Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що після працевлаштування до ТОВ «Шен-Сервіс» виконувала роботу прибиральника виробничих приміщень в супермаркеті «Сільпо» за адресою м. Київ, просп. Оболонський, 36-б, який належить відповідачу. 05 липня 2014 року адміністратор супермаркету [PERSON] повідомила позивачу, що вона буде працювати без напарника до 23 год. до закриття супермаркету. На запитання позивача, чому відсутній напарник та як їй оплатять роботу за перепрацьований час, адміністратор, підвищуючи голос, сказала, щоб позивач знала своє місце, інакше її виженуть з роботи. В подальшому адміністратор супермаркету [PERSON] за сприяння свого керівника [PERSON] реалізувала свої погрози та за допомогою охоронців намагалася створити штучні докази неіснуючої вини позивача, вказуючи на користування позивачем немаркованими вологими серветками. У зв'язку з цим було проведено незаконний обшук особистих речей позивача, серед яких не було виявлено речей, що належать магазину. Для запобігання протиправних дій з боку вказаних осіб позивачеві довелося звертатися за допомогою до міліції. Всі події відбувалися в присутності інших працівників супермаркету, з якими позивач встигла познайомитися, що заподіяло позивачу душевні страждання. [PERSON], [PERSON] та охоронна служба прохання позивача вибачитися не виконали, а навпаки позбавили її можливості заробляти гроші для існування до закінчення АТО в її регіоні. На підставі викладеного позивач просить зобов'язати відповідача публічно вибачитися перед нею через засоби масової інформації та стягнути з відповідача на її користь 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Додатково пояснила, що вона у червні 2014 року переїхала до м. Києва з зони проведення антитерористичної операції. 02 липня 2014 року позивач з'явилася до ТОВ «Шен-Сервіс» для працевлаштування. Їй для ознайомлення дали зразок угоди про прийняття на роботу, а менеджер [PERSON] познайомила її з обов'язками прибиральниці. Після цього позивач написала заяву про прийняття на роботу - на посаду прибиральниці виробничих приміщень. В цей же день позивач за пропозицією менеджера поїхала до супермаркету «Сільпо» за адресою м. Київ, просп. Оболонський, 36-б для ознайомлення з умовами роботи. У магазин її охорона пропустила за бейджиком, виданим ТОВ «Шен-Сервіс», але адміністратора на місці не було, тому з обсягом роботи її ознайомила прибиральниця [PERSON]. Умови роботи її влаштували. 03 липня позивач в офісі ТОВ «Шен-Сервіс» підписала трудовий договір і з офісу поїхала в магазин працювати. Адміністратор магазину [PERSON] сказала їй приступити до роботи і вона цього дня з напарницею працювала з 10 до 22 год. (12 год.) 04 липня 2014 року позивач з напарницею прибирала в магазині також 12 год. Наступний день у неї мав бути вихідний, але близько 18 год. до магазину прийшла менеджер ТОВ «Шен-Сервіс» і попросила 05 липня 2014 також вийти на роботу, працювати з 07 год. до 22 год. без напарниці та повідомила, що така робота буде додатково оплачена. Позивач погодилася. 05 липня 2014 року позивач прийшла на роботу о 7 год. ранку та приступила до роботи. Ближче до обіду вона зателефонувала до менеджера ТОВ «Шен-Сервіс» [PERSON], щоб уточнити скільки ще їй працювати та як їй за це заплатять, але вона на дзвінок не відповіла. Тоді позивач звернулася з цими запитаннями до адміністратора магазину [PERSON] та пояснила, що їй самій важко працювати. Адміністратор почала кричати та сказала з усіх питань звертатися до ТОВ «Шен-Сервіс». Також сказала, що «вони всі ходять, нічого не роблять». Позивач попросила з нею так не розмовляти, на що адміністратор сказала «хто вона така, щоб робити їй зауваження». Позивач була ображена такою поведінкою, вони пішли до адміністратора в кабінет, де адміністратор почала знову кричати, посилаючись на те, що «з них також вимагають» і сказала йти працювати. Під час крику в кабінет зайшла керуюча магазином [PERSON] та запросила позивача зайти до неї в кабінет. Коли керуюча почула, що трапилося, то почала захищати адміністратора, посилаючись на те, що «з них вимагають» та просила заспокоїтися. При цьому вибачитися адміністратор відмовилася і позивач пішла далі працювати. Потім на роботу прийшла адміністратор [PERSON], яка почала ходити за позивачем, шукати недоліки в її роботі та придиратися «хто так тримає швабру». [PERSON] пішла з магазину. О 17 год. позивачу подзвонила менеджер ТОВ «Шен-Сервіс» [PERSON] та сказала, щоб вона йшла з магазину. О 17 год. 30 хв. приїхала інша прибиральниця. О 18 год. позивач зі своїми речами пішла на пост охорони відмітитися в журналі, що вона залишає приміщення магазину, але охоронець почав забирати журнал. Прийшов інший охоронець [PERSON] та сказав показати особисті речі, звертаючись до неї на «ти», проте вона не погодилася. Тоді охоронець витрусив речі з її сумки та пакету на свій стіл. Позивача це образило і вона запитала, що вони шукають. Охоронці розмовляли з нею такими словами, як «відійшла», «підійшла», «збирай», «це наші справи». За цим спостерігали працівники супермаркету. Позивач зібрала свої речі, охоронець кинув її пакет на візки. Потім охоронець знов сказав показати речі, сам витрусив речі на візки та дістав вологі серветки, яких у неї не було. Після цього її за руки повели в приміщення до начальника служби охорони та зачинили двері. Позивач злякалася. Знову викинули її речі та серветки, почали на неї кричати, що вона використовує немарковані серветки, сказали, що вона додому не піде та не випускали її. У зв'язку з цим позивач викликала міліцію, яка приїхала через 30 хв. і якій вона написала пояснення. Проте позивач вважала, що працівники міліції приїхали без документів, які належним чином посвідчують їх повноваження, тому вона повторно викликала міліцію. Наступна група приїхала через 20 хв., оформила протокол її допиту. Після цього позивач забрала свої речі та в супроводі міліції залишила магазин. Представник позивача позов підтримав. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідного до укладеного договору від 30 березня 2012 року прибиранням супермаркетів займаються співробітники ТОВ «Шен-Сервіс», тому ТОВ «Фоззі-Фуд» не є роботодавцем позивача. На запит відповідача ТОВ «Шен-Сервіс» повідомило, що позивач 02 липня 2014 року зверталася до товариства щодо працевлаштування. Позивачу було запропоновано поїхати до супермаркету «Сільпо» за адресою м. Київ, просп. Оболонський, 36-б, де зустрітися з менеджером [PERSON] та ознайомитися з умовами праці та трудовими обов'язками. Для того, щоб позивач могла потрапити до супермаркету їй було видано бейдж з логотипом ТОВ «Шен-Сервіс». Якщо позивача влаштують усі умови, вона повинна повернутися до товариства та оформити трудові відносини. Проте позивач до товариства не з'явилася. Представник відповідача зазначив, що 02 липня 2014 року позивача у супермаркеті менеджером ТОВ «Шен-Сервіс» було ознайомлено з її обов'язками і позивач зазначила, що їй необхідно подумати. 05 липня 2014 року позивач прибула в супермаркет, де охороні представилася як працівник ТОВ «Шен-Сервіс», на підтвердження чого надала бейдж. У магазині позивач запитувала у адміністратора магазину [PERSON] щодо графіку роботи та оплати праці. Адміністратор порадила звернутися з цими питаннями до адміністратора, яка направила позивача на роботу. Цього ж дня сталося непорозуміння при проходженні позивачем поста охорони. Зокрема, на запитання охорони, чи не має вона неоплачених товарів, які продаються в магазині, позивач почала сваритися, самостійно витрусила все зі своєї сумки. Серед її речей були також вологі серветки, на яких не було відмітки про їх оплату (стікера). Охорона попросила адміністратора перевірити, чи продаються такі серветки у магазині, адміністратор подивилася та зазначила, що такі вологі серветки в магазині не продаються. Незважаючи на відсутність причин для конфлікту та претензій до позивача, позивач викликала міліцію та у скандальній формі продовжувала спілкуватися вже з міліцією, стверджуючи, що приїхав не той наряд. Пізніше позивач залишила приміщення магазину уже з іншим нарядом міліції. Представник відповідача зазначив, що будь-які протиправні дії по відношенню до позивача працівниками магазину та охороною не вчинялися. Крім того, представник відповідача зазначив, що охоронці не є працівниками ТОВ «Фоззі-Фуд», оскільки надають послуги з охорони на підставі договору від 17 квітня 2012 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «Охоронне агенство «Ніка», тому відповідач не несе відповідальності за їх дії. Представник третьої особи ТОВ «Охоронне агенство «Ніка» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника товариства. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2005 року працює керуючою магазину «Сільпо» ТОВ «Фоззі-Фуд», що знаходиться за адресою м. Київ, просп. Оболонський, 36-б. Влітку 2014 року близько 16-17 год. їй зателефонувала адміністратор торгового залу та її заступник [PERSON] та повідомила, що коли позивач виходила через пост охорони між нею та охороною стався інцидент. Свідок повідомила суду, що особи, які виходять з магазину через службовий вхід, повинні повідомити охорону, чи мають вони товари, які продаються в магазині. [PERSON] повідомила свідку, що коли охорона запитала позивача про наявність у неї таких товарів, позивач висипала вміст сумки на робоче місце охорони. Також [PERSON] повідомила свідку, що в приміщенні магазину були два наряди міліції, а також, що у позивача були немарковані серветки, які перевірили і встановили, що такі серветки в магазині не продаються. Свідок зазначила, що з позивачем не спілкувалася, ніякі конфлікти з нею не врегульовувала. Прибирання в магазині здійснюють працівники ТОВ «Шен-Сервіс», за роботою яких слідкує менеджер товариства [PERSON]. Охорона їй повідомила, що позивач приходила до магазину від ТОВ «Шен-Сервіс» знайомитися з роботою. Свідок [PERSON], адміністратор магазину «Сільпо» ТОВ «Фоззі-Фуд», що знаходиться за адресою м. Київ, просп. Оболонський, 36-б, суду пояснила, що у червні чи липні 2014 року (точну дату не пам'ятає) працювала у магазині з 14 год. До неї звернулася позивач, яка мала бейдж ТОВ «Шен-Сервіс», з питаннями щодо часу роботи прибиральника та оплати праці. Вона її порадила звернутися до менеджера ТОВ «Шен-Сервіс» і позивач сказала, що вона пішла. Потім свідку близько 16 год. подзвонили з охорони. Коли свідок прийшла на пост охорони, то побачила, що вміст сумки позивача лежить на столі в охорони. Охорона пояснила, що попросила позивача пред'явити неоплачені речі, а позивач увесь вміст сумки вивернула на стіл. Свідок зазначила, що вона перевірила серветки і повернула їх позивачу, оскільки вони в магазині не продавалися. Позивач сиділа і говорила по телефону. На виклик позивача приїхала міліція. Позивач засумнівалася у повноваженнях працівників міліції, не захотіла з ними розмовляти, тому вони поїхали. Коли приїхав другий нарад міліції, свідка на посту охорони не було. Потім охорона їй доповіла, що позивач вийшла з магазину з другим нарядом міліції. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. 30 березня 2012 року між ТОВ «Фоззі-Фуд» (замовник) та ТОВ «Шен-Сервіс» (виконавець) було укладено договір про надання послуг зі щоденного прибирання нежитлових приміщень. З листа ТОВ «Шен-Сервіс» від 15 грудня 2014 року та рішення Оболонського районного суду м. Києві від 01 грудня 2014 року № 756/10358/14-ц, яке, як зазначив представник позивача, Апеляційним судом м. Києва залишено без змін, вбачається, що позивач 02 липня 2014 року зверталася до ТОВ «Шен-Сервіс» для працевлаштування. Позивачу було запропоновано поїхати до супермаркету «Сільпо» за адресою м. Київ, просп. Оболонський, 36-б, де зустрітися з менеджером [PERSON] та ознайомитися з умовами праці та трудовими обов'язками. Для того, щоб позивач могла потрапити до супермаркету, їй було видано бейдж з логотипом ТОВ «Шен-Сервіс». Якщо позивача влаштують усі умови, вона повинна була повернутися до товариства та оформити трудові відносини. Проте позивач до товариства для оформлення трудових відносини не з'явилася. Поясненнями свідків та матеріалами справи підтверджується та обставина, що позивач 05 липня 2014 року перебувала в приміщенні магазину«Сільпо» ТОВ «Фоззі-Фуд», що знаходиться за адресою м. Київ, просп. Оболонський, 36-б з бейджиком ТОВ «Шен-Сервіс», на якому зазначено, що вона є прибиральником виробничих приміщень. З висновку ДІМ Оболонського РУГУ МВС України від 09 липня 2014 року вбачається, що 05 липня 2014 року за адресою м. Київ, просп. Оболонський, 36-б, супермаркет «Сільпо» викликався наряд міліції з приводу «конфлікту» - словесного непорозуміння з прибиральницею [PERSON] з приводу використання немаркованих вологих серветок. В ході перевірки інспектором встановлено, що громадський порядок та спокій не порушувався, ознак кримінального правопорушення не виявлено. Доказів, які б підтверджували вчинення працівниками супермаркету «Сільпо» чи охоронцями неправомірних дій по відношенню до позивача, на які позивач посилається у позові та своїх поясненнях, суду не надано. Крім того, охоронці не є працівниками ТОВ «Фоззі-Фуд», оскільки надають послуги з охорони на підставі договору від 17 квітня 2012 року, укладеного між відповідачем (замовником) та ТОВ «Охоронне агенство «Ніка» (виконавцем), тому відповідач не несе відповідальності за їх дії. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed