Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 05.06.1992 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року по справі №175/3119/15. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року по справі №2-175/3216/14-ц було вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % на дитину відповідного віку, починаючи з 29 липня 2014 року до її повноліття. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження. Оскільки відповідач не виконує рішення суду та має заборгованість по сплаті аліментів, вона змушена звернутися з вимогою про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Згідно довідки-розрахунку щодо заборгованості зі сплати аліментів вих.№28341 від 23.10.2018 року виданої Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заборгованість по аліментам, що стягується з [PERSON] на користь [PERSON] станом на 01.10.2018 року складає 53751,35 грн. Заборгованість виникла з серпня 2016 року по вересень 2018 року. Позивач надала суду розрахунок пені за прострочення аліментів, згідно якого загальний розмір пені складає 172645,60 грн., але з огляду положень ч.1 ст. 196 СК України просить стягнути пеню в розмірі заборгованості за аліментами, що становить 53751,35 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]; проживаючого за адресою: 52031, [ADDRESS]) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]; 52032, смт. Обухівка, вул. Лісна, буд. 7) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 53\~751,35 грн. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 року було відкрито спрощене провадження у даній справі. Позивача до початку відкритого судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечує щодо винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], працюючого комплектувальником в АТ «УВК Україна», аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29 липня 2014 року до її повноліття, про що позивачка отримала виконавчий лист. Згідно довідки-розрахунку Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 01 жовтня 2018 року становить 53751,35 грн. (а.с.10). Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Крім того, обов'язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами\~СК України. Статтею 180\~СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст.\~196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказаний висновок, викладений у постанові [PERSON] Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц. Суд погоджується з обчисленням пені, відповідно до наданого позивачем розрахунку в межах заявлених позовних вимог за період з 01 вересня 2016 року по 01 жовтня 2018 року, оскільки він відповідає правовому висновку викладеному у постанові [PERSON] Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц. З огляду на те, що заборгованість [PERSON], відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 23.10.2018 року складає 53751,35 грн., тому відповідно до вимог ч.1\~ст.\~196\~СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, а тому з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) у розмірі його заборгованості по сплаті аліментів, в сумі 53751,35 грн. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved