Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 18.10.2001 уклала шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народились троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Останнім часом чоловік кардинально змінив своє ставлення до неї та сім`ї, часто між ними на сімейно-побутовому грунті виникають конфлікти, що негативно впливає на виховання їхніх дітей. Постійне нервове напруження зробило нестерпним їхні подружні стосунки, а тому на даний час вони проживають окремо. Шлюбні відносини між ними припинені. На даний час вона втратила почуття любові до відповідача. Примирення між ними не можливе. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоовлити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 18 жовтня 2001 року у с.Гаї Нижні Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №2. (Свідоцтво про шлюб видано повторно серія [NUMBER] ) За час шлюбу в сторін народилось 3 дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до вимог ч.1 ст.110 та СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, аналізуючи докази у справі, оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved