Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з господарськими спорудами розташованого по вулиці Молодіжна, 73 в смт. Знамянка Друга Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 27 жовтня 2012 року. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 27 жовтня 2012 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок розташований по вулиці Молодіжна, 73 в смт. Знамянка Друга Кіровоградської області, який він за життя побудував, але його реєстрації не здійснив. Спадкоємцями [PERSON] є вона та їх сини [PERSON], [PERSON] При цьому, спадщину прийняла вона одна, а сини на момент смерті батька разом зі спадкодавцем не проживали, заяви нотаріусу про прийняття спадщини не подавали. Так як на вказаний житловий будинок були відсутні правовстановлюючі документи, вона у 2014 році звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове, а саме ? частку житлового будинку №73, що в смт. Знам'янка Друга Кіровоградської області. Рішенням Знам'янського міськрайонного суду від 14 лютого 2014 року її позов було задоволено. На іншу частину житлового будинку право власності в порядку спадкування не визнавала, оскільки вважала, що її зареєструють за нею, по праву забудови без рішення суду. Однак позов потрібно було подавати про визнання права власності на увесь житловий будинок, а не на його частку, оскільки в позасудовому порядку це питання вирішити не можливо. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, надали заяви, в яких визнали заявлені вимоги та просили справу розглядати за їх відсутності. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2014 року, яке ніким не оскаржувалося і набрало законної сили, за позивачем визнано право власності на 1/2 частину будинку з господарськими спорудами №73 по вулиці Молодіжна у смт.Знамянка Друга Кіровоградської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 27 жовтня 2012 року з наступним отриманням документа, що посвідчує право власності на спадкове майно (а.с. 12-13). Вказаним рішенням встановлено, що між позивачем та [PERSON] 13 серпня 1983 року укладено шлюб. Рішенням виконавчого комітету Знамянської селищної ради народних депутатів від 14 жовтня 1985 року, [PERSON] надано дозвіл на індивідуальне житлове будівництво. Згідно з довідкою-характеристикою, жилий будинок (домоволодіння) №73 по вулиці Молодіжна у смт.Знамянка-Друга Кіровоградської області, побудований у 1990 році, в бюро технічної документації його не зареєстровано. Згідно з довідкою від 17 березня 2009 року, у звязку з упорядкуванням номерів житлових будинків по вулиці Молодіжній у смт.Знамянці Другій Кіровоградської області, №24 змінено на №71, а рішенням виконкому за №177 від 27 листопада 1996 року, №71 змінено на №73. Згідно зі свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер 27 жовтня 2012 року. Спеціалістами Знам'янського міжміського КП БТІ проведено технічну інвентаризацію житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Кіровоградська область, смт.Знамянка Друга, вулиця Молодіжна,73, за наслідками якої 07 листопада 2013 року виготовлено технічний паспорт. Після смерті [PERSON], померлого 27 жовтня 2012 року, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Зазначене рішення суду є преюдиціальним для суду, який розглядає справу. Це випливає з положення ч.3 ст.61 ЦПК України, яка вказує, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 02 грудня 2014 року позивачу видане свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку, з господарсько побутовими будівлями та спорудами за адресою: Кіровоградська область смт.Знамянка Друга Кіровоградської області, вулиця Молодіжна,73. Форма власності - приватна, вид спільної власності спільна часткова (а.с. 14). Згідно з розясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Із цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи викладене, те, що будівництво житлового будинку, частина якого є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства (будинок не є самовільним будівництвом), те що спадкодавець спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач, який у встановленому порядку прийняв спадщину, позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, а також те, що судовим рішенням за позивачем вже визнано право власності на 1/2 частину цього будинку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], суд вважає, що позов є обґрунтованим і за позивачем можливо визнати право власності на ? частину будинку № 73, по вулиці Молодіжна, в смт. Знамянка - [PERSON] області у порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved