Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей Якимівської райдержадміністрації , орган опіки та піклування Давидівської селищної ради Запорізької області, орган опіки та піклування Дніпровського району м. Запоріжжя про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що з відповідачем вона перебувала в фактичних шлюбних відносинах з 2014 року по 2015 рік. Від спільного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який на теперішній час має хронічні захворювання з діагнозами: повна атріо - вентрикулярна комунікація, збалансована форма; помірна недостатність спільного атріо-вентикулярного клапана; тетрада Фалло; гіпоолазія стовбура легеневої артерії; відкрите овальне вікно, синдром Несуна. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2017 року по справі №334/7769/16-ц з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмір 1000 грн щомісячно, починаючи з 21.11.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до Розрахунку заборгованості по аліментам, виданому 17.07.2017 року головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС заборгованість на 01.07.2017 року складає 7333,30 грн . Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не виявляє ніякої турботи про сина, коштів на його утримання не надає, не спілкується з дитиною взагалі, син не отримує від батька жодного подарунку на день народження та свята. Відповідач навіть не цікавиться життям, здоров'ям сина [PERSON], не відвідує його вдома. Враховуючи те, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця проживання сина з боку позивачки не створювалось перешкод в спілкуванні з дитиною та прийманні участі батька у його вихованні, ці обставини свідчать про небажання відповідача виконувати відносно дітей батьківських обов'язків. В теперішній час позивачка не працює, бо знаходжусь в відпустці за доглядом сина [PERSON],., який страдає на край тяжкі захворювання. В зв'язку з хворобою сина [PERSON], йому призначений лікарняний препарат Анаприлін, який необхідно вживати щоденно. Крім того, рекомендована госпіталізація в ДУ «НПМЦДКК МОЗ України» в м. Київ, на що позивачці теж необхідні кошти на транспортні витрати. У позові позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно відносно сина [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі просила його задовольнити. Відповідач викликаний належним чином ( за місцем реєстрації), до суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Представники третіх осіб - служби у справах дітей Якимівської райдержадміністрації, органу опіки та піклування Давидівської сільської ради Якимівського району Запорізької області надали до суду заяву в якій просив розглядати справу без представника, рішення по справі прийняти згідно чинного законодавства. Представник третьої особи - орган опіки та піклування виконкому Дніпровського району м. Запоріжжя повідомлений належним чином до судового засідання, до суду не з'явився про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. - Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун ... Згідно роз'яснень, викладених в п. 15 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27,02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У судовому засіданні було встановлено, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2017 з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини та [PERSON] (а.с.7), але відповідач аліменти не сплачує, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 17.07.2017, сума заборгованості складає 7333,3 грн. (а.с.16). Згідно виписки з медичної карти № 2183 [PERSON] має хронічні захворювання з діагнозами: повна атріо - вентрикулярна комунікація, збалансована форма; помірна недостатність спільного атріо-вентикулярного клапана; тетрада Фалло; гіпоолазія стовбура легеневої артерії; відкрите овальне вікно, синдром Несуна (а.с.13) , потребує вартісного лікування. [PERSON] на території Давидівської сільської ради (за місцем реєстрації) не проживає більше 5 років, місце його перебування не відоме (а.с.36). Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб у Мелітопольській ОДПІ відсутня інформація, щодо доходів відповідача (а.с.34) Приймаючи вказане рішення суд виходив в першу чергу з інтересів дитини, яка має невід'ємне право на охорону життя та здоров'я, на матеріальне забезпечення, яке б дозволяло дитині в повній мірі розвиватися духовно та фізично. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі документів, що містяться в матеріалах справи, показів свідка [PERSON] та інших доказів, вивчених у судовому засіданні. Так, вивчені докази по справі свідчать про те, що відповідач самоусунувся від виконання обов'язків по вихованню дитини, з 2015 р. взагалі життям дитини не цікавиться, має велику заборгованість по аліментам. Тому суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконував своїх обов'язків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved