Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті чоловіка позивачки, залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки загальною площею 2,1387 га яка розташована на території Вишевицької сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, та складається в свою чергу з чотирьох земельних ділянок, а саме: - земельної ділянки площею 1,2729 га (кадастровий номер 1825081800:04:000:1133), - земельної ділянки площею 0,5475 га (кадастровий номер 1825081800:02:000:0244), - земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер 1825081800:04:000:0558), - земельної ділянки площею 0,2183 га (кадастровий номер 1825081800:04:000:0563), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Вишевицька сільська рада, інших спадкоємців які б мали право та претендували на зазначене майно немає, тому просила суд визнати за нею право власності на вищевказане майно. В судовому засіданні позивачка не з»явилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву в якій просила справу розглянути без її участі а позовні вимоги задовольнити. Представник Вишевицької об»єднаної територіальної громади в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без\~ його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. \~ Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. \~ Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. \~\~ У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилась 12.05.1951 р. в с. Вишевичі, Радомишльського р-ну Житомирської області, де і на даний час зареєстрована та проживає. 07 листопада 2012 року у віці 63 років помер чоловік позивачки, [PERSON], в с. Вишевичі, Радомишльського району Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ТП № 202681, видане виконавчим комітетом Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 08.11.2012 року. Факт родинних відносин позивачки з спадкодавцем підтверджується Свідоцтвом про одруження серії ІІ-АГ № 492454 від 19.01.1971 року, яке видане Вишевицьким сільЗАГС, Радомишльського району, Житомирської області. У відповідності до ст. 1261 ЦК України позивачка, як єдина спадкоємиця за законом, після смерті чоловіка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в результаті чого, приватним нотаріусом [PERSON], було заведено спадкову справу під № 62/2013 даний факт підтверджує витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35255188 від 27.09.2013 року. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті чоловіка позивачки, крім всього іншого, також входить земельна ділянка загальною площею 2,1387 га, яка в свою чергу складається з чотирьох земельних ділянок, а саме: - земельна ділянка площею 1,2729 га (кадастровий номер 1825081800:04:000:0552), - земельна ділянка площею 0,5475 га (кадастровий номер 1825081800:02:000:0244), - земельна ділянка площею 0,1000 га (кадастровий номер 1825081800:04:000:0558), - земельна ділянка площею 0,2183 га (кадастровий номер 1825081800:04:000:0563), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (хоча в акті зазначено «для ведення селянського господарства»), які розташовані на території Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і які належали померлому [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 141994 від 26 жовтня 2004 року. Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки позивачка, як єдина спадкоємиця за законом (ст. 1261 ЦК України) не має можливості через те, що у вищезазначеному державному акті, неправильно вказане цільове призначення даних земельних ділянок, що також підтверджують витяги з ДЗК про земельні ділянки, та неправильно вказано кадастровий номер земельної ділянки, а також є підтертості, дописки та виправлення, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», робить даний правовстановлюючий документ таким, що не відповідає вимогам закону, а відповідно, він не може бути прийнятий для вчинення необхідних нотаріальних дій дані факти підтверджують: витяги з ДЗК про земельні ділянки, Протокол № 1 від 26.01.2017 року, Повідомлення заінтересованих осіб про виправлення помилки у відомостях ДЗК № 1804419502017, № 1804419762017 та № 180441968207 від 25.01.2017 року, Протокол № 646132 та № 646238 виправлення помилки від 25.01.2017 року, які додаються. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно до п. 23 Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Факт того, що дані спадкові земельні ділянки мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не «для ведення селянського господарства» підтверджує розпорядження голови Радомишльської РДА № 8 від 26.01.2004 року та Архівний витяг від 27.01.2017 року № Ш-12 з архівного сектору Радомишльської РДА Житомирської області. Станом на 01.01.2017 року вартість земельної ділянки площею 1,2729 га становить 25 276,09 грн., вартість земельної ділянки площею 0,5475 га становить 10 871,76 грн., вартість земельної ділянки площею 0,2183 га становить 1 645,67 грн. та вартість земельної ділянки площею 0,1000 га становить 668,45 грн., що також підтверджує відомість про нормативно грошову оцінку земельної ділянки № 31-6-0.32-6/118-17 від 20.02.2017 року, копія додається. Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені. Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного й у відповідності з ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ПП ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та

Outcome: approved