Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить вищезазначена квартира, у якій зареєстроване місце проживання відповідачів. Відповідачі протягом тривалого часу (понад один рік) у вказаній квартирі не проживають. Відтак, поважні причини для збереження за ними права користування квартирою відсутні. З огляду на вказане, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 28 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 03 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак 23 жовтня 2019 року подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про їх виклик в судове засідання на веб-сайті суду, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 172090801 від 01 липня 2019 року. Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25 червня 2019 року, виданою ОСББ «Кучабського», встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , його донька [PERSON] , а також його мати [PERSON] та його брат [PERSON] , які у вказаній квартирі не проживають. Актами обстеження фактичного проживання від 26 квітня 2018 року, 27 липня 2018 року, 18 грудня 2018 року, 20 травня 2019 року, складеними дільничним офіцером поліції Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області Богоніс Д.В., стверджується, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] . З огляду на наведене, судом встановлено, що відповідачі не проживають у вищезазначеній квартирі більше одного року. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. В силу вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України при відсутності члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як зазначив позивач, він є власником квартири [ADDRESS] , а відповідачі не проживають без поважних причин у такій понад один рік. Відповідачі в судове засідання не з`явилися та жодних доказів щодо спростування викладених позивачем фактів суду не надали. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивач є власником квартири та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпоряджання такою, непроживання відповідачів тривалий час за місцем реєстрації, що підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. А тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування зазначеною квартирою.

Outcome: approved