Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, вимоги якого в подальшому уточнила, про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 900 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років щомісячно в розмірі 600 гривень. Позов мотивує тим, що хоча і перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, однак останній проживає з квітня 2013 року окремо від неї та дитини, належного матеріального утримання дитині не надає. Перебуває в тяжкому матеріальному становищі, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в ньому, просила його задовольнити. Представник позивача [PERSON], який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 30 вересня 2014 року позов підтримав з мотивів викладених в ньому, просив його задовольнити. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що не відмовляється від обов'язку утримувати дитину, однак за відсутності постійного місця праці готовий сплачувати аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно на дитину, щодо сплати аліментів на відповідача заперечив. Підтвердив, що з позивачем і дитиною проживає окремо. Крім того, пояснив, що утримує дитину в міру своїх матеріальних можливостей, а також змушений утримувати свою матір. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у твердій грошовій сумі. Частини 1, 2, 4, 5, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України визначають, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12 листопада 2011 року вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 9). З свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 26 грудня 2013 року вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS], що стверджується довідками Львівського комунального підприємства «№ 500» від 31 липня 2014 року № 1045 та від 2 жовтня 2014 року № 1511 та не заперечується відповідачем. З копії трудової книжки позивача вбачається, що остання з березня 2012 року ніде не працює. Крім того, з трудової книжки відповідача також вбачається, що він офіційно ніде не працює. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2014 року 1 032 гривні. Отже, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку що вимоги позивача є підставними частково, оскільки дитина проживає разом з позивачем, відповідач проживає окремо, не надає дитині достатнього матеріального утримання, чим ухиляється від виконання обов'язку з утримання малолітньої дитини. Беручи до уваги прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у 2014 році та визнання відповідачем позову в частині готовності сплачувати аліменти на дитину в розмірі 500 гривень, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову про стягнення аліментів на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень щомісячно, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька та місце праці відповідача невідоме, а також не встановлено, що відповідач не може працювати по стану здоров'я чи в будь-який інший спосіб позбавлений можливості виконувати свій обов'язок щодо утримання малолітньої дитини. При цьому в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивача суд відмовляє, оскільки умовою стягнення таких є можливість їх сплачувати чоловіком. Оскільки відповідач ніде не працює, позивачем не доведено можливість сплачувати відповідачем аліменти на її утримання, а тому дана позовна вимога до задоволення не підлягає. Судом не беруться до уваги доводи відповідача, що він утримує свою дитину, оскільки з представлених відповідачем доказів вбачається, що ним кошти останній раз перераховано позивачу ще в липні 2013 року. Також не беруться до уваги доводи відповідача щодо необхідності утримувати свою матір, оскільки в порушення вимог ст. 60 ЦПК України доказів цього не представлено. З відповідача в користь держави у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень.

Outcome: partial