Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01.06.2002 відділом РАГС Кам`янка-Бузького РУЮ Львівської області, актовий запис №34, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що протягом останніх років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стати частими сварки. Фактично сім`я розпалась, тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Подружніх відносин не підтримують, спільного господарство не ведуть, примирення між ними вважає неможливим. Крім того, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до його повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, усі витрати на дитину несе вона, тому просить стягнути аліменти. Ухвалою суду від 06.05.2019 провадження в справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 10.06.2019 відповідачем [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя, що була набута під час шлюбу. 13.06.2019 ухвалою суду 13.06.2019 прийнято зустрічний позов до [PERSON] про поділ спільної сумісної власності подружжя, що була набута під час шлюбу до спільного розгляду з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 04.07.2019 від відповідача за зустрічним позовом [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому вона просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. Вважає, що позивачем не надано жодних доказів вартості та купівлі речей, які він хоче поділити, як спільне майно подружжя, також не зазначено, в який період та за чиї кошти вони були придбані і в якому стані вони перебувають на день подання позову, не проведено оцінки експертом оцінювачем цього майна для визнання його вартості на момент розгляду спору судом. Жодних доказів придбання матеріалів для проведення істотного покращення житлово-побутових умов [PERSON] суду не надано. 04.09.2019 ухвалою суду залучено до справи третю особу [PERSON] . Ухвалою суду від 09.10.2019 призначено справу до судового засідання. 05.12.2019 ухвалою суду затверджено мирову угоду між сторонами [PERSON] та [PERSON] у частині позовних вимог зустрічного позову, та закрито провадження у справі в частині вказаних вимог. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання подала заяву в якій підтримала заявлений позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, просила розглянути справу без її участі. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання подав заяву, в якій визнав позов в частині стягнення аліментів та розірвання шлюбу, просив розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позов в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримує. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва\~про шлюб,\~виданого відділом\~РАГС Кам`янка-Бузького\~РУЮ Львівської\~області 01.06.2002\~видно,\~що сторони\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі\~з 01\~червня 2002\~року,\~актовий запис\~№34. Від подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. \~Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. \~Суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів на дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 1-3\~ст. 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17\~постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року №3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів\~передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як встановлено судом відповідач ухиляється від виконання обов`язку утримувати сина, та не надає йому матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, відсутність у платника на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, інших обставин, що мають істотне значення та приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.01.2019 року, до його повноліття. Одночасно,

Outcome: approved