Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 31.03.2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено міру покарання у виді 3-х років позбавлення волі. В ході розгляду кримінального провадження було встановлено, що [PERSON] 05.01.2017 року з метою вчинення крадіжки проник в середину житлового будинку № 27 по вул. Шевченка в с. Вільна Тарасівка, Білоцерківського району, Київської області, звідки таємно вчинив крадіжку шуби, вартістю 3000 грн. і праски парової марки «Ровус» вартістю 1500 гривень, які належать потерпілій [PERSON], позивачу по даній справі. Судом при винесенні вироку, яким було засуджено [PERSON], встановлено, що відповідачем було заподіяно матеріальну шкоду позивачу в розмірі 4940 грн. Вирок набрав законної сили. Позивач просить в судовому порядку зобовязати відповідача відшкодувати матеріальні збитки в сумі 4940 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач [PERSON] на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Про день та час розгляду справи був повідомлений належно, судом було направлено для ознайомлення копію заяви з додатками. На адресу суду [PERSON] направив свої заперечення- апеляційну скаргу, де вказав, що позовні вимоги [PERSON] не визнає в повному обсязі, не згоден відшкодовувати матеріальні збитки, просив суд врахувати, що його батьки хворіють. На підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 31.03.2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено міру покарання у виді 3-х років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 03.05.2017 року.. (а.с.4-6). Позивач суду пояснила, що відповідач [PERSON] викрав з її будинку шубу та праску. Вартість даних речей була визначена експертом в рамках кримінального провадження, що відображено в самому вироці. Так, у вироку по кримінальному провадженні зазначено, що [PERSON] було заподіяно матеріальну шкоду позивачу в розмірі 4940 гривень 00 копійок за крадіжку бувшої у використанні шуби із хутра єнота вартістю 3000 грн. та бувшої у використанні праски парової марки «Ровус» вартістю 1500 грн. (а.с.4-6). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, однією підстав звільнення від доказування є вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно з ч.1 ст.1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволенні та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в сумі 4940 грн. Доказів, які б спростовували такі висновки суду не надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 640,00грн. На підставі ст.ст. 1166, 1177 ЦК України,

Outcome: approved