overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 30.08.2003 року, від якого вони мають сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери, різні стремління та вподобання, між ними часто виникали сварки, більше шести років вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, а тому позивач просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов підтримує. Відповідач також надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 30.08.2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про одруження, копією свідоцтва про народження дитини. Згідно довідки управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, позивач разом з сином зареєстровані та проживають по [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними відсутнє взаєморозуміння, наміру зберігати шлюб вони не мають. Судом враховується те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін. Крім того, питання про збереження шлюбу має вирішуватися обома сторонами на паритетних засадах. А тому враховуючи все вищенаведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за встановлених судом обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище - [PERSON], на що вказує в поданій до суду заяві. Претензій до відповідача по сплаті судового збору позивач не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 03.03.2015 року між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Після укладення даного договору йому стало відомо, що в квартирі зареєстрований ще попереднім власником - [PERSON]. Оскільки, відповідач був зареєстрований в проданій йому квартирі, коли власником квартири була [PERSON], а право відповідача, як користувача житловою площею є похідним від права власності попереднього власника квартири, при зміні її власника припиняється і право користування житловою площею у осіб, що були в ній зареєстровані. Вважає, що реєстрація відповідача в спірній квартирі, яка є його власністю, порушує його право власності та не дає йому можливості реалізувати його на власний розсуд. В судове засідання позивач не з'явився,представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2015 року. Відповідно до довідки форми 3, виданої ЖРЕО № 407 № 181 від 11.03.2015 року, в спірній квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. По даній справі встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає і його право користування цим житлом і право на реєстрацію в спірній квартирі припинено. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 06.11.2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від цього шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. В останній час спільного проживання їх погляди на життя стали взаємопротилежними, а тому вони фактично припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства з вересня 2016 року. Поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем вона не збирається, вважає одруження з відповідачем виявилося невдалим, подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Від позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] до початку засідання надійшли заяви, в яких вони просять провести підготовче засідання без їх участі та просять розірвати їх шлюб. Позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя зареєстрована в суді 11.12.2017 року. Ухвалою суду від 14.12.2017 року позивачу був наданий строк на усунення недоліків (не були надані докази про сплату судового збору чи про звільнення від сплати). Після усунення недоліків позивачем та перевірки судом на виконання вимог ЦПК України місця реєстрації відповідача (позов подано за місцем реєстрації відповідача), ухвалою суду від 16.02.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання на 12.03.2018 року. Ухвалою суду від 12.03.2018 року затверджено мирову угоду, укладену між сторонами - [PERSON] та [PERSON] в частині позовних вимог про поділ спільного майна подружжя і провадження в частині вимоги про поділ спільного майна подружжя закрито. Встановлено, що сторони уклали шлюб 06.11.2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Тривалий час сторони проживають окремо, фактично припинені шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Позивач та відповідач прийняли рішення про розірвання шлюбу, недоцільність його існування, що підтверджено поданими ними заявами. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги законодавства, суд вважає, що є недоцільним збереження такої сім'ї. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 27.01.2014 року вона придбала у [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 223. Станом на 27.01.2014 року спірна квартира була вільна, ключі їй передані під час підписання договору. Під час підписання договору вона з відповідачами домовилася, що останні знімуться з реєстрації протягом двох місяців, до 27.03.2014 року, про що зроблено відповідне застереження у договорі купівлі-продажу. Однак, на сьогоднішній день, відповідачі не знялися з реєстраційного обліку за спірною адресою. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. В судове засідання представник третьої особи - Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, заяв про відкладення чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки форми 3, виданої ЖРЕО № 401 від 11.10.2014 року, в спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі, які є попередніми власника спірної квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. По даній справі відсутні будь-які дані щодо не проживання відповідачів в спірній квартирі з поважних причин чи щодо чинення перешкод в їх проживанні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 30.10.1982 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Позивач вказує, що за життя [PERSON] йому належала квартира № 8 в корп. 3 по вул. 49 Гвардійської Дивізії у м.Херсоні,7. 07.01.2014 року чоловік позивача помер. Позивач вказує, що у звязку зі смертю чоловіка їй належить 1/2 частина квартири у справі спільної сумісної власності подружжя. У звязку з цим позивач просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири №8 будинку №7 корпусу 3 по вул.49 Гвардійської дивізії у м.Херсоні. Позивач в судовому засіданні підтримала свій позов та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Відповідач [PERSON]Ю, в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з натспуних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З актового запису про шлюб №488, складеного 30.10.1982 року Відділом РАЦС м.Куйбишево Новосибірської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] 30.10.1982 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Леонова». З реєстраційного посвідчення від 22.02.1995 року вбачається, що квартира №8 будинку №7 корпусу 3 по вул. 49 Гвардійської дивізії у м.Херсоні зареєстрована за [PERSON]. З довідки від 25.06.2015 року № 115 вбачається, що членом ЖБК №119 на квартиру №8 будинку №7 корпусу №3 по вул.49 Гвардійської дивізії у м. Херсоні є [PERSON]. Згідно актового запису про смерть №16, складеного 08.01.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, [PERSON] помер 07 січня 2014 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона №668/6239/15-ц від 02.09.2015 року визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири № 8 будинку № 7 корпусу 3 по вул. 49 Гвардійської дивізії у м. Херсоні, визнано [PERSON] в порядку спадкування за законом після [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири № 8 будинку № 7 корпусу 3 по вул. 49 Гвардійської дивізії у м. Херсоні Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири №8 будинку №7 корпусу 3 по вул.49 Гвардійської дивізії у м.Херсоні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що в кімнаті [ADDRESS] зареєстровані вона, відповідача, та їх спільні діти. З відповідачем вона перебувала в шлюбі до 05.02.2013 року. На даний час в спірному помешканні проживать вона з дітьми. Відповідач більше шести місяців не проживає за місцем реєстрації, коштів на сплату комунальних послуг не надає, помешканням не цікавиться. Особисті речі відповідача відсутні. Фактичне місце проживання відповідача їй невідоме. Крім того, наявність реєстрації відповідача, який не проживає, тягне за собою додаткові витрати на утримання житла. У зв'язку з чим вона звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала щодо прийняття заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи сповіщався належним чином за останньою відомою позивачу адресою, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що спірна кімната надавалася в 1995 році [PERSON] на неї та її сім'ю - чоловіка [PERSON], та їх дітей - [PERSON] і [PERSON]. Згідно довідки Форми 3 № 236 від 10.02.2016 року, виданої «Центром комунального сервісу», в спірній кімнаті зареєстровані: [PERSON] - позивач, [PERSON] - відповідач, [PERSON] і [PERSON] - діти сторін. Кімната належить до комунальної власності. Зі свідоцтва про розірвання шлюбу від 05.02.2013 року слідує, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис № 35. З актів від 31.07.2015 року, 02.11.2015 року та 09.02.2016 року встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає, особистих речей не виявлено. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України особа, яка не проживає на житловій площі більше шести місяців без поважних причин, може бути визнана судом такою, що втратила право користування житловою площею. По даній справі відсутні будь-які дані щодо не проживання відповідача в спірній кімнаті з поважних причин чи щодо чинення перешкод в його проживанні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В спірній квартирі зареєстрована вона та її донька - відповідач по справі. Відповідач у квартирі не проживає, її особисті речі відсутні. Фактично, ще у вересні 1995 року вона залишила квартиру. Реєстрація відповідача позбавляє її (позивача) можливості реалізувати своє право власності. Жодних домовленостей між нею та відповідачем щодо користування квартирою немає. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслано нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечував щодо їх задоволення. В судове засідання представник третьої особи - Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, не з'явився, надіслав прохання щодо розгляду справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки форми 3, виданої ЖРЕО № 411 від 24.04.2015 року, в спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] - позивач, та [PERSON] (змінила прізвище на «[PERSON]» після укладення шлюбу) - відповідач. Згідно актів від 11.01.2013 року та 25.12.2014 року слідує, що відповідач за спірною адресою з вересня 1995 року не проживає. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. По даній справі встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі з вересня 1995 року. Відсутні будь-які дані щодо не проживання відповідача в спірній квартирі з поважних причин чи щодо чинення перешкод в її проживанні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В спірній квартирі зареєстровані відповідачі, однак в квартирі вони не проживають, речі їх відсутні, житлом не цікавляться. Наявність реєстрації відповідачів, які в спірній квартирі не проживають, порушує її (позивача) як власника нерухомого майна. У зв'язку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі, не заперечував щодо прийняття заочного рішення в разі неявки відповідачів в судове засідання. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи сповіщалися згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідачів, по доказам, наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири від 07.11.2016 року. Відповідно до довідки форми 3, виданої КК «Центр комунального сервісу» від 17.05.2017 року, в спірній квартирі зареєстровані відповідачі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі є сторонніми особами по відношенню до позивача. Згідно актів від 16.12.2015 року та 10.11.2016 року, засвідчених ЖЕД № 404, слідує, що відповідачі за спірною адресою фактично не проживають з 01.01.2007 року по сьогоднішній день. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. По даній справі встановлено, що відповідачі тривалий час в спірній квартирі не проживають, їх речі відсутні. Відсутні і будь-які дані щодо не проживання відповідачів в спірній квартирі з поважних причин чи щодо чинення перешкод в їх проживанні. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача відповідачі до суду не надали. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved