Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог, просить визнати нікчемним договір купівлі - продажу автомобіля марки «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON], відновити реєстраційні дані до первісного стану та включити спірний автомобіль до складу спадкового майна. Стягнути з відповідача [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 25/100 часток вказаного автомобіля у розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 серпня 2015 року померла її дочка [PERSON]. Після смерті дочки відкрилася спадщина на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Вказану частку квартири отримали у спадок в рівних частинах, вона та її онука [PERSON]. Позивач самостійно за власні кошти сплачує усі комунальні послуги за частку квартири, яка отримана ними у спадщину. Крім частки квартири, до складу спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], на її думку, повинен був увійти автомобіль марки «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], власником якого на даний час є відповідач [PERSON], так як на момент його придбання він належав [PERSON] та її чоловіку, відповідачу по справі, [PERSON] і відповідно до положень Сімейного кодексу України був спільною власністю подружжя. Після відкриття спадщини позивач дізналася про те, що спірний автомобіль без згоди [PERSON] був відчужений у 2013 році [PERSON] своїй доньці [PERSON], що фактично є удаваною угодою, бо кошти за автомобіль [PERSON] не сплачувала. Позивач та її представник [PERSON], в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності його та позивача, уточнені позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON], та представник відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі. Посилалися на відсутність жодних законних підстав для задоволення позову, надуманість та безпідставність позовних вимог. Зясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з наступних підстав. Сторони не оспорюють ті обставини, що 20 серпня 2015 року померла [PERSON] та те, що 14 листопада 2013 року був відчужений належний на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], як подружжю, автомобіль «Шкода» державний номерний знак [NUMBER], на користь їх дочки [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦК України в разі вчинення одним зі співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Судом встановлено, що [PERSON] за життя, не оспорювала факт відчуження спірного автомобіля своїй дочці [PERSON] Хоча за наявності для того підстав мала можливість скористатися таким правом. [PERSON] стала власником автомобіля, згідно наданих Регіональним сервісним центром МВС в Харківській області даних, 14 листопада 2013 року, тобто майже за два роки до смерті [PERSON] Жодних обставин, які б свідчили, що право власності набуто [PERSON] за відсутності належно оформленої згоди [PERSON] на відчуження автомобіля, та внаслідок невідповідності правочину вимогам закону ( ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч.1 ст. 224 ЦК України, тощо) позивачем суду не доведено. З приводу посилань позивача на те, що вона має право на компенсацію частки спірного автомобіля, як спадкового майна, яке залишилося, після смерті [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вже зазначалося вище, право спільної власності подружжя «Чернових» на спірний автомобіль, припинилося 14 листопада 2013 року. Тобто, на час смерті [PERSON] спірний автомобіль не входив до складу спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed