Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що з [PERSON] проживали в шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від04.10.2016 року. Від шлюбу мають двох спільних дітей: доньку [PERSON], 128.10.2000 року народження та сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. З моменту припинення шлюбу, відповідач дітям фінансово допомагає нерегулярно, внаслідок чого вона, опинившись в скрутному фінансовому становищі, не має можливості в достатньому обсязі утримувати дітей . [PERSON] навчається в коледжі Запорізького національного університету, являється інвалідом, з народження хворіє і в подальшому їй необхідна медична допомога та кошти на оздоровлення. Відповідач працює водієм в Селянському фермерському господарстві «Ясени», офіційно отримує заробітну платню, премії, а також дохід від неофіційних джерел. Оскільки позивач самостійно після розлучення утримує неповнолітніх дітей, її доходів недостатньо для належного їх утримання, а також те, що донька потребує лікування . догляду та оздоровлення, прохає стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення їх повноліття, а також додаткові витрати в розмірі 1000 гривень на лікування, оздоровлення та навчання доньки [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, прохає задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач, представник відповідача прохають задовольнити позовні вимоги частково. Заслухавши пояснення відповідача, його представника, вивчивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як було встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 04.10.2016 розірвано ( а.с.8). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], яка відповідно до посвідчення , серії ААГ № 136055 ( а.с.12) являється дитиною інвалідом, навчається на денній формі навчання в економіко-правничому коледжі Запорізького національного університету на держбюджетній основі ( а.с.19) та [PERSON], [INFO] ( а.с.10, 11). Відповідно до останніх виписок з історії хвороби ДУ «Інституту травматології та ортопедії НАМН України», наданої позивачем в якості доказу, [PERSON], 26.11.2015 року було виконано оперативне втручання, рекомендовано ліжковий режим та ходьба на милицях, звільнено від занять фізичного виховання на період 2015 2016 року, 2016 -2017 року, 08.11.2016 року проведено оперативне лікування, рекомендовано контрольний огляд через 6 місяців, в звязку з поребою подальшого лікування. (а.с.16, 17, 25). Відповідно до довідки, наданої УСЗН Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області ( а.с.16) позивач [PERSON] перебуває на обліку з 21.12.2015 по 28.10.2018 року та їй призначено державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства по догляду за [PERSON] з надбавкою на догляд. Відповідач, відповідно до довідки № 8 від 10.02.2017 року, наданої СФГ «Ясени» Оріхівського району працює водієм з 14.03.2013 року і його заробітна плата за 2016 рік склала 31658 грн. 73 коп.( а.с.65). Ст.180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст..182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст..184 цього Кодексу. Отже з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, але стягнення ? частини з усіх видів заробітку відповідача, як того прохає позивач, є завеликим, так як іншого доходу окрім невеликого заробітку, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач не має, а тому стягнення в частині розміру аліментів слід зменшити до 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача. Відповідно до ст..185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах, що викликані особливими обставинами. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.18\~Постанови від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного\~\~кодексу України\~\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~до передбаченої ст. 185 СК України\~участь в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком\~\~ її\~\~ здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Відповідно до ст..10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд, довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обгрунтування необхідності майбутніх витрат. З урахуванням таких вимог закону, саме на позивача покладено процесуальний обовязок довести, що нею понесені додаткові витрати на дитину, які викликані\~особливими обставинами, чи будуть понесені в майбутньому і на що саме. Про стягнення додаткових витрат на навчання дитини, про що зазначає у позові позивач, правила\~статті 185 СК України\~не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~статтею\~\~ 199 цього Кодексу. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в цій частині позовних вимог.

Outcome: partial