Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, 07 лютого 1987 року між ними зареєстровано шлюб. Від шлюбу неповнолітніх та малолітніх дітей не мають. Вважає, що шлюб розпався остаточно, оскільки вони не ведуть спільне господарство з 1993 року. Причиною розпаду сім`ї стала невідповідність їх характерів та поглядів на життя, що породжувало постійні непорозуміння та складнощі у стосунках. Просить розірвати шлюб. Прізвище залишити без змін. У судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб - сайті Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в його відсутності, відзиву на позов не надав. На підставі наявних у справі доказів, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року виправлено описку у вищевказаній ухвалі. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 07 лютого 1987 року бюро ЗАГС Інгулецької міської ради Дніпропетровської області, актовий запис №35, між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.6). Відповідно до довідки від 13 серпня 2019 року позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, спір про поділ спільного майна зараз відсутній, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як видно зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Аналізуючи надані письмові докази, наведені правові норми, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов до висновку що вимоги позивача підлягають задоволенню як обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, у виді судового збору, у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», що становить 768,40 гривень.

Outcome: approved