Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], відділ обліку, реєстрації і іміграції фізичних осіб Синельниківського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яку в подальшому уточнила. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.09.2003 року їй та її сину - [PERSON] належить приватизована квартира загальною площею 68,7 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS]. Її син - [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 16.04.2005 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO]. Сімейне життя у них не склалось, разом вони не проживають з грудня 2013 року, але шлюб було розірвано 30.04.2015 року. На даний час у квартирі зареєстровані : [PERSON], [PERSON] та [PERSON], але фактично проживають тільки син позивачки та її онук. Відповідач добровільно залишила квартиру, але не знялася з реєстраціонного обліку, хоча не проживає в даній квартирі з грудня 2013 року, тобто вже більше 12 місяців. Своєю бездіяльністю відповідач порушує її, сина та онукові законні права та інтереси і змушують звернутись за їх захистом до суду. Тому, як комунальні послуги сплачуються як за трьох користувачів. У звязку з цим, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартири [ADDRESS]. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Крім того, позивач пояснила, що зняття з реєстрації відповідача потрібно їй для того, щоб оформити субсидію. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що в квартирі [ADDRESS] вона зареєстрована з жовтня 2007 року. В зазначенй квартирі прописаний і її неповнолітній син. На даний час вона не має змоги прописатися в іншому місці. В даній квартирі вона не проживає з 2013 року, так як позивач забрала ключі від квартири, оскільки в ній проживає її колишній чоловік [PERSON] з іншою жінкою. Спочатку вона пішла проживати до матері, а зараз мешкає в орендованій квартирі. З квартири вона пішла за власним бажанням, оскільки її колишній чоловік зламав їй руку, також викидував її речі в коридор, в них часто виникали конфлікти. Після того, як вона пішла, позивач забрала в неї ключі від квартири. В 2014 році вона поверталася до квартири № 7, в якій прожила тиждень і знову пішла за власним бажанням, і більше не поверталася. Крім того, підтримала раніше надані письмові заперечення, згідно яких просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами погодився. Також пояснив, що відповідачка в кінці 2013 року зібрала свої речі та пішла з дому. На той час шлюб ще не був розірваний. Приблизно через півроку вона повернулася в спірну квартиру, прожила десь 2 тижні і знову пішла та більше не поверталася. На час їх проживання в квартирі, відповідач була членом їх сімї. Представник третьої особи - Відділ обліку, реєстрації і іміграції фізичних осіб Синельниківського РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі. Просить прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з [PERSON] та [PERSON] з 1978 року. Дружина [PERSON] [PERSON] не проживає у нього в квартирі приблизно останніх 3 роки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дружина [PERSON] [PERSON] не проживає за його адресою приблизно останніх 3 роки. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, третьої особи та свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.09.2003 року квартира, розташована за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.. Миру, 37/7, на праві приватної власності належить по ? частки кожному : [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Синельниківське МБТІ» від16.09.2003 року власниками квартири, розташованої за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.. Миру, 37/7 є : [PERSON] ? частка на підставі свідоцтва про право власності від 16.09.2003 року ; [PERSON] ? частка на підставі свідоцтва про право власності від 16.09.2003 року. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія І-КИ № 034367, вбачається, що його батьками є : «батько [PERSON]», « мати [PERSON]». Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 30.04.2015 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. З акту № 189 від 23.11.2015 року вбачається, що [PERSON], зареєстрована за адресою : [INFO] з 19.10.2007 року, але не проживає за даною адресою з грудня 2013 року по цей час. Згідно акту № 98 від 22.07.2016 року за адресою : м. Синельникове, вул.. Миру, 37/7 проживає без реєстрації з червня 2015 року та по цей час [PERSON], [INFO]. У відповідності до положень ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно ), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 319 ЦК України\~ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю ( ч.1 ст.356 ЦК України ). Згідно ч.1,2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Отже, відповідач по справі являлася членом сімї позивача, оскільки [PERSON] була дружиною [PERSON], разом з сином [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO], але близько трьох років в ній не проживає. З матеріалів позовної заяви вбачається, що співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON], яким на праві спільної часткової власності належить по ? частині заначеної квартири. До суду з вимогами про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням в цілому звернулася [PERSON], як співласник ? частини зазначеної квартири. Оскільки суду не надано належних підтверджень того, що вона діє за згодою іншого співвласника ? частини квартири, тобто [PERSON], домовленості про порядок володіння майном між співвласниками не встановлено та частки співвласників із майна в натурі не виділялися, а відповідач зареєстрована в зазначеній квартирі як у цілому майні, то підстави для задоволення позову лише одного співвласника ? частини квартири [ADDRESS] відсутні. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі викладеного та ст.ст. 316, 317, 319, 356, 358, 405 ЦК України,

Outcome: dismissed