Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в 2013 році. Від спільного життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час донька навчається на п'ятому курсі денного відділення Національного університету Державної податкової служби України, строк закінчення навчання [INFO] року. Вважає, що відповідач повинен утримувати свою дитину до закінчення нею навчання. В добровільному порядку відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця до закінчення донькою навчання і до досягнення нею 23 років, а саме до [INFO] року, розпочавши стягнення з дня пред'явлення позову до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, справу розглядати за своєї відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, справу просив розглядати за своєї відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі. Повнолітня [PERSON] навчається на п'ятому курсі юридичного факультету денної форми навчання Національного університету Державної податкової служби України. Строк закінчення навчання [INFO] року. Сторони по справі працюють і отримують заробітну плату. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчатися і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років з умовою, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи донька відповідача навчається на п'ятому курсі юридичного факультету денної форми навчання Національного університету Державної податкової служби України. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати своїй повнолітній доньці матеріальну допомогу на період її навчання, а саме до [INFO] року, тому суд визначає сплату аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, ст.ст.191, 198, 199 СК України,

Outcome: approved