Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, вказавши в ньому, що 11.05.2003 року між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 442. Від даного шлюбу у позивача з відповідачем народився син [PERSON], [INFO] батьком якого є відповідач. Їхня з відповідачем шлюб розірвано рішенням Шевченківським районним судом м. Чернівці від 26 липня 2016 року. На даний час вони із відповідачем проживаємо в одній квартирі, але в окремих кімнатах до вирішення питання про розподіл майна набутого під час шлюбу. Після припинення фактичних шлюбних стосунків, їхня спільна дитина, син [PERSON], перебуває виключно на утриманні у позивача. На сьогоднішній день усі обов'язки по матеріальному забезпеченню та вихованню сина позивач несе самостійно. З моменту розірвання шлюбу, тобто з 26.06.2016 року до моменту подання позовної заяви на неодноразові прохання до відповідача про матеріальну допомогу на утримання сина відповідачем ігноруються, хоча він знає, що дитина потребує постійної батьківської уваги, піклування і матеріальної допомоги. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У зв'язку із цим позивач вимушена звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, так як іншого вирішення ситуації яка склалася вона не вбачає. Утримання дитини вимагає значних матеріальних витрат на харчування, одяг, навчання, ліки тощо, однак у зв'язку із низьким рівнем доходу та відсутністю додаткових доходів у позивача не вистачає коштів для придбання дитині всього необхідного для забезпечення його потреб. Виходячи з вище зазначеного, позивач вважає, що матеріальне становище її дитини недостатнє для нормального розвитку, повноцінного харчування, забезпечення одягом та взуттям, саме тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Ті обставини, що відповідач не працює, що він сам зможе підтвердити в судовому засіданні, вважаю такими, що мають істотне значення для справи, тому прость визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі та призначити до стягнення з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в сумі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень) щомісячно до досягнення ним повноліття. Матеріальне становище відповідача задовільне, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає, проблеми зі здоров'ям відсутні. В судове засідання позивач зявилася просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач зявився в судове засідання, надав суду заперечення на позов, в якому просив задовольнити частково, а саме не погоджувався з розміром аліментів на дитину. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини\~ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ст. 180 Батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ч. З ст. 181 За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. ч. 2 ст. 182 Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. ч. 1 ст. 183 Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 1. Ст., 184 Якщо платник аліментів маг нерегулярний, мінливий дохід, частин) доход) одержує в натурі, а також за наявності ІНШИХ обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» Хе 928-VIII від 25 грудня 2015 року - Установити у 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року - 1330 гривень, з 1 травня - 1399 гривень, з 1 грудня І 1496 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня -1637 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня -1550 гривень: осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня -1130 гривень, з 1 трудам -1208 гривень. Статтею 141 СК України\~встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. Судом встановлено, що 11.05.2003 року між позивачем та [PERSON] зареєстровано шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 442. Від даного шлюбу у позивача з відповідачем народився син [PERSON], [INFO] батьком якого є відповідач. Їхній з відповідачем шлюб розірвано рішенням Шевченківським районним судом м. Чернівці від 26 липня 2016 року. На даний час вони із відповідачем проживаємо в одній квартирі, але в окремих кімнатах до вирішення питання про розподіл майна набутого під час шлюбу. Після припинення фактичних шлюбних стосунків, їхня спільна дитина, син [PERSON], перебуває виключно на утриманні у позивача. На сьогоднішній день усі обов'язки по матеріальному забезпеченню та вихованню сина позивач несе самостійно. З моменту розірвання шлюбу, тобто з 26.06.2016 року до моменту подання позовної заяви на неодноразові прохання до відповідача про матеріальну допомогу на утримання сина відповідачем ігноруються, хоча він знає, що дитина потребує постійної батьківської уваги, піклування і матеріальної допомоги. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У зв'язку із цим позивач вимушена звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, так як іншого вирішення ситуації яка склалася вона не вбачає. Утримання дитини вимагає значних матеріальних витрат на харчування, одяг, навчання, ліки тощо, однак у зв'язку із низьким рівнем доходу та відсутністю додаткових доходів у позивача не вистачає коштів для придбання дитині всього необхідного для забезпечення його потреб. Виходячи з вище зазначеного, позивач вважає, що матеріальне становище її дитини недостатнє для нормального розвитку, повноцінного харчування, забезпечення одягом та взуттям, саме тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Матеріальне становище відповідача задовільне, аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина немає, проблеми зі здоров'ям відсутні. За таких обставин, та згідно норм закону, суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення судових витрат є обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, у звязку з чим слід стягувати з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.3\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial