Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача Державного підприємства Міністерства оборони України „Львівський лісокомбінат про виділ частки у спільному майні. Позов мотивовано тим, що 28.09.2005 на підставі договору купівлі-продажу не придбано частину тепло пункту, позначеного у технічному паспорті за №20, загальною площею 162,5 кв.м, що у м. Львові на вул.. Луганська, 3 та становить 27/100 ідеальних часток сушильної камери і теплопункту, загальною площею 605,7 кв.м. Власником інших 63/100 часток є відповідач. Придбане приміщення повністю відокремлене від інших приміщень тепло пункту, з моменту придбання перебуває у користуванні лише позивача та має окремий вхід. Оскільки відповідач відмовляється добровільно укласти договір щодо виділення реального поділу приміщення, виникла необхідність звернення до суду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Просив суд позов задоволити. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали з підстав, що викладені у відзиві від 16.07.2018 та пояснили, що 31.10.2017 відкрито касаційне провадження у справі за позовом заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Державного підприємства „Львівський військовий лісокомбінат до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу, згідно з яким позивач у даній справі [PERSON] набула право власності на вищевказане приміщення, та застосування наслідків недійсності правочину. У зв'язку з цим, позов про виділ частки у спільному майні є передчасним та не може розглядатися до ухвалення рішення Верховним судом у іншій справі. Просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.09.2005 між Державним підприємством Міністерства оборони України „Львівський лісокомбінат та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частини теплопункту, позначеного у технічному паспорті за №20, загальною площею 162,5 кв.м, що у м. Львові на вул. Луганська, 3, і складає 27/100 ідеальних часток сушильної камери і теплопункту, загальною площею 605,7 кв.м. При цьому, власником інших 63/100 часток є відповідач. Згідно з висновком №9-18 від 06.03.2018 будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи за заявою [PERSON] можливий один варіант поділу приміщення під тіт. 20 площею 162, 5 кв.м, що становить 27/100 частин будівлі сушильних камер і тепло пункту літ. „Т-1, яка розташована на вул. Луганська, 3 у м. Львові, при якому кожен із співвласників матиме окремий вихід на прилеглу земельну ділянку. При даному варіанті виділу співвласнику [PERSON] необхідно замурувати дверні прорізи, які з'єднують приміщення літ.20 з приміщенням літ. 18 та літ. 16. Ринкова вартість приміщення під літ. 20 на дату оцінки 05.03.2018 становить 261259 грн. Відповідно до положень ст. 364 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, може бути здійснено шляхом укладення відповідного письмового нотаріально посвідченого договору. Проте, у зв'язку з відсутністю згоди на укладення договору у відповідача такий спір підлягає вирішенню в судовому порядку. Крім цього, згідно з нормами ст. 364 ЦК України, співвласник має\~право на\~виділ у\~натурі частки\~із майна,\~що є\~у спільній\~частковій власності.У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, враховуючи наявність у позивача [PERSON] права власності на 27/100 ідеальних часток сушильної камери і теплопункту, а також беручи до уваги висновок щодо можливості виділу такого приміщення у натурі, який відповідачами під сумнів не ставиться. Доводи представників відповідача про неможливість вирішення питання щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, у зв'язку з розглядом судом касаційної інстанції справи щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу такого майна, є безпідставними, оскільки позивач [PERSON] не позбавлена права власності та у встановленому законом порядку не обмежена у його здійсненні, а судові рішення попередніх інстанцій набрали законної сили. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 2\~612 грн. 59 коп. сплаченого судового збору. На підставі статті 364 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved