Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 11.07 2015 р. близько 12 год. 40 хв. на бульварі Олександрійському в м. Біла Церква було здійснено наїзд на її дітей [PERSON] та [PERSON], коли вони переходили проїзну частину вказаного бульвару по нерегульованому пішохідному переході, наїзд здійснено автомобілем [NUMBER], яким керував [PERSON], відповідач у справі. В наслідок ДТП доньки позивача отримали тілесні ушкодження, проходили лікування, внаслідок неправомірних дій відповідача, родина позивача зазнала втрат, як матеріального так і морального характеру. Позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальних витрат 2 186,60 грн. кошти витрачені на лікування обох дітей та 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної доньці позивача [PERSON] [INFO], також, 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної доньці позивача [PERSON] 20-09 р.н. та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди позивачу, як матері дітей. В судовому засіданні, позивач та її представник підтримали позов. В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково, не заперечив відшкодування матеріальних витрат на лікування дітей позивача, що підтверджені відповідними письмовими доказами. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 11.07.2015 р. близько 12 год. 40 хв. на бульварі Олександрійському в м. Біла Церква сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], який здійснив наїзд на нерегульованому пішохідному переході на малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. По даному факту порушено було кримінальне провадження № 12015110030002820 (а.с.16). Представник відповідача в судовому засіданні не заперечив факт ДТП. Встановлено, що внаслідок даної ДТП [PERSON] отримала тілесні пошкодження: садна на спині та лівій нозі, рана на 1 пальці лівої кисті. Відповідно до висновку експерта № 435/д від 14.12.2015 р., рана відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, по спричинили короткочасний розлад здоровя. Інші тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Встановлено, що внаслідок даної ДТП [PERSON] також перебувала на лікуванні в Київському міському центрі дитячої нейрохірургії з 18.07.2015 р. по 20.07.2015 р., де їй був поставлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Дані обставини підтверджуються виписками із медичної картки стаціонарного хворого № 510 та № 511 Київського міського центру дитячої нейрохірургії В підтвердження вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди позивачем надано квитанції про придбання ліків та інших речей для дітей в період лікування та реабілітації після ушкоджень в наслідок ДТП. Представник відповідача визнав докази матеріальної шкоди. Позивач суду пояснила, що зазнала значних витрат в звязку з ДТП де постраждали її доньки. Відповідач вів себе пасивно, нічого не відшкодував на лікування постраждалих дітей. ЇЇ доньки потребують лікування і подальшої реабілітації для чого потрібні кошти, а тому позивач ставить вимогу про відшкодування моральної шкоди. Позивач вказує на незадовільний стан здоровя її дітей, переляк її молодшої дитини внаслідок ДТП, її заїкання та ін.. Представник відповідача заперечуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди суду пояснив, що відповідач не заперечує відшкодувати реальну суму матеріальних витрат, але проситт врахувати і його стан здоровя, похилий вік. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. А згідно ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - НЕЗАЛЕЖНО ВІД НАЯВНОСТІ ВИНИ. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Таким чином, позивач має право вимоги до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, яка полягає у відшкодуванні витрат на лікування її дітей в сумі 2186 грн. 60 коп. і дану вимогу визнано стороною відповідача, а тому суд задовольняє вимоги в цій частині позовних вимог. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди на загальну суму 50 000грн, - суд вважає таку вимогу необґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково. Дійсно, відповідальність заподіювача моральної шкоди без вини може мати місце, як то витікає з розяснень п.4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», але в даному випадку факт спричинення дітям позивача внаслідок ДТП тілесних ушкоджень і душевним стражданням матері, її страхи щодо життя і здоровя дітей не є обовязковим і безперечним наслідком спричинення моральної шкоди позивачу, як представнику малолітніх дітей. Так, у відповідності до положень ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, але відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи _розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд вважає, що позивачем необґрунтованим саме такий розмір суми моральної шкоди в 50 000 грн., та поділ даної суми на частини по 20 000 грн. на дітей і 10 000 на саму позивача, а тому, суд задовольняє дану частину позовних вимог частково та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП 8000 грн. Відповідно до ст.79,88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в охід держави судовий збір в сумі 640 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial