Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.05.2013 року вона уклала з ФОП [PERSON] договір індивідуальний номер ВМ-9L, згідно з яким вона доручила виконавцю організувати роботи по виготовленню і передачі їй у власність ВПХ конструкцію (виріб), а саме вхідні двері в приміщення з двору, дані двері повинні мати замок, який закривається на ключ, висота дверей 2 метри, вгорі вікно з рамою, висотою 50 см. Загальна вартість замовлення складала 2520 гривень. Дану конструкцію згідно умов договору відповідач повинен був доставити протягом 30 робочих днів з дня підписання договору. Всупереч вимогам договору конструкцію поставили з порушенням строку 06 липня 2013 року. Поставлена конструкція не відповідала замовленню позивача. Відповідачем поставлені балконні двері, в які не можливо врізати замок, профіль дверей не відповідає кольору замовленого позивачем, висота дверей та вікна не відповідають замовлених позивачем розмірам, механізм відкриття вікна не відповідає замовленому позивачем та ускладнює відкриття дверей. Свої претензії щодо поставленої конструкції позивач заявила в день поставки та прописала їх на акті приймання-передачі. Окрім цього, вона неодноразово в усній формі зверталась до ФОП [PERSON] з вимогою усунути порушення, а саме надати їх конструкцію відповідно до параметрів, які вона замовляла, або повернути сплачені нею кошти, однак відповідач відмовляться усунути допущені порушення. 19 липня 2013 року позивачем скеровано на адресу відповідача претензію про розірвання договору з вимогою повернути сплачені нею кошти, проте відповіді не отримала, а тому змушена звернутись до суду про захист порушено її права. 06.11.2013 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить розірвати договір індивідуальний номер ВМ-9L від 14.05.2013 року, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача 2020 грн. оплачених коштів, стягнути з відповідача 8118 грн. пені та 2000 грн. моральних збитків. У судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснення дала вище наведеним, просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні 13.12.2013 року проти позову заперечив. Вважає позовні вимоги безпідставними. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, суд приходить до висновку, що позовні підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 14.05.2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір індивідуальний номер ВМ-9L, відповідно до якого позивач доручила виконавцю організувати роботи по виготовленню і передачі їй у власність ВПХ конструкцію (виріб) по розцінках виконавця, а саме вхідні двері, вид профілю LIDER, заповнення 4-16-4, загальною площею 2375 м. Загальна вартість замовлення складала 2520 гривень, розмір завдатку 2020 грн. У відповідності до умов п. 3.2. договору відповідач зобов'язався передати у власність позивача виготовлений виріб протягом 30 календарного дня з моменту укладення договору. На виконання умов даного договору позивач 14.05.2013 року сплатила відповідачу завдаток в розмірі 2020 грн. в день підписання договору /а.с.3/. 19.07.2013 року позивачем було скеровано претензію на адресу відповідача про розірвання договору з вимогою повернути сплачені нею кошти. Оскільки поставлена виконавцем конструкція не відповідала замовленню позивача. Відповідачем поставлені балконні двері, в яких не можливо врізати замок, профіль дверей не відповідав кольору, замовленого ними, висота дверей та вікна не відповідала замовлених ними розмірами, механізм відкриття вікна не відповідала замовленому ними та ускладнювала відкриття дверей /а.с.4-6/. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до загальних правил виконання договорів, визначених ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. У відповідності до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. А ч. 2 ст. 651 ЦК України вказує, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. На думку суду, не мотивоване невиконання у передбачений договором строк робіт, є саме істотним порушенням умов договору, оскільки саме на цей строк розраховувала позивач, укладаючи договір. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] про розірвання договору індивідуальний номер ВМ-9 від 14.05.2013 року та стягнення коштів у розмірі 2020 грн., що були сплачені на виконання умов договору, який не був виконаний відповідачем, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу дійсно було заподіяно моральну шкоду, яка полягала в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок порушення його прав і неможливістю закінчувати ремонт в приміщенні, моральних приниженнях, яких вона зазнала при неодноразових спілкуваннях з відповідачем та його зухвалому ставленні до позивача. При визначенні розміру моральної шкоди, суд вважає заявлений позивачем розмір 2000 грн. завищеним, та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 300 гривень, з врахуванням принципу розумності та зваженості. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення пені у розмірі 8118 грн. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial