Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 27.10.2007 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, стосунки між ними погіршилися, як виявилося, вони є різними за характерами та поглядами на життя людьми, і тому подальше спільне проживання між ним стало неможливим. Шлюбно-сімейні відносини фактично припинені ще два роки тому, шлюб носить суто формальний характер. 05.10.2015 року відповідач виїхав з квартири. Вважає, що їх сім'я розпалася, і зберігати її немає сенсу, примирення неможливе. Причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. В судове засідання позивач не з'явилася, вона та її представник надали заяви в яких позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Зазначили, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що з викладеними обставинами та позовними вимогами згоден. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27.10.2007 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Останні два роки між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, з жовтня 2015 року проживають окремо. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved