Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17 серпня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що виконавчим комітетом Василівської сільської ради Солонянського району дніпропетровської області був зроблений відповідний актовий запис за №04. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися, вони з відповідачем зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені з 2013 року, проживають окремо. На теперішній час кожен з них створив створив іншу сім'ю. Позивачка вважає, що їх сім'я з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна та стягнення аліментів відсутній. Дитина буде проживати з нею. Позивач [PERSON] у судове засідання 15 вересня 2016 року не з'явилися, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, зазначила, що спільного майна не мають (а.с.17). Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.16), у судове засідання 15 вересня 2016 року не з'явився, згідно поданої заяви просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначив, що спір про місце проживання дитини буде вирішуватися за окремим позовом, спільного майна не мають (а.с.18,19). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 вересня 2013 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №04 (а.с.7), в період якого у них народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Спільне життя подружжя не склалося через різна характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з 2013 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спір про поділ майна, та утримання дитини відсутній, спір про місце проживання дитини буде вирішуватися за окремим позовом Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2013 року та до цього часу не поновили їх, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с.17). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved