Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 червня 2010 року між нею, [PERSON] , та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 19.06.2010 року. [INFO] у них народився син - [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 08.04.2011 року), а [INFO] народилась дочка - [PERSON] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 14.04.2015 року). Спільне життя з Відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Після народження сина у 2011 році подружні відносини погіршились, почались сварки та скандали. Після народження дочки ситуація ускладнилась: чоловік почав пізно повертатись додому, зовсім не займався вихованням дітей, не переймався інтересами сім`ї, більшу частину сімейного бюджету використовував на власне дозвілля. Подружні відносини між ними повністю припинилися з травня 2018 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, діти постійно проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою №0364, виданою 10.08.2018 року відділом соціального захисту населення Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Позивач вважає, що проживання дітей саме з матір`ю - [PERSON] , в повній мірі відповідає основоположному завданню, що ставиться перед судом при вирішенні вказаної категорії справ, а також загальним принципам міжнародного права - першочергового забезпечення прав та інтересів дітей і забезпечення розвитку дітей у безпечному» спокійному та стійкому середовищі. Син і дочка з моменту їх народження та до теперішнього часу безперервно перебувають у тісному психоемоційному зв`язку з матір`ю, постійно проживають разом з нею та перебувають на її утриманні і одноособному вихованні, а тому встановлення місця їх проживання з матір`ю є найбільш доцільним та таким, що відповідає вимогам закону. Фізичним здоров`ям,освітою дітей - [PERSON] та [PERSON] піклується виключно вона. Позивач проживає разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] . Позивач 22.08.2018 року звернулась до Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Цього ж дня, начальником Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Діденко О.Б. складено Акт обстеження умов проживання, в якому визначено, що у дітей маються окремі кімнати, в яких створені належні умови для проживання, розвитку та відпочинку, умови проживання - добрі. Позивач має престижну роботу зі стабільним доходом, що підтверджується Довідкою №8 від 31.08.2018 р., виданою Фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Вважає, що реальне подальше забезпечення потреб малолітніх [PERSON] та [PERSON] можливе виключно за умови визначення їх місця проживання с матір`ю - [PERSON] . З огляду на той факт, що діти наразі перебувають на її одноособовому утриманні вважає обґрунтованим на думку позивача, будуть позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 заробітку доходу [PERSON] , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] . Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 заробітку доходу [PERSON] , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 18.11.2018 року та до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. До початку судового засідання від представника позивача - адвоката Дударенко В.Ю. надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. До початку судового засідання від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача проти позовних вимог заперечує у повному обсязі. Будучи присутнім на попередніх судових засідання представник відповідача зазначав, що це надумана позовна заява. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але до його початку надали заяву про розгляд справи без їхньої участі відповідно до вимог чинного законодавства. Клопотань про допит дітей та клопотань про проведення психолого-педагогічної експертизи від сторін не надходило. З`ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Суд встановив і матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , згідно свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 08.04.2011 року, серія [NUMBER] від 14.04.2015 року. Після припинення сімейних відносин діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] проживають разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу квартири від 03.03.2016 року, належить сестрі позивача [PERSON] . Згідно довідки виданої 13.07.2018 р. Дніпропетровською клінічною лікарнею на залізничному транспорті Філії « Центр охорони здоров`я» ПАТ « Українська залізниця » вбачається, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , перебувають на обліку в дитячрму поліклінічному відділенні Дніпропетровської клінічної лікарні на залізничному транспорті Філії « Центр охорони здоров`я» ПАТ « Українська залізниця » з 2016 року. На прийом до лікарів з дітьми завжди приходить мама. Нарікань щодо виконання рекомендацій та призначень лікарів не має. (а.с.11). Згідно характеристики [PERSON] №217, виданої 09.08.2017 року Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад комбінованого типу №4 «Дивосвіт» Слобожанської селищної ради, вбачається, що мати активно співпрацює з вихователями та вузькими спеціалістами щодо розвитку дитини, як у садочку так і за його межами. За час перебування дитини в садочку батько, [PERSON] жодного разу не відвідав дошкільний заклад і ніяким чином не проявляв інтересу стосовно розвитку та виховання своєї доньки [PERSON] . [PERSON] - любляча, уважна мама, яка надзвичайно відповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків та сумлінно їх виконує. (а.с.15). Згідно Характеристики [PERSON] - матері [PERSON] , виданої 20.07.2018 р. Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу №1 «Червона Шапочка» Слобожанської селищної ради, який син Позивачки відвідував протягом 2013-2017 рр., вбачається, що позивач активно займалася вихованням [PERSON] , стежила за успішністю, харчуванням, одягом. Мати постійно відвідувала батьківські збори, брала активну участь у житті [PERSON] в дошкільному закладі. Всі питання вирішувались через матір». (а.с. 13). Згідно довідки виданої КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської області від 10.08.2018 року №102, вбачається що [PERSON] 04.06.2018 року звернулася до КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР у зв`язку із тим, що на даний час відбувається процес розлучення з її чоловіком [PERSON] . Жінка проживає сама з дітьми ( [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ). Зі слів [PERSON] , після зустрічі або після телефонних розмов з батьком у її сина [PERSON] відбуваються наступні прояви, а саме - роздратованість, замкненість, інколи дитина плаче. Тривалий час не йде на контакт. Спеціалістами Центру була проведена соціально-психологічна робота з [PERSON] , 2011 р.н.: діагностичне інтерв`ю, психологічне діагностування (проекційні методики: «Моя сім`я», «Намалюй свій настрій», « Подарунки », тест Аюшера, проведена діагностична бесіда з застосуванням метода спостереження спеціалістами центру в активній частині сенсорній кімнаті). Згідно результатів психологічного діагностування виявлено, що [PERSON] психічно врівноважений, спокійний, достатньо впевнений в собі хлопчик, комунікативний, добре йде на контакт, має розвинене мовлення, логічне мислення, встановлює причинно - наслідкові зв`язки. Під час діагностичної бесіди при згадуванні батька у дитини включаються механізми психологічного захисту, а саме: витіснення (хлопчик змінює тему розмови або закривається, не хоче згадувати), компенсація (переорієнтація з теми, яка викликає тривогу, на більш безпечну), соматизація (скарги на болі в шлунку, які не мають фізіологічного обумовлення), невротичні прояви (мимовільні стискання кулаків, мімічні реакції стресу). При виконанні методики «Моя сім`я » [PERSON] намалював себе, мати та сестру. Малюнок позитивно забарвлений, тобто можна сказати, що на даний час домінуючою особою в житті дитини є мати. Між матір`ю та сином є тісний емоційний контакт, потреби дитини всебічно задовольняються. У матері є чіткі плани на майбутнє, що стосуються її та дитини , [PERSON] має впевнену життєву позицію та читки плани щодо майбутнього дітей. При виконанні методики «Намалюй свій настрій» можна сказати, що настрій у хлопчика позитивно забарвлений, але мають місце прояви тривоги та стресу. На даний час неможлива зміна місця проживання дитини, оскільки це може негативно вплинути на психоемоційний, соціальний розвиток [PERSON] та створить психотравмуючий стан у нього. (а.с.17). Згідно довідки на а.с.19, виданої ФОП [PERSON] №8 від 31.08.2018 року, вбачається, що [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) дійсно працює у фізичної особи-підприємця [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) на посаді менеджера і станом на 31,08.2018 рік її оклад становить 7000,00 грн., податок із заробітної плати 1 260,00 грн. та військовий збір 105,00 грн. З урахуванням виплати податків ЇЇ заробітна плата становить 5 635,00 грн. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 22 серпня 2018 року, складений Службою у справах дітей Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 18.09.2019 року №522, за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що у дітей є окремі кімнати в яких створені належні умови для проживання, розвитку та відпочинку. В квартирі проживають: [PERSON] , [INFO] мати, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - донька. Батьки дітей разом не проживають. (а.с.20). Згідно висновку Комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Слобожанської селищної ради про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вбачається, що комісія одностайно прийняла рішення визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з їх матір`ю [PERSON] [INFO] . Письмові докази надані представником позивача, представником відповідача не ставилися під сумнів. За ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. На час розгляду справи малолітні діти досягли такого віку, [PERSON] [INFO] - 4 років, [PERSON] , [INFO] . - 8 років. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, так як в судовому засіданні встановлено, що батьки дітей не живуть разом, діти з народження проживають з матір`ю. Позивач здійснює догляд, утримання та виховання дітей, батько дітей проживає окремо і не цікавиться ними, тому в найкращих інтересах дітей вважає визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю. Таким чином, наявні підстави для задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дітей. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд приходить до наступного. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дітей, суд вважає, що виходячи з того, що діти сторін проживають разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, враховуючи вік дітей, робить висновок про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, так як наведений позивачем розмір аліментів, 1/3 частина всіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання двох дітей, суд вважає обґрунтованим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 704,80 грн. за вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів), та 704,80 грн. на користь позивача за вимогу не майнового характеру (про визначення місця проживання дитини).

Outcome: approved