Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого вона прийняла спадщину, а їхні діти [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, в нотаріальній конторі вона отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, правовстановлюючі документи на яке відповідали вимогам законодавства, державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж [NUMBER] в ГОК «Тепличний», що знаходиться по [ADDRESS], через відсутність документів на це спадкове майно. Позивач просила суд визнати за нею право власності на майно у вигляді гаража [NUMBER] в ГОК «Тепличний» по [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Представник Білоцерківської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився, але до суду надіслано листа щодо розгляду даної справи без участі представника відповідача. За ухвалою суду від 28.07.2014 року, занесеною до журналу судового засідання, до участі у справі в якості 3-ї особи без самостійних вимог на предмет спору було залучено Гаражний обслуговуючий кооператив «Тепличний», представник якого - голова правління кооперативу Курц В.В. не заперечував щодо задоволення позову, пояснив, що [PERSON] був членом кооперативу, побудував гараж під [NUMBER], приватизував під ним земельну ділянку, але за життя не встиг оформити правовстановлюючі документи на цей гараж, після його смерті членом кооперативу є дружина покійного [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача, представника 3-ї особи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що [INFO] помер [PERSON], чоловік позивачки [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про його смерть та копією свідоцтва про одруження. З матеріалів справи вбачається, що спадщину за законом після смерті [PERSON] прийняла позивач по справі, інші спадкоємці першої черги за законом - діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] в порядку, передбаченому ст.ст.1273, 1274 ЦК України, відмовилися від спадщини після смерті їхнього батька, що слідує з копій їхніх заяв від 11.07.2013 року про відмову від спадщини в матеріалах спадкової справи № 169/2013, копію якої надано на запит суду. За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач оформила спадщину після смерті чоловіка на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]; на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2360 га, яка розташована в [ADDRESS]; на земельну ділянку для будівництва та обслуговування гаража площею 0,0031 га, яка розташована: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада, ГОК «Тепличний», ділянка [NUMBER], що стверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 18.06.2014 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Кравець А.В., зареєстрованих в реєстрі № 1-737, № 1-742, № 1-747, № 1-750. З постанови державного нотаріуса Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Кравець А.В. від 18.06.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж під [NUMBER] в ГОК «Тепличний», що знаходиться по [ADDRESS], через відсутність правовстановлюючого документа на це спадкове майно. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. А відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане вище нерухоме майно. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ч.2 цієї статті, вказано, зокрема, визнання права. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до копії Статуту Гаражного обслуговуючого кооперативу «Тепличний», затвердженого загальними зборами членів кооперативу 24.03.2000 року, зареєстрованого 28.11.2000 року, кожен член кооперативу вносить пайовий внесок, розмір якого визначається загальними зборами членів кооперативу і який не може бути менше балансової вартості гаража, також інші внески, згідно рішення загальних зборів члену кооперативу, який вибув, повертається розмір пайового внеску з відрахуванням зносу основних фондів. Пайовий внесок в разі смерті члена кооперативу переходить його спадкоємцям, які мають право першочергового прийняття в члени кооперативу. В разі відмови від вступу в члени кооперативу, пайовий внесок повертається спадкоємцю з відрахуванням зносу основних фондів /п.15 Статуту/. Як пояснив в судовому засіданні голова правління ГОК «Тепличний», після смерті [PERSON] його дружину [PERSON] за її заявою було прийнято в члени кооперативу. В п.8 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 роз'яснюється, зокрема, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інша будівля та споруда. Згідно довідки за підписом голови правління ГОК «Тепличний», [PERSON] з 1998 року по день смерті був членом цього кооперативу та власником гаража [NUMBER], пайові внески сплачені. Отже, до складу спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] входить гараж [NUMBER] в ГОК «Тепличний» по [ADDRESS]. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/. А відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно -це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, вказані вище нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». А відповідно до п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: в т.ч. і рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. А тому з врахуванням всього наведеного суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту її майнового права узгоджується з вимогами закону та встановленими по справі обставинами і вважає за можливе визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] на спадкове майно у вигляді гаража [NUMBER] в ГОК «Тепличний». Згідно копії технічного паспорта МБТІ на вказаний вище гараж, його вартість становить 43 759 грн., а тому відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору в даному випадку складає 437 грн.59 коп., який суд вважає за можливе стягнути з позивача за її згодою, оскільки при зверненні до суду з позовом нею судовий збір не сплачувався.

Outcome: approved