Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.10.2001, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], 01.11.2001 р. н., [PERSON], 16.02.2013 р. н., [PERSON], 16.01.2015 р. н. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. У звязку з цим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей, а також аліменти на утримання матері в сумі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох річного віку. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. \~ Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та відповідно до свідоцтв про народження, позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], 01.11.2001 р. н., [PERSON], 16.02.2013 р. н., [PERSON], 16.01.2015 р. н. Діти проживають з матірю [PERSON] та знаходяться її утриманні. Доказів надання матеріальної допомоги на утримання дітей, а також будь-яких відомостей стосовно працевлаштування та доходів відповідачем до суду не надано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст. 91 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. 2-4 ст. 84 цього Кодексу. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду також підлягають задоволенню вимоги позивача стосовно стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох річного віку в сумі 500,00 грн. щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved