Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у Рубіжанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на виконанні (виконавче провадження № 24392718) перебував виконавчий лист № 2-164/11, виданий 28.01.2011 року Рубіжанським міським судом Луганської області, про стягнення з неї на користь ПАТ «Ерсте Банк» боргу. 24.05.2012 року постановою державного виконавця виконавчий лист був повернутий стягувачу, а оригінал виконавчого провадження передано до архіву та знищено, однак у листопаді 2016 року зясувалося, що під час виконавчого провадження було накладено арешт на її нерухоме майно. Також у третьої особи на виконанні (виконавче провадження № 23520237) перебував виконавчий лист № 2з-6301/2010, виданий 17.12.2010 року Рубіжанським міським судом Луганської області, про накладання арешту на нерухоме майно, шляхом заборони відчуження, стягувачем за яким виступав ПАТ «Ерсте Банк». 21.01.2011 року було винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду, однак арешт знято не було. На даний час на виконанні Рубіжанського міського відділу Головного територіального управління юстиції жодного виконавчого документа, за яким позивач є боржником не перебуває, однак для добровільно зняти арешту державний виконавець не вбачає законних підстав. Крім того, позивач зазначає, що ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 29.08.2017 року по справі № 425/1540/17 було здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Ерсте Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Інновація». Позивач вважає, що накладення арешту на майно порушує її права як власника, оскільки виконавчий документ повторно на виконання не надходив, строки для повторного предявлення виконавчих листів сплинули, а накладення арешту на все її майно обмежує її законні права, а тому вона просить суд зняти арешт з належного їй нерухомого майна, накладений постановами відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області від 30.12.2010 року у виконавчому провадженні № 23520237 (реєстраційний номер обтяження 10686119) та від 11.02.2011 року у виконавчому провадженні № 24392718 (реєстраційний номер обтяження 10825349) . В судове засідання позивач та її представник не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача за наявними у справі доказами, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, а також заперечення, згідно яких позовні вимоги не визнає та зазначає, що на даний час, ТОВ «ФК « Інновація» веде роботу по відновленню виконавчих проваджень як правонаступник ПАТ «Ерсте Банку» відкритих відповідно до виконавчих листів № 2-164/11, виданих 18.01.2011 року Рубіжанським міським судом Луганської області, по цивільній справі за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, та ще не зверталося до Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, також зазначає, що позивачем не надано жодного підтвердження виконання своїх зобовязань за вищезазначеним рішенням (а.с. 43-45). Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також заперечення на позов, згідно яких пояснила, що на виконанні у Рубіжанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебували виконавчий лист № 2-164/11, виданий 28.01.2011 року Рубіжанським міським судом Луганської області, про стягнення з позивача на користь ПАТ «Ерсте Банк» боргу, виконавче провадження № 24392718, однак вказаний виконавчий лист 24.05.2012 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у старій редакції) було повернуто стягувачу, та виконавчий лист № 2з-6301/2010, виданий 17.12.2010 року Рубіжанським міським судом Луганської області, про накладання арешту на нерухоме майно, стягувачем є ПАТ «Ерсте Банк», по якому 21.01.2011 року було винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду. Оригінали зазначених виконавчих проваджень передані до архіву та знищені відповідно до вимог порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Посилаючись на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зазначила, що у державного виконавця на теперішній час відсутні законні підстави для зняття арешту з майна позивача (а.с. 27-30). Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відкриття провадження по вказаній справі та початок її розгляду відбувалися за правилами\~Цивільного процесуального кодексу України\~в редакції від 03.08.2017 року. Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147 -VIII, викладено у новій редакції Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України). Цей закон набрав чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме, - з 15.12.2017 року. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 3\~ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 97795199 від 19.09.2017 року, на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції від 30.12.2010 року за ВП 23520237 накладено арешт (реєстраційний номер обтяження 10686119) на квартиру за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності, а також на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції від 11.02.2011 року за ВП 24392718 накладено арешт (реєстраційний номер обтяження 10825349) на все майно, що належить [PERSON] на праві власності (а.с. 5-7). \~ Згідно відповіді Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 01.08.2017 року № 17586, з 11.02.2011 року на примусовому виконанні в Рубіжанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходився виконавчий лист № 2-164/11, виданий 28.01.2011 року Рубіжанським міським судом Луганської області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ерсте Банк» боргу в сумі 347 445,36 грн. (солідарно з [PERSON]М.), 24.05.2012 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у старій редакції), державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. В даний час матеріали вказаного виконавчого провадження передано до архіву та знищено відповідно до вимог порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (а.с. 8). Згідно відповіді Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 01.08.2017 року № 17587 позивача повідомлено, що згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні законні підстави для зняття арешту з належного [PERSON] майна по виконавчому провадженню № 24392718 від 11.02.2011 року та запропоновано сплатити залишок заборгованості (а.с.9). Відповідно до інформації, наданої 29.09.2017 року Рубіжанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області за № 23174, позивача повідомлено, що з 30.12.2010 року на виконанні у відділі знаходився виконавчий лист № 2з-6301/2010 від 17.12.2010 року, виданий Рубіжанським міським судом Луганської області, згідно якого стягувачем є ПАТ «Ерсте Банк», про накладання арешту на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], шляхом заборони відчуження. 12.01.2011 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у старій редакції) виконавче провадження по вказаному виконавчому листу закінчено у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду (а.с.10). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 29.08.2017 року, яка набрала законної сили 14.09.2017 року, замінено стягувача ПАТ «Ерсте Банк» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» за виконавчим листом № 2-164/11, виданим 28.01.2011 року Рубіжанським міським судом Луганської області, про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованості за кредитним договором від 11.06.2008 року № 014/0399/5/17565 у розмірі 43\~540,61 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить - 345 625,36 грн., судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. (а.с. 52-54). Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час повернення виконавчого документа) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У відповідності до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час повернення виконавчого документа) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. За приписами ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час повернення виконавчого документа), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Під час повернення виконавчого документа дані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» виконані не були, у звязку із чим тривалий час питання про зняття арешту не вирішено, що призводить до порушення прав позивача, як власника майна. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент ухвалення рішення), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Арешт з усього майна боржника знімається виконавцем з підстав, визначених у частині 4 цієї статті, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з \~розгляду цивільних та кримінальних справ у пункті 33 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 надав розяснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей ст. ст. 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст. 16 ЦК загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Жодних доказів наявності на теперішній час на примусовому виконанні виконавчих документів, за якими боржником є [PERSON] перед ПАТ «Ерсте Банк» чи ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» станом на час звернення з цим позовом та до моменту ухвалення рішення, відповідачем або третьою особою до суду не надано, повторно на виконання до Рубіжанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області виконавчі листи не надходили, а також не надано доказів, які спростовують обставини, на які посилається позивач у позовній заяві , а навпаки, третя особа в своїх запереченнях зазначає, що виконавчі листи за якими накладено арешт на нерухоме майно позивача на теперішній час на виконанні відсутні. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що арешт нерухомого майна, накладений на підставі постанови державного виконавця від 30.12.2010 року у виконавчому провадженні № 23520237, яке 12.01.2011 року закінчено у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду, та постанови державного виконавця від 11.02.2011 у виконавчому провадження № 24392718, за яким повернуто стягувачеві виконавчий документ, підлягають скасуванню, оскільки жодного виконавчого провадження станом на час звернення з цим позовом до суду, де боржником була позивач, немає, майно підлягає звільненню з-під арешту, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved