Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з 02.03.2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені з червня 2018 року, вони з відповідачем намагалися зберегти свою сім'ю, однак це не вийшло. Спільного господарства не ведуть, мешкають за різними адресами. Основна причина розпаду сім'ї - постійні суперечки, внаслідок чого між ними відсутнє взаєморозуміння і довір'я. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач зазначає, що за таких обставин вони з відповідачем не мають наміру берегти шлюб, причини які спонукають на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON], судовий збір залишити за нею, справу розглядати без її участі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у раніше поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у раніше поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі (а.с. 19). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданого 02 березня 2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 45 (а.с. 10, 17). Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 05 серпня 2002 року відділом еєстрації актів громадянського стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 11) . Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена повага і довіра один до одного, вони до примирення не спрямовані, спільне господарство не ведуть, проживають окремо за різними адресами. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище - [PERSON]. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved