Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить після уточнення позовних вимог просить: стягувати з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 5000грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття; стягувати з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн., щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], - трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що в період з 27 лютого 2013 року по 20 лютого 2015 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Дитина залишилась проживати з нею та повністю перебуває на її утриманні та вихованні. Вона жодних доходів, окрім допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не отримує, та зазначених коштів недостатньо для забезпечення навіть першочергових потреб дитини. Періодично матеріально допомагають її батьки, сплачують комунальні послуги, купують продукти харчування. Зазначає, що медиками рекомендовано їх сину щорічний відпочинок на морі, для профілактики та зміцнення імунітету. Відповідач ж ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримання сина, матеріально не допомагає, хоча є працездатною особою, матеріально забезпечений, як їй відомо працює керівником інтернет - ринку «Шувар». Зазначає, що відповідач часто перебуває за кордоном та ігнорує її дзвінки та прохання надавати кошти на утримання дитини. Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення аналогічні до змісту позовних вимог, просять позов задовольнити. Категорично не погоджуються з пропозицією відповідача [PERSON], який пропонував подарувати сину квартиру та надавати кошти на утримання сина та позивачки в більшому розмірі ніж вона просить у позовній заяві, однак в добровільному порядку, за нотаріально посвідченим договором. Вважають, відповідач повинен надавати кошти на утримання дитини - сплачувати аліменти, лише на підставі рішення суду, що буде надійною гарантією забезпечення дитини. Позивач [PERSON] категорично заперечила можливість мирного вирішення спору та настоює на винесенні судового рішення, яким просить задовольнити її позовні вимоги з врахуванням відповідних уточнень. Представник відповідача в судовому засіданні щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на підставі судового рішення заперечив. Пояснив, що відповідач дуже любить свого сина, хоче подарувати йому квартиру та надавати кошти на утримання дитини та колишньої дружини в значно більшому розмірі (від 4000грн. до 6000грн.), аніж позивач просить у позовній заяві, не заперечує щодо понесення ним додаткових витрат на утримання дитини, однак лише в добровільному порядку - за нотаріально посвідченим договором. Позивач ж категорично відмовляється брати у відповідача кошти на утримання дитини в добровільному порядку та настоює на винесенні судового рішення про стягнення аліментів. Зазначив, що відповідач [PERSON] з 01 березня 2013 року офіційно працює в ТзОВ «Галичагропак», на даний час займає посаду керівника групи, стабільно отримує заробітну плату, а тому вважає, що немає підстав для визначення аліментів за рішенням суду в твердій грошовій сумі. З врахуванням наведеного, у разі винесення судового рішення просить визначити аліменти на утримання дитини в частці від заробітку відповідача, щодо стягнення аліментів на утримання позивача не заперечує. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з чч. 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що в період з 27 лютого 2013 року по 20 лютого 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Як вбачається з пояснень сторін, син залишився проживати з позивачем, та в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо утримання неповнолітньої дитини. Судом встановлено, що на момент звернення до суду з позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у зв'язку з чим позбавлена можливості одержувати будь-який дохід, окрім допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В дитини сторін задовільній стан здоров'я /наявність захворювань жодними доказами не підтверджена/. Покликання позивача на те, що медиками рекомендовано їх сину щорічний відпочинок на морі, для профілактики та зміцнення імунітету належними медичними документами не підтверджені. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] з 01 березня 2013 року по даний час працює в ТзОВ «Галичагропак», на даний час займає посаду керівника групи, стабільно отримує заробітну плату, його дохід за період з 01.12.2014р. по 31.05.2015р. склав 31538,44грн., що стверджується відповідною довідкою про доходи за вих.№04-192 від 03.06.2015р., у нього задовільній стан здоров'я /наявність захворювань жодними доказами не підтверджена/, інших утриманців немає та стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, згідно довідки про доходи ТзОВ «Галичагропак» за вих.№04-192 від 03.06.2015р., заробітна плата відповідача [PERSON] за останні три місяці становить 6542,03грн. на місяць, відомості про наявність у відповідача будь-яких інших доходів в матеріалах справи відсутні та жодних доказів наявності таких сторонами не надано. З врахуванням наведеного, зокрема отримання відповідачем регулярного доходу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, а також вважає, що можливість для відповідача сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 5000грн. щомісячно, а на утримання позивача в розмірі 1000грн. позивачкою не доведена. Разом з тим, у разі виникнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, необхідністю оздоровчого відпочинку тощо), позивач вправі звернутися до суду з відповідним позовом щодо стягнення половини таких з відповідача наперед чи після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст.185 СК України). З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме визначити аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 25 березня 2015 року, і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання позивача в розмірі 1/5 частки з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 25 березня 2015 року і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку, а саме 27.06.2016 року, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 243,60грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 84, 141, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: partial