overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21.02.2003 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років стосунки погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, спільне господарство не ведуть. Ухвалою суду від 02.12.2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. 19.02.2021 року позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.02.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 212 (а.с.3). На час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, сім`я існує формально, на примирення не згодні. Проживають окремо. Сторони втратили одне до одного почуття любові, поваги, відсутні спільні інтереси. За час окремого проживання сторонам не вдалося відновити сімейні стосунки, оскільки у кожного із них різні погляди на життя, на ведення домашнього господарств. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сім`я розпалася остаточно і її збереження є неможливим. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 07.07.2007 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років стосунки погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Ухвалою суду від 07.02.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.15). Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.14). Відповідно до ст. 200 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому судовому засіданні, оскільки відповідач визнає позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №902 (а.с.9). Сторони фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо майже 10 років, сім`я існує формально, на примирення не згодні. Сторони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сім`я розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам обом із подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 09.09.2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають доньку - [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки за час їх спільного проживання виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та сімю, моральні та духовні цінності, в зв'язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, що унеможливлює їх проживання як подружжя. Позивач, посилаючись на те, що протягом останніх років вони подружні відносини не підтримують, кожен має своє життя, шлюб існує лише формально, а тому підлягає розірванню за рішенням суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву, в якій просила проводити розгляд справ без її участі, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був неодноразово повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 09.09.2000 р. між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано у Тростинській сільській раді Васильківського району Київської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 т. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 17.06.1996 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони дітей не мають. Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки на протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя та сімю. Крім того, як зазначає позивач, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач, посилаючись на те, що спільного господарства вони не ведуть, життям один одного не цікавляться, шлюб фактично розпався і в майбутньому поновлений бути не може, а тому підлягає розірванню за рішенням суду. Позивач в судове засідання не зявилась, подавши заяву, в якій просила проводити розгляд справ без її участі, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до\~ ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 17.06.1996 р. між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано у виконавчому комітеті Храпачівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії I-ОК № 242803 (а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають, однак зявлятися до органів РАЦС відповідач не бажає. Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 т. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 28.09.1991 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають трьох дітей: сина [PERSON], 09.11.1992 р.н, доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки останнім часом мі ними склалися дуже напружені стосунки. Виявилося, що вони мають різні характери, погляди на життя та стосунки в сімї. Крім того, як зазначає позивач, відповідач нехтує сімейними цінностями, з цього приводу між ними постійно виникають сварки, що тяжко впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Позивач, посилаючись на те, що протягом останніх девяти років їх спільне проживання припинено, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує тільки формально, а тому підлягає розірванню за рішенням суду. Позивач в судове засідання не зявилась, подавши заяву, в якій просила проводити розгляд справ без її участі, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був неодноразово повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до\~ ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 28.09.1991 р. між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано у Глевахівській селищній раді Васильківського району Київської області, актовий запис № 30, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії IV-БК № 346339 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають трьох дітей: сина [PERSON], 09.11.1992 р.н, доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с.7-9). Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 т. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 28.10.2000 р. між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], однак сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що вони мають різні характери, погляди на життя та стосунки в сімї, відповідач нехтує сімейними цінностями, через що між ними постійно виникають сварки, вони тратили почуття любові та поваги один до одного, проживають окремо протягом півтора року, а тому за таких обставин позивач вважає, що шлюб існує тільки формально, його збереження суперечить їх інтересам, фактично розпався і просить його розірвати. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 23.01.2018 року у даній справі за клопотанням позивача подружжю [PERSON] та [PERSON] надано строк на примирення терміном на 2 (два) місяці. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 26.03.2018 р. [PERSON] просила проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Зі змісту заяви [PERSON] від 26.03.2018 р. вбачається, що він вимоги позову повністю визнає, просить його задовольнити та розглядати справу без його участі. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 28.10.2000 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 234, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про їх народження (а.с. 6, 7). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з 28.11.201 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, суттєві розбіжності в характерах, з 2012 року проживають окремо, не підтримують подружні відносини, не ведуть спільне господарство та спільний бюджет. Позивач, посилаючись на те, що вона не бажає продовжувати сімейні відносини з відповідачем, так як вони істотно суперечать її інтересам, їх шлюб носить формальний характер, і відповідно, підлягає розірванню за рішенням суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву, в якій просила проводити розгляд справ без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 28.05.2011 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 29, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 т. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі; від шлюбу вони мають двох дітей, одна з яких неповнолітня. Зазначила, що через відмінність поглядів на життя і сім'ю, в них постійно виникали сварки, непорозуміння. Вказане привело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Також, зазначила, що вони припинили проживати разом і не ведуть спільного господарства. Відповідач впродовж останніх п'яти років має іншу сім'ю. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду не з'явився, надав суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав повістю. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 13.07.1996 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Щорського райдержадміністрації Чернігівської області, актовий запис за № 19, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с. 6). Сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с. 8). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей. Зазначила, що через відмінність поглядів на життя і сім'ю в них постійно виникали сварки, непорозуміння. Вказане призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Також, зазначила, що вони не проживають разом впродовж останніх трьох років і не ведуть спільного господарства. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду не з'явився, надав суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав повістю. Дослідивши письмові докази у справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 07.09.2002 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Заводського райуправління м. Запоріжжя, актовий запис за № 230, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Сторони є батьками дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO] Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved