Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після свого чоловіка право власності на земельну частку (пай) з правом виділення її в натурі згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай), розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тростинської сільської ради Васильківського району Київської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті її чоловіка вона звернулася до нотаріальної контори де оформила спадщину померлогоі отримала свідоцтво про право на спдщину на вказану земельну ділянку (пай). Однак, місцевою сільською радою їй відмовлено у виділення зазначеного паю в натрі через відсутність вільних земельних діялнок. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила його задовольнити з викладених у заяві підстав. Відповідач надав суду заяву у якій просив проводити розгляд справи у відсутності його представника. Представник третьої особи в судове засідання не прибув. Вислухавши вступне слово представника позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 червня 2011 року (а.с. 24). Спадкоємцями померлого [PERSON] за законом є його дружина [PERSON] , яка належним чином у встановленому законом порядку прийняла спадщину після померлого чоловіка. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У визначений законом строк позивач звернувся до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого чоловіка. Зокрема, позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.10.2017 року на право на земельну частку (пай), розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тростинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належала померлому на підставі Сертифікату Серії КВ № 0309666 від 24.02.2000 року (а.с. 11, 13 на звороті). Дана обставина також підтверджується відповідним Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02.10.2017 року (а.с. 12). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто, у встановленому цивільним законом порядку спадкування, позивач набула право на земельну частку (пай), розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тростинської сільської ради Васильківського району Київської області. У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Проте, даний спір не є спором про спадкування права на земельну частку (пай), оскільки таке право позивач вже набула на підставі спадкування, що підтверджується відповідним Свідоцтвом про право на спадщину про право на земельну частку (пай). Натомість, предметом даного спору є право вланості на нерухоме майно, яке спадкодавець позивача за життя не набув. Позивач заявляє\~вимоги саме\~про визнання за нею права власності на земельну частку (пай) згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай), розміром 3,34 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тростинської сільської ради Васильківського району Київської області, право (але право речове, а не право власності) на який мав її батько. Так, спадковадець позивача дійсно розпочав процедуру отримання права власності на належний йому пай і звернувся до відповідних органів місцевої влади на що отримав відповідь Васильківської райлнної державної адміністрації від 14.08.2008 року № 11.2025.17 про те, що остання надає дозвіл розробку технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тростинської сільськорї ради за межами населеного пункту (а.с. 19). Пунктом 6 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Однак, чоловік позивача за життя не завершив процедуру отриманни ним у власність відповідного земельного паю та не набув права власності на даний земельний пай на підставі виданого йому Сертифікату про право власності на земельну ділянку (пай) Серії КВ № 0309666 від 24.02.2000 року. Отже, відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, право вланості на яке не мав її спадкодавець, оскільки це суперечить нормам Книги третьої та шостої ЦК України. Позивач успадкувала після чоловіка право на земельну частку (пай) і може його реалізувати у порядку встановленому законом. 08.07.2003 року набрав чинності Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV (далі по тексту Закон), який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). Відповідно до статті 1 Закону право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Нормою частини першої статті 2 Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно із частиною другою статті 2 Закону, документом,\~що посвідчує\~право на\~земельну частку\~(пай),\~також є свідоцтво про право на спадщину. Статтею 3 Закону визначено підстави для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), а саме: підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради; особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Таким чином, позивач, яка успадкувала після чоловіка право на земельну частку (пай) та має відповідне свідоцтво про право на спадщину, може реалізувати зазначене право у порядку встановленому Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV. Доводи представника позивача про те, що позивачу відмовлено в наданні (виділенні) земельного паю в натурі, суд оцінює критично і не приймає до уваги, оскільки в супереч вимогам статей 76 84 ЦПК України, факт подачі позивачем до відповідної сільської ради заяви про виділення їй земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) не підтверджено відповідними доказами. За змістом відповіді Тростинської сільської ради Васильківського району Київської області № 276 від 28.12.2018 року вбачається, що позивач зверталась до органу місцевого самоврядування із заявою від 14.12.2018 року про надання викопіювання із схеми поділу земель та довідки про номер паю, що належав її чоловіку (а.с. 25 27). Отже, відповідно до статті 1218 ЦК України, до позивача у складі спадщини її чоловіка також перейшло і право на земельну частку (пай) саме як речове право на даний обєкт нерухомості, що належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Як висновок, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позивач обрала невірний спосіб захисту свого права на спадкування шляхом визнання за нею саме права власності, оскільки позивач має право набути таке право власності на підставах і порядку встановленому спеціальним Законом. За таких обставин, позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed