Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що 26 жовтня 2012 року надала відповідачу суму позики в розмірі 24000 грн, яку останній зобов`язався повернути до 26 жовтня 2015 року, однак взяті на себе зобов`язання не виконав. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму позики в розмірі 24000 грн. У судове засідання учасники справи або їхні представники не з`явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав (а.с. 137). Представник відповідача також подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечує (а.с. 136). Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 157). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК). 26 жовтня 2012 року між сторонами був укладений договір позики № 5, згідно з яким позивач надала відповідачу суму позики в розмірі 24000 грн, яку останній зобов`язався повернути до 26 жовтня 2015 року (а.с. 6). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач, як позичальник, своєчасно не повернула суму позики, суд вважає за потрібне задовольнити позовну вимогу про стягнення суми позики в розмірі 24000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 551,20 грн судового збору.

Outcome: approved