Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] селищної ради про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 25 грудня 2014 року, строком в три місяці. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25.12.2014 року помер [PERSON], який був зареєстрований та постійно мешкав в с. Войнівка по вул. Леніна, 67, після його смерті залишилась спадщина, що складається з житлового будинку за адресою: вул. Леніна, 67 с. Войнівка, Олександрійського району Кіровоградської області, вона є єдиним спадкоємцем як така, що прийняла спадщину фактично, але документально її не оформила і свідоцтво про право на спадщину не отримала в звязку з відсутністю коштів та скрутним матеріальним становищем. Після смерті [PERSON] вона не зверталась в нотаріальну контору, оскільки вважала, що згідно заповіту вона автоматично приймає спадщину яка залишилась після смерті [PERSON] Позивач в судове засідання не зявилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справу провести без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позовній заяві, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада представника в судове засідання не направила, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до такого висновку. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №199910 [PERSON] помер 25 грудня 2014 року, якому на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.1980 року належав на праві власності житловий будинок по вул. Леніна, 67 в с. Войнівка, право власності зареєстровано 05.06.1989 року. За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Войнівської сільської ради 17.06.2014 року за №18, яким належний йому будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Леніна, 67, с. Войнівка, Олександрійського району Кіровоградської області заповів [PERSON], [INFO]. Згідно з довідки від 07.07.2016 року, виданої сільським головою [PERSON] сільської ради вбачається, що [PERSON], який помер 25.12.2014 року до своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], на момент його смерті за вказаною адресою ніхто не проживав і не був зареєстрований. Листом нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 30.03.2017 року №263/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті [PERSON], оскільки позивач не подала до нотаріальної контори на протязі 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ст. 1269 ЦПК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦПК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини суд виходить з приписів Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно якої вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. Враховуючи викладене, суд визнає поважною причину пропуску позивачем строку подання нею заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач не була обізнана щодо обовязку подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, мала істотні фінансові труднощі вважала, що фактично прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом, що в сукупності свідчить про обєктивні причини поважності пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини, тому позовні вимоги про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], який помер 25 грудня 2014 року підлягають задоволенню.

Outcome: approved