Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], Житлово-будівельний кооператив №379, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності від 05.09.2007, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Разом з нею в спірній квартирі зареєстровані - її син -[PERSON], невістка - [PERSON] та онук [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2003 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року шлюб між ними було розірвано. На теперішній час відповідачка [PERSON] в квартирі не проживає, не користується нею, не несе витрат на утримання квартири. Тому позивач звернулася до суду та просить усунути їй перешкоди в користуванні власністю, визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратив право користування жилою площею, а саме квартирою № 119 в будинку № 2 по вулиці Донецьке шосе у м. Дніпро. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Відповідач у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяв про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Третя особа [PERSON], який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином. Надавши заяву про слухання справи у його відсутність. Представник третьої особи: Житлово-будівельний кооператив №379 у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 05.09.2007 виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Разом з нею в спірній квартирі зареєстровані - її син - [PERSON], невістка - [PERSON] та онук - [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2003 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року шлюб між ними було розірвано. На теперішній час відповідачка [PERSON] в квартирі не мешкає без поважних причин, особистих речей в ній не має, оплату комунальних послуг не здійснює. Дані обставини підтверджуються наданими письмовими доказами. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки відповідач втратив право користування спірним житлом. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved