Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб, укладений між нею - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] , зареєстрований Виконавчим комітетом Липовецької сільської ради Перемишлянського району Львівської області - 16.03.2013 р., актовий запис №1. Заяву обгрунтовує тим, що вже близько року, шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Зазначає, що протягом цього часу вона спільно з їхніми двома неповнолітніми дітьми проживають за вищевказаною адресою, а чоловік окремо від них. Стверджує, що цьому сприяло те, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. Наголошує, що на цьому грунті з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, які негативно впливали на їхню сім`ю. Звертає увагу, що саме це і стало причиною припинення шлюбних відносин між ними. Додатково зазначає, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить проводити розгляд даної цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання також не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд такої без його участі, позов визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Тому суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст. 223 ЦПК України у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16.03.2013 р., між [PERSON] та [PERSON] , був укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №1. Після державної реєстрації шлюбу, дружині присвоєно прізвище - « [PERSON] ». Шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Липовецької сільської ради Перемишлянського району Львівської області. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим, сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, позивач заперечує щодо примирення, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, що має істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved