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті. [PERSON] , [INFO] , є колишнім чоловіком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.03.2020 року №01-17/02/0775 - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 15.06.2006 року по теперішній час. Відповідно до акту від 17.02.2020 року, складеного представниками КП «Наше місто» у присутності мешканців кв. [ADDRESS] - [PERSON] з 2014 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не мешкає. Згiдно положень ст.4 ЦПК України суд, здiйснюючи правосуддя захищає права, свободи та iнтереси фiзичних осiб у спосiб, визначений законами України. Перелiк способів захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в статтi 16 ЦК Укаїни. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес iншим способом, що встановлений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Згідно ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено судом, відповідач у добровільному порядку не знявся з реєстрації місця проживання, що визначено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», квартирою не користується без поважних понад встановлені строки, не беруть участі в її утриманні, чим порушується право користування позивача, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 840,80 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved