overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі; спільних дітей вони не мають. Однак сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов'язки. Два місяці вони спільно не проживають і не ведуть спільного господарства. Позивач вважає подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги своєї заяви та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 18 лютого 2012 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 32 (а.с. 10). Спільних дітей сторони не мають. Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, із змісту позовної заяви та з власних пояснень сторін наданих в судовому засіданні встановлено, що шлюб між ними має формальний характер і вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона із відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі; вони мають двох неповнолітніх дітей. Однак, спільне життя не склалося. Через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння і довіри, виникали сварки. Вони втратили почуття кохання і поваги один до одного. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливим. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач підтримала свої вимоги та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у своїй заяві також просив розглянути справу у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечив. Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 27 червня 2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис за № 147 (а.с. 3). За час шлюбу у сторін народились діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона із відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі; вони мають одну спільну малолітню дитину. Однак, за час спільного подружнього життя виявилося, що вони мають різні характери та погляди на життя і сім'ю. Через втрату любові та поваги один до одного, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги своєї заяви та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 11 листопада 2000 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Дослідницької селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис за № 16 (а.с. 3). За час шлюбу у сторін народилась дитина - дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, з власних пояснень сторін наданих в судовому засіданні встановлено, що шлюб між ними має формальний характер і вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона із відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі; вони мають спільну дитину, 2013 року народження. Однак, шлюб виявився не вдалим. Через несумісність характерів, виникали сварки. Шлюбні відносини між ними припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Через втрату любові та поваги один до одного, шлюб став носити формальний характер. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливим та таким, що буде суперечити її інтересам. Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги з викладених у заяві підстав та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що її чоловік негативно до неї ставиться, що виражається у його поведінці та відношенні до неї. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що вважає частину доводів позивача не правдивими, однак, не заперечив проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 28 січня 2006 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Виконкомі Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис за № 25 (а.с. 20). За час шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви та власних пояснень сторін встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона із відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі; мають спільних повнолітніх дітей. Зазначила, що подружні відносини між ними припинені з листопада 2014 року. Серед основних причин розпаду сім'ї вказала на відсутність між ними взаєморозуміння і довіри. Позивач вважає неможливим збереження шлюбу на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові і поваги та підтримки, а тому наполягає на розірванні шлюбу оскільки його збереження буде суперечити її інтересам. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач підтримала свої вимоги та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач у своїй заяві просив розглянути справу у його відсутності та не заперечив проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 06 листопада 1982 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у сільській раді села Далар Арташатської області Республіки Вірменія, актовий запис за № 1 від 10 січня 1983 року (а.с. 5, 9). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона із відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі; мають спільну дитину. За час спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні погляди на життя і різні духовні цінності. Постійні непорозуміння вкрай зіпсували їх сімені стосунки. Між ними втрачено почуття любові і поваги один до одного. Вони спільно не проживають вже півтора року, спільного господарства не ведуть, життям один одного не цікавляться. Позивач вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, а шлюб фактично розпався. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач підтримала свої вимоги та просила розглянути справу у її відсутності. Відповідач у своїй заяві просив розглянути справу у його відсутності та не заперечив проти розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 23 червня 2013 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 11 (а.с. 4). Сторони мають спільну дитину, сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона із відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі; спільних дітей вони не мають. Однак сімейне життя не склалося через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Між ними часто виникають сварки, під час яких вони ображають один одного, через що позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги своєї заяви та просила їх задовольнити. Пояснила, що майже рік вони проживають окремо. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу та підтвердив зазначені позивачем обставини щодо окремого проживання. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 08 вересня 2012 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис за № 231 (а.с. 3). Спільних дітей сторони не мають. Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, з власних пояснень сторін наданих в судовому засіданні встановлено, що шлюб між ними має формальний характер і вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі; вони мають двох малолітніх дітей. Оскільки чоловік нехтує сімейними цінностями, через його поведінку виникають сварки. Останні два роки сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ведення спільного господарства припинено. Тому, позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе. Зазначила, що вона має намір укласти шлюб з іншим чоловіком. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач підтримала свої вимоги та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у своїй заяві також просив розглянути справу у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечив. Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 29 вересня 2001 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис за № 229 (а.с. 5). За час шлюбу у сторін народились діти - син [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved