Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона з 11 серпня 2011 року перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із різними поглядами на шлюб та сім`ю, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про поділ майна, що є їх спільною сумісною власністю, на даний час немає. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд шлюб розірвати. Судові витрати просить стягнути з відповідача на свою користь. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує, просила суд шлюб розірвати, розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2011 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Сторони сімейних стосунків не підтримують, миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося у зв`язку із різними поглядами на шлюб та сім`ю, що призвело до припинення шлюбних відносин. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідач не просила відновлювати їй дошлюбного прізвища - « [PERSON] », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з позивачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому із відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved