Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття сина [PERSON], потім у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дочки [PERSON], а також 1/6 частину заробітку на своє утримання до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з [PERSON] з 15 березня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Наразі проживають вони окремо, подружніх стосунків не підтримують, діти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Вказала, що на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому відповідно до ч.2 ст. 84 СК України також має право на утримання від чоловіка. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій позовні свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність, не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в розумінні положень ч.6 ст.74 ЦПК України. Причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не представив. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Ненадання відповідачем доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 15 березня 2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Знамянському району Знамянського міськрайонного управління юстиції Кіровоградській області, за актовим записом №12 (а.с.6). Від спільного життя мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], батьком яких згідно зі свідоцтвами про народження є відповідач (а.с.7, 8). Відповідно до довідки Володимирівської сільської ради від 13.09.2016 року, місце проживання дітей зареєстровано разом із позивачем по вул.Шевченка, 14 в с.Володимирівка Знамянського району (а.с.9). Довідок про доходи сторонами суду не представлено. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й\~ відкрита\~ для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від\~ 20.11.1989 р., набула чинності для України з 27.09.1991 р.), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року). Статтею 84 Сімейного Кодексу України передбачено що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач, позов підтримує, а відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не зявився, у звязку з чим розгляд справи проводився заочно, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоровя відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, які знаходяться на утриманні позивача, проживаючи з нею, матеріальне становище сторін, погоджуючись зі способом визначення аліментів у частці, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], дочки [PERSON], у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття [PERSON], потім у розмірі ? частини його заробітку доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до повноліття [PERSON], а також аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved