Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в розмірі 20880,08 грн. та пеню в розмірі 6211,64 грн., посилаючись на те, що відповідач ухилився від сплати аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки із заробітної плати під час роботи в Секретаріаті Уповноваженого ВРУ з прав людини за період з 16.07.2012 року по 20.11.2013 року, які він повинен був сплачувати на підставі рішення суду, чим порушив права позивача. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.10.1997 року встановлено батьківство [PERSON] щодо [PERSON], [INFO], матірю якої є [PERSON]. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти ? частини всіх видів його заробітку, 100 грн. витрат на надання юридичної допомоги, а також 24 грн. 45 коп. мита на користь держави. Ухвалою судової колегії в цивільних справах Житомирського обласного суду від 14.01.1998 року вищезазначене рішення суду першої інстанції змінено. Зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] з ? до 1/6 частини всіх видів його заробітку. В іншій частині вказане рішення залишено без змін. На виконання рішення суду та на підставі заяв про добровільну сплату аліментів з відповідача на користь позивача утримувались аліменти у визначеному судом розмірі із заробітної плати відповідача під час його роботи в УМВС України в Житомирській області, МВС України та його пенсії. Згідно частини першої статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього кодексу. Відповідно до частини третьої статті 194 СК України заборгованість по аліментам, які стягуються відповідно до статті 187 цього кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач працював за основним місцем роботи на посаді керівника відділу Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, у звязку з чим йому було виплачено заробітну плату за період з 16.07.2012 року по 30.11.2013 року в сумі 118135,49 грн. [PERSON] вказаних доходів не було утримано аліменти з відповідача на користь позивача ні за рішенням суду, а ні в добровільному порядку за заявою платника, а тому заборгованість по аліментам, що виникла стягується судом. Суд не погоджується із розрахунком заборгованості по аліментам, наданим позивачем, оскільки 1/6 частина від вищезазначеного заробітку відповідача складає 19689 грн. 24 коп., а тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Також відповідно до ст. 196 СК України суд стягує з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка сум несплачених аліментів до повноліття дитини, тобто до 20.11.2013 року, яка складає 6211 грн. 64 коп. На виконання вимог статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: partial