Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування\~свого позову,\~з урахуванням\~уточненої позовної\~заяви,\~позивач посилається\~на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , який [PERSON] за життя придбав за договором купівлі-продажу не добудований та добудував, проте у встановленому законом порядку не зареєстрував. [PERSON] за своє життя не складав заповіт. Спадкове майно, що залишилось на день смерті [PERSON] прийняла позивач, як дружина померлого, що проживала із ним. Донька померлого [PERSON] відмовилася від спадщини на користь позивача. Для оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивач звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. 26 лютого 2019 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що видано відповідного листа. Підставою відмови вказано те, що заявником не надані документи, що підтверджують право власності на спадковий будинок. Вказує, що недобудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] набув за договором купівлі-продажу померлий [PERSON] та добудував його у 1991 році. Однак, останній за життя не оформив належним чином право власності на нього. Без правовстановлюючого документу на будинок, нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із цим право власності на будинок може бути визнане у судовому порядку. Ухвалою судді від 04 березня 2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. Судом 04 березня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з Новомосковської районної державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] . Представник позивача до суду не з`явився, надавши заяву, в якій підтримала позов та просила його задовольнити. Представником відповідача, третьою особою, надано суду заяви, згідно з якими останні просили розглядати позов у їх відсутність. Не заперечили проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27 липня 1990 року за договором купівлі-продажу, посвідченим секретарем виконкому Знаменівської сільської Ради народних депутатів Богдан Н.І., зареєстрованим в реєстрі за № 194, [PERSON] придбав у [PERSON] недобудований житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (а.с.19-20). 14 вересня 1990 року [PERSON] отримав дозвіл на продовження будівництва житлового будинку та господарських будівель за адресою: [ADDRESS] з терміном закінчення будівництва до 12 вересня 1993 року згідно плану забудови, виданого архітектурною групою райвиконкому та рішення Новомосковської районної Ради народних депутатів № 34 від 12.09.1990 (а.с.11,12). Згідно Рішення № 87 Знаменівської сільської ради від 02 квітня 1994 року [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд і земельну ділянку площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка розташована в [ADDRESS] (а.с.13). На вказаній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] [PERSON] протягом 1990-1991 років добудовано житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який в цілому складається з житлового будинку літ. А, житловою площею 27,5 кв.м., загальною площею 52,9 кв.м., вбиральня літ. Б, літня кухня літ. В, гараж літ. Г, сарай літ. Д, вбиральня літ. Е, яма вигрібна літ. Я, огорожа №1, хвіртка № 2, ворота № 3 (а.с.30-33). [INFO] [PERSON] помер (а.с.8). На момент смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] проживала дружина померлого [PERSON] та донька померлого [PERSON] . За життя заповіт [PERSON] не складав. [PERSON] 11 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 18 жовтня 2016 року звернулась до Новомосковської районної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с.34-51). Листом державного нотаріуса Новомосковської районної державної нотаріальної контори від 26 лютого 2019 року № 291/02-14 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Відмова мотивована тим, що до нотаріальної контори подано договір купівлі-продажу спадкового будинку, посвідчений 27.07.1990 секретарем виконкому Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за р.№ 194, на ім`я спадкодавця [PERSON] право власності за яким не зареєстроване в БТІ у встановленому законом порядку, зо суперечить вимогам статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.02.2019 № 157610159 відомості щодо реєстрації прав власності на спадковий будинок відсутні. Також надана до нотаріальної контори довідка комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 19.02.2019 № 21028/19 про відсутність інформації щодо реєстрації прав власності на спадковий будинок (а.с.18). Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно з абз.3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У частині 4 ст. З зазначеного Закону встановлено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Так, на час добудови будинку [PERSON] державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди визначалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто, у [PERSON] право власності на будинок по [ADDRESS] виникло не зважаючи на те, що останній не зареєстрував це право у встановленому законом порядку. При цьому, дане майно не є самочинним будівництвом, оскільки побудоване до 1992 року на належній власнику земельній ділянці. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, оскільки наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується факт набуття спадкодавцем недобудованого житлового будинку, добудови до 1992 року житлового будинку, позивач, через смерть спадкодавця та в зв`язку зі змінами в законодавстві щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, не має можливості отримати правовстановлюючий документ та зареєструвати право власності. Враховуючи, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини, підставою відмови у видачі свідоцтва про право власності нотаріусом вказано відсутність належних правовстановлюючих документів, чим порушуються спадкові права позивача, відмову доньки спадкодавця від прийняття спадщини, інші особи, які мають право на спадщину за законом чи заповітом, у відповідності до матеріалів спадкової справи, з урахуванням доказів, отриманих судом відсутні, суд приходить до висновку, що аргументи позивача обґрунтовані, підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, норми права, на які посилається позивач в обґрунтування позову підлягають застосуванню до даних правовідносин і наявні підстави для визнання за позивачем права власності на майно, належне померлому в порядку спадкування за законом, а тому - позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved