Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з 07.07.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому, що протягом останніх років у них склалися різні погляди на життя. Останнім часом відповідач проживає за іншою адресою, крім спільних дітей у них не залишилось нічого спільного. Майновий спір відсутній. Після розірвання шлюбу двоє неповнолітніх дітей залишаться проживати разом з нею, це спільне з відповідачем рішення. Надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вони різні люди, які навіть мешкають в різних оселях. Вказані обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Збереження шлюбу лише погіршить стан їхніх відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг часу. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб зареєстрований 07.07.2012 року між нею та відповідачем, прізвище [PERSON] залишити їй незмінним. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, зазначила, що діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з нею, спір про поділ майна подружжя відсутній, не заперечує проти винесення заочного рішення, просить залишити прізвище [PERSON] (а.с. 28). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, діти після розірвання шлюбу залишаться проживати разом з позивачем, спір про поділ майна подружжя відсутній (а.с. 27). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого 07 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 72 (а.с. 8, 20). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого повторно 27.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 10), та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 26.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 11). Діти [PERSON], [PERSON] зареєстровані та мешкають разом із позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою 13.11.2018 року виконавчим комітетом Тернівської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 9). Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, сторони до примирення не спрямовані, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище - [PERSON]. За ч.ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У батьків неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу, а тому суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дітей разом з матір'ю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved