Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення додаткових витрат, у якому просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 10425 грн. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначила, що з 1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . У 2010 році шлюб між сторонами розірвано, дитина після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2012 року з відповідача на користь позивача на утримання сина стягнуто аліменти у розмірі ј частки з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2018 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, у розмірі ј частки з усіх видів доходу до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років. Син позивача [PERSON] навчається на денному відділені в Запорізькому електротехнічному коледжі Запорізького національного технічного університету. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, на контрактній формі навчання. В період з вересня 2015 року по січень 2019 року виникли додаткові витрати на дитину, що полягають у оплаті навчання, зазначені витрати є суттєвими для фінансового положення та компенсування частини їх вартості є необхідними. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.05.2000 року. У 2010 році шлюб між сторонами розірвано, дитина після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2012 року з відповідача на користь позивача на утримання сина стягнуто аліменти у розмірі ј частки з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2018 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на повнолітню дитину яка продовжує навчання, у розмірі ј частки з усіх видів доходу до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23 років. З матеріалів справи встановлено, [PERSON] досяг повноліття та відповідно до договору № 77Р від 18.08.2015 року про надання платних освітніх послуг вартість навчання [PERSON] у Запорізькому електротехнічному коледжу Запорізького національного технічного університету за весь термін навчання складає 27800 гривень. Строк навчання у вказаному навчальному закладі встановлено з 2015-2019 навчального року. З матеріалів справи встановлено, що згідно квитанцій позивачем було понесено додаткові витрати на утримання дитини, що полягають у оплаті за навчання у розмірі 20850 гривень. Позивач зазначає, що зазначені витрати є суттєвими для фінансового положення та компенсування частини їх вартості є необхідними, тому просить стягнути з відповідача половину вартості навчання у розмірі 10425 гривень. Згідно ст. 141СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, до такого висновку дійшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в Ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі Конвенції про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. В зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі п. 3 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про оплату додаткових витрат на дитину. Отже, в зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, судовий збір в сумі 768,40 грн. покладається на відповідача.

Outcome: approved