Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що починаючи з 2012 року проживала однією сім'єю з відповідачем по [ADDRESS] а потім тимчасово у його батьків по [ADDRESS] 15 березня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №28. В період спільного проживання у них народилася спільна дитина - донька [PERSON], [INFO]. З кінця 2015 року до початку 2016 року між ними почали виникати сварки, оскільки вони зрозуміли, що мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а також відповідач коштів на утримання дитини не надавав. Позивачка з метою врегулювання сімейних конфліктів неодноразово намагалася поговорити з відповідачем, але він провокував сварки, продовжував не надавати кошти для утримання дитини, що призвело до втрати почуттів між ними та припинення сімейно-шлюбних стосунків. З травня 2016 року відповідач покинув сім'ю та поїхав на навчання в м.Біла Церква, щоб в подальшому працювати в Солонянському СВК-21 в якості контролера, але на роботу так і не влаштувався. З липня 2016 року відповідач знову покинув сім'ю та переїхав проживати за місцем своєї реєстрації. Позивачка вважає, що сім'я розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам виховання їхньої доньки. Спір про поділ майна, утримання та місця проживання дитини відсутній. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 05 грудня 2016 року не з'явилася. Надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб, слухати справу за її відсутності (а.с.17). Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.16), в судове засідання 05 грудня 2016 року не з'явився, згідно письмової заяви позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с.18). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 березня 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №28 (а.с.7). Мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні згідно акту обстеження помешкання від 10 листопада 2016 року та довідки виконавчого комітету Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року №4903 (а.с.9,10). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та постійні сварки, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з травня 2016 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна, місця проживання та утримання дитини відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з травня 2016 року та до цього часу не поновили їх, проживають окремо, крім того сторони надали заяви згідно яких не бажають відновити стосунки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved