Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.05.2013 року в відділі РАЦС по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області між нею та [PERSON], відбувся факт одруження, про що зроблено відповідний актовий запис № 39 та видано свідоцтво про одруження серії 1-СР № 096847. В шлюбі у них народилася дитина донька, [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Канівського міськрайонного суду від 08.02.2017 року у справі № 697/152/17 було вирішено: позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини задоволити. Стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] у розмірі 25% від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Спільним подружнім життям з відповідачем проживали до лютого 2016 року. Причиною припинення шлюбних відносин є те, що при вирішенні різних сімейних питань з відповідачем не приходили до згоди. На цій підставі між ними виникають непорозуміння, зникла повага один до одного. На примирення категорично не згідна. Просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду телефонограму про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд вирішив наступне. Відповідно до п.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, даних у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей, і з цією метою суд повинен уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Згідно матеріалів справи, шлюб між сторонами укладено 14.05.2013 року та зареєстровано відповідно до свідоцтва про шлюб І-СР № 096317 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис № 39 (а.с.14). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, а також те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб, він носить формальний характер і відновити подружні стосунки неможливо, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України на відповідача слід покласти сплату судових витрат по справі у вигляді судового збору в сумі 640,00 грн. на користь позивача.

Outcome: approved