overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 1990 року, що був зареєстрований Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 2154. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. З 1999 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до позовної заяви долучила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 серпня 1990 року, що був зареєстрований Горлівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 2154. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З 1999 року фактичні шлюбні відносини між позивачем і відповідачем припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про розподіл спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем немає. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім`я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2008 року, що був зареєстрований Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 317. Вказала, що від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року фактичні шлюбні відносини припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. На теперішній час дитина проживає з позивачем, відповідач аліменти не сплачує. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, залишити їй прізвище «Луговська». Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги визнав, та не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 вересня 2008 року, що був зареєстрований Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 317. Від наведеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2013 року фактичні шлюбні відносини припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про місце проживання дитини та розподіл спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем немає. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 1991 року, що був зареєстрований Міським палацом одружень м. Горлівка Донецької області, про що зроблено актовий запис № 3145. Вказала, що від даного шлюбу мають повнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . З 2000 року фактичні шлюбні відносини припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 грудня 1991 року, що був зареєстрований Міським палацом одружень м. Горлівка Донецької області, про що зроблено актовий запис № 3145. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . З 2000 року фактичні шлюбні відносини між позивачем і відповідачем припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про розподіл спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем немає. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім`я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 1989 року, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 60. Вказала, що від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На протязі останніх п`ятнадцяти років сімейне життя погіршувалося, та станом на час звернення до суду фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином, в позовній заяві вказала про розгляд справи за її відсутності. Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 січня 1989 року, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що зроблено актовий запис № 60. Від наведеного шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. На протязі останніх п`ятнадцяти років сімейне життя між сторонами погіршувалося, та станом на час звернення позивача до суду фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про місце розподіл спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем немає. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім`я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 березня 1996 року, що був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, Україна, про що зроблено актовий запис № 132. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . З липня 2014 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », та стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до позовної заяви долучила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 березня 1996 року, що був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, Україна, про що зроблено актовий запис № 132. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . З липня 2014 року фактичні шлюбні відносини між позивачем і відповідачем припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про місце проживання дітей та розподіл спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем немає. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім`я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 березня 2002 року, що був зареєстрований Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 341. Від даного шлюбу спільних дітей вони не мають. З листопада 2020 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до позовної заяви долучила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 березня 2002 року, що був зареєстрований Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 341. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. З листопада 2020 року фактичні шлюбні відносини між позивачем і відповідачем припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про розподіл спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем немає. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сім`я розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2016 року, що був зареєстрований Виконкомом Билбасівської селищної ради Словянського району Донецької області, про що зроблено актовий запис № 12. Вказала, що від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час фактичні шлюбні відносини припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. На теперішній час дитина проживає з позивачем і спору про місце її проживання в майбутньому з відповідачем не має. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, залишити їй прізвище «Кузьменко». Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги визнав, та не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 липня 2016 року, що був зареєстрований Виконкомом Билбасівської селищної ради Словянського району Донецької області, про що зроблено актовий запис № 12. Від наведеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час фактичні шлюбні відносини припинені, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про місце проживання дитини та розподіл спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем немає. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 1997 року, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Словянська, про що зроблено актовий запис № 519. Вказала, що від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час фактичні шлюбні відносини припинені, вони проживають окремо, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та залишити їй прізвище «Тарасютіна». Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги визнав, та не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 серпня 1997 року, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Словянська, про що зроблено актовий запис № 519. Від наведеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час фактичні шлюбні відносини між позивачем і відповідачем припинені, вони проживають окремо, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. Спору про місце проживання неповнолітньої дитини та розподіл спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем немає. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved