Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог Вінницької міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи позовну заяву тим, що вона являється власником 23/50 часток будинковолодіння, розташованого у [ADDRESS] , згідно з рішенням третейського суду від 13.06.2006 року та реєстраційного посвідчення від 05.10.2006 року. Іншим співвласником вказаного домоволодіння є відповідач. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23.09.1986 року здійснено розподіл житлового будинку між колишніми співвласниками. Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської рди від 02.10.1980 року №617 за колишнім власником будинковолодіння була закріплена в постійне користування земельна ділянка площею 479 кв.м. Проте, площа земельної ділянки наразі зменшилась та становить 447 кв.м. Позивач зазначає, що має намір скористатись правом на безоплатну приватизацію частини земельної ділянки необхідної для обслуговування її частки будинку. З огляду на це, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просила встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою у [ADDRESS] , площею 447 кв.м. між співвласниками будинковолодіння, згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи. Також просила стягнути з відповідачів документально підтвердженні судові витрати. В зв`язку з проведенням судової земельно-технічної експертизи, позивачем було подано до суду заяву від 04.12.2019 року про зміну предмета позову, відповідно до якої вона просить встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою у [ADDRESS] площею 447 кв.м. між співвласниками будинковолодіння відповідно до варіанту №5 висновку експерта Вінницької торгово-промислової палати №ОС-353, складеного 08.11.2019 року, згідно з яким: [PERSON] користується земельною ділянкою площею 147 кв.м. позначену рожевим кольором; [PERSON] користується земельною ділянкою площею 182 кв.м. позначену синім кольором; земельною ділянкою площею 118 кв.м. позначену зеленим кольором [PERSON] та [PERSON] користуються спільно в рівних частках по Ѕ частці кожний. Згодом, позивачем було подано до суду уточнену заяву про зміну предмета позову від 09.12.2019 року, згідно якої просила встановити порядок користування вказаною земельною ділянкою відповідно до варіанту №4 (додаток №4) висновку експерта Вінницької торгово-промислової палати №ОС-353, складеного 08.11.2019 року згідно з яким: [PERSON] користується земельною ділянкою площею 161 кв.м. позначену рожевим кольором; [PERSON] користується земельною ділянкою площею 196 кв.м. позначену синім кольором; земельною ділянкою площею 90 кв.м. позначену зеленим кольором [PERSON] та [PERSON] користуються спільно в рівних частках по Ѕ частці кожний. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги разом із уточненою заявою про зміну предмета позову підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представники відповідача\~в судовому\~засіданні не\~заперечили щодо\~задоволення позовних\~вимог,\~оскільки [PERSON] \~також бажає\~приватизувати частину\~земельної ділянки.\~З приводу\~наданих експертом\~варіантів висновку експерта Вінницької торгово-промислової палати №ОС 353 від 08.11.2019 року пояснили, що самим зручним та оптимальним варіантом користування спірною земельною ділянкою є варіант №5. Даним варіантом дотримано норми санітарної та протипожежної безпеки. Просили відмовити позивачу у варіанті №4 та встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту №5 (Додаток №5) висновку експерта. В судовому\~засіданні представник третьої особи при ухваленні рішення поклався на розсуд суду. Ухвалою суду від 03 травня 2019 року заяву представника\~позивача було\~задоволено та\~призначено судову\~земельно-технічну\~експертизу,\~проведення якої\~було доручено\~експертам Вінницької\~торгово-промислової\~плати. До отримання висновку експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 14\~листопада 2019\~року провадження у справі було відновлено. Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року було прийнято до провадження заяву про уточнення позовних вимог від 09.12.2019 року. Суд,\~заслухавши пояснення\~сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що позивачу [PERSON] належить на\~праві приватної\~власності 23/50\~частки житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~згідно з рішенням третейського\~суду \~при Вінницькій\~товарній універсальній\~біржі від 13.09.2006 року (а.с. 32-33), а відповідачу [PERSON] , згідно з договором дарування частини будинку від 27.03.1998 року належить 27/50 частини вказаного житлового будинку (№16-А) (а.с. 69). Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 02.10.1980 року № 617, за колишнім власником [PERSON] , який мешкав по 2-пров. Тропініна, [ADDRESS] , було закріплено земельну ділянку площею 479 кв.м. (а.с. 13). Слід відзначити, що згідно додатку №3/62 до рішення виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів №200 від 04.06.1987 року житловому будинку [ADDRESS] було присвоєно №18 (а.с. 11). Відповідно до кадастрового плану, виготовленого МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» 10.12.2018 року, площа спірної земельної ділянки становить 447 кв.м. (а.с. 14). Таким чином, площа спірної земельної ділянки, яка фактично перебуває у користуванні сторін, наразі зменшилась. Разом з тим, позивач немає жодних претензій до суміжних землевласників та землекористувачів, що підтверджується актом прийому-передачі межових знаків на зберігання від 10.12.2018 року (а.с. 15-16). На виконання\~ухвали Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від\~03.05.2019\~року у\~цивільній справі\~№127/3127/19,\~Вінницькою торгово-промисловою\~платою було складеного висновок експерта від 13.11.2019 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи №ОС-353 (а.с. 109-139). Так, судовим експертом було надано п`ять варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою. Зі змісту даного висновку вбачається, що під`їзд до земельної ділянки здійснюється з 2-го пров. Тропініна по дорозі з насипним покриттям. В судовому\~засіданні сторони\~пояснили,\~що з\~протилежного від\~в`їзду боку\~спірної земельної\~ділянки розташована\~вбиральня,\~яка перебуває\~у користуванні\~відповідача.\~Відповідно до\~ч.1\~ст.\~82\~ЦПК України\~дана обставина\~не підлягає\~доказуванню,\~в зв`язку\~з її\~визнанням учасниками\~справи.\~Загальновідомим є\~той факт,\~що вбиральню\~час від\~часу потрібно\~обслуговувати відповідною\~спецтехнікою (асанізаторська\~машина)\~з метою\~дотримання вимог\~санітарних правил.\~З огляду\~на це,\~суд вважає,\~що найбільш\~оптимальним варіантом\~користування спірною\~земельною ділянкою\~для сторін\~є Варіант\~№5 висновку експерта Вінницької торгово-промислової палати №ОС 353 від 08.11.2019 року, в якому ширина проїзду є найбільш оптимальною, що надасть можливість нормального користування сторонам їх частинами будинковолодіння і здійснення догляду за ними. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічна норма міститься і в ч.1 ст. 120 ЗК України. Частиною 2 ст. 120 ЗК України передбачено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. За правилами ч. 1 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пунктом 19\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16.04.2004\~року №7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» роз`яснено, що у справах\~за \~позовом учасників\~ спільної\~власності на\~землю про\~встановлення порядку\~володіння й\~користування спільною\~земельною ділянкою,\~на якій\~розташовані належні\~їм жилий\~будинок,\~господарські будівлі\~та споруди,\~суд \~з`ясовує\~і враховує\~можливість нормального\~користування будинком\~і здійснення\~догляду за\~ним,\~розташування господарських\~будівель,\~споруд,\~необхідність зведення\~будівель,\~розташування плодово-ягідних\~насаджень співвласників,\~можливість проходу\~з вулиці\~на подвір`я\~тощо.\~Враховуються також\~вимоги санітарних\~правил і\~правил протипожежної\~безпеки.\~В разі\~неможливості перенесення\~співвласником господарських\~будівель і\~насаджень на\~надану в\~його користування\~частину ділянки\~суд має\~обговорити питання\~про відповідну\~грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Отже, судом при визначені найбільш оптимального варіанту для встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою було враховано: розмір відхилення від ідеальних часток співвласників; можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним; розташування господарських будівель та споруд співвласників; можливість проходу та проїзду з вулиці на подвір`я, а також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. З урахуванням викладеного, суд вважає, що Варіант №5 є найбільш доцільним, прийнятним для встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, оскільки в ньому відхилення від ідеальних часток співвласників відсутнє та й розмір земельної ділянки спільного користування для проходу, проїзду співвласників є раціональним, зокрема її ширина спочатку становить 3,00 метри, а потім звужується до 1,50 метри, що дає можливість під`їзду власникам (як позивачу, так і відповідачу) до будинковолодіння. Вказана ширина дозволить співвласникам вільно проходити (під`їжджати) до господарських і інженерних споруд для їх догляду та обслуговування. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Щодо відшкодування судових витрат, то слід зазначити наступне. При подачі\~позову до\~суду позивачем\~було сплачено\~судовий збір\~в розмірі\~768,40\~грн.,\~тому відповідно\~до ст.\~141\~ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 384,20 грн. (50% від сплаченої суми). Витрати по проведенню експертизи сторони понесли порівну, тому її вартість не підлягає відшкодуванню. 28.01.2019\~року між адвокатом Путіліним Є.В.\~та позивачем\~ [PERSON] було \~укладено договір №3 про надання правничої допомоги (а.с. 21). Також в матеріалах справи міститься ордер та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю [PERSON] (а.с. 43, 44). До матеріалів\~справи адвокатом\~Путіліним Є.В.\~було долучено\~акт здачі-прийняття\~робіт,\~квитанцію до\~прибуткового касового\~ордера №90\~від 16.12.2019\~року,\~квитанцію від\~26.06.2019\~року та Книгу обліку\~доходів (а.с.\~180,\~179,178,\~181).\~На підставі\~вказаних документів\~позивачем було\~сплачено кошти\~за правничу\~допомогу адвоката\~Путіліна Є.В.\~в розмірі 4451,00 грн. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то судом також беруться до уваги витрати на правничу допомогу відповідача. Так,\~19.03.2019\~року між\~адвокатом Часник\~О.Д.\~та відповідачем\~ [PERSON] \~було \~укладено договір\~№6\~про надання\~правової допомоги (а.с. 154). Згідно із\~детальним розрахунком\~судових витрат\~від 02.12.2019\~року,\~винагорода адвоката\~Часник О.Д.\~за виконання\~роботи,\~зазначеної в\~даному розрахунку, становить 3000,00\~грн.\~(а.с.\~152).\~Факт оплати\~даної винагороди\~підтверджується квитанцію\~до прибуткового\~касового ордера №6 від 19.03.2019 року (а.с. 153). Підсумовуючи викладене\~вище,\~судом встановлено,\~що сторонами\~було понесено\~витрати на\~правничу допомогу\~адвокатів,\~зокрема,\~позивачем витрачено\~4451,00\~грн.,\~а відповідачем\~ 3000,00\~грн. Разом з тим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому витрати на правничу допомогу підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 50% від заявленої суми, що складає: позивачу 2225,50 грн., відповідачу 1500,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За змістом ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені сторонами суми витрат за надання правничої допомоги відповідають вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. На підставі викладеного та враховуючи, що кожна зі сторін має право на відшкодування правничої допомоги, пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,суд вважає за доцільне скористатись правом, визначеним ч. 10 ст. 141 ЦПК України, та зобов`язати відповідача сплатити позивачу різницю сплачених судових витрат з врахуванням сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 1109,70 грн. (2609,70 грн. 1500,00 грн. = 1109,70 грн.). В зв`язку з чим, сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial