Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла її бабуся - [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку, що розташована на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала померлої на підставі державного акту на земельну ділянку. Під час життя померла [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснювалося за законом. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її донька - відповідач по справі [PERSON], яка від спадщини відмовилася. [INFO] року помер дідусь позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на земельну ділянку, що розташована на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі державного акту на земельну ділянку. Під час життя померлий [PERSON] склав заповідальне розпорядження, відповідно до якого заповідав усе своє майно відповідачу [PERSON] У свою чергу, [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] Через деякий час позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 21 жовтня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Крім того, позивач протягом 10 років проживає у [ADDRESS] Власником зазначеного будинку є відповідач по справі - [PERSON] відповідно до витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 грудня 2012 року та договору дарування від 02 квітня 2001 року. У 2007 році відповідач продала, а позивач купила спірне нерухоме майно, однак, на теперішній час вона не має можливості належним чином переоформити будинок, оскільки [PERSON] ухиляється від цього, посилаючись на те, що вона виготовляє необхідні документи. З 2007 року по сьогоднішній день [PERSON] добросовісно, безперервно та відкрито користується спірним майном, утримує його, сплачує комунальні послуги, робить капітальний та поточний ремонт, доглядає за ним. З 2007 року вказане майно у неї витребувано не було, вимог щодо його повернення не висувалося. Позивач та її представник адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява відповідно до якої вони просять розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі, надала суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить розглядати справу у її відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] року померла бабуся позивача - [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку, що розташована на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала померлої на підставі державного акту на земельну ділянку. Під час життя померла [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснювалося за законом. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її донька - відповідач по справі [PERSON], яка від спадщини відмовилася. [INFO] року помер дідусь позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на земельну ділянку, що розташована на території Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі державного акту на земельну ділянку. Під час життя померлий [PERSON] склав заповідальне розпорядження, відповідно до якого заповідав усе своє майно відповідачу [PERSON] У свою чергу, [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] Через деякий час позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 21 жовтня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У підтвердження своїх позовних вимоги, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім'я померлих [PERSON] та [PERSON], а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У даному випадку, надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлих [PERSON] та [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем яких є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. Крім того, позивач протягом 10 років проживає у [ADDRESS] Власником зазначеного будинку є відповідач по справі - [PERSON] відповідно до витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 грудня 2012 року та договору дарування від 02 квітня 2001 року. У 2007 році відповідач продала, а позивач купила спірне нерухоме майно, однак, на теперішній час вона не має можливості належним чином переоформити будинок, оскільки [PERSON] ухиляється від цього, посилаючись на те, що вона виготовляє необхідні документи. З 2007 року по сьогоднішній день [PERSON] добросовісно, безперервно та відкрито користується спірним майном, утримує його, сплачує комунальні послуги, робить капітальний та поточний ремонт, доглядає за ним. З 2007 року вказане майно у неї витребувано не було, вимог щодо його повернення не висувалося. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе, а частина 3 цієї статті передбачає, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. З наданих суду документів вбачається, що позивач правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим нерухомим майном. А на підставі ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на спірний будинок за позивачем [PERSON] Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, у даному випадку, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved