Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною заявою. Вимоги мотивувала тим, що їй належить земельна ділянка загальною площею 2,862 га на території Анастасівської сільської ради. Вона з відповідачем 11 лютого 2007 р. уклали договір оренди вказаної землі, однак відповідач постійно порушував свої зобовязання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою, несвоєчасно та не в повному обсязі проводив виплати, а в 2014 р. взагалі не сплатив орендну плату. Крім того, земельна ділянка за цільовим призначенням у 2014-2015 р.р. відповідачем не використовувалась, відповідач свою господарську діяльність не здійснював, передав виконувати роботи по посіву, обробці, вирощуванню та збиранню врожаю сільськогосподарської продукції СУНП «МАГДОН» на підставі трьохстороннього договору підряду від 01 жовтня 2013 р., договору відступлення права вимоги від 24 березня 2014 р., хоча вона статусу сторони у цих договорах не набула. Тому просила розірвати вказаний договір оренди земельної ділянки. В заяві до суду представник позивача позовні вимоги підтримала, просила справу слухати без її участі. Представник відповідача до суду не зявився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд проводить розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши подані докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю позивачу належить земельна ділянка площею 2,862 га, з яких: 2,487 га ріллі, 0,375 га кормових угідь, яка знаходиться на території Анастасівської сільської ради (а.с. 10). 11 лютого 2007 р. сторони уклали договір оренди земельної ділянки площею 2,487 га ріллі, який зареєстровано у державному реєстрі земель від 15 червня 2007 року за № 040762300244 (а.с. 6-9). Відповідно до п. 9 договору визначена орендна плата, яка вноситься до 01 грудня поточного року (а.с. 6). 24 березня 2014 р. спільне українсько-німецьке підприємство «МАГДОН», товариство з обмеженою відповідальністю «Діамант Агро», публічне акціонерне товариство «БАНК КАМБІО» уклали договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за договором від «01» жовтня 2013 р., укладеним між первісним кредитором та товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТУРЕ-АГРО» та публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» (а.с. 20). Про укладення такого договору позивачу відомо не було. Відповідно до довідки № 256/02-10 від 27 серпня 2015 р. земельні ділянки, що знаходяться на території Анастасівської сільської ради протягом 2014 р. і по даний час ТОВ «Лотуре-Агро» за цільовим призначенням не використовуються, прибутковий податок на доходи з фізичних осіб з орендної плати за вказаний період не сплачувався (а.с. 19). Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися цивільні правовідносини з приводу розірвання договору оренди землі, які регулюються ст. ст. 526, 651 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», якими передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства; встановлені права та обовязки сторін договору, підстави для розірвання договору. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору є орендна плата. Як прописано в ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При розгляді справи судом встановлено, що починаючи з 2014 р. відповідач не сплатив позивачу орендну платі, чим порушив п. п. 9, 11 договору. Представник відповідача в судове засідання не зявився, письмові заперечення суду не подав і доводи позивача не спростував. Судом також встановлено, що відповідач безпосередньо протягом 2014-2015 р.р. в порушення умов договору, зокрема п.п. 15, 16, за цільовим призначенням земельну ділянку не використовував. За змістом ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути розірваний за рішенням суду в разі не виконання сторонами обовязків, передбачених ст. ст. 24, 25 цього закону. Як встановлено судом, відповідач припинив цільове використання земельної ділянки згідно з договором оренди з передачею цією функції та обовязку виплачувати орендну плату іншій юридичній особі, що є істотним порушенням вимог ст. ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі». Крім того, згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 12 лютого 2014 р., предметом якої був спір про розірвання договору оренди землі, про те, що виходячи зі змісту ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за ст. 32 вказаного закону. З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved