Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що 20 серпня 1993 року померла її баба [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована [INFO]. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 18 серпня 1993 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Таращанського району Київської області за реєстровим № 112, згідно з яким все своє майно заповіла внучці [PERSON]. З метою оформлення права власності на спадкове майно позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок її було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавиці правовстановлюючого документа на будинок та запропоновано звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначений спадковий житловий будинок. У судове засідання позивач не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Таращанського району Київської області у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, проте подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позов визнають в повному обсязі та не заперечують проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 20 серпня 1993 року померла [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована [INFO]. За своє життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 18 серпня 1993 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Таращанського району Київської області за реєстровим № 112, згідно з яким все своє майно заповіла внучці [PERSON].(а.с.8). Після укладення шлюбу спадкоємиця змінила прізвище «Яремчук» на «Веремій», про що свідчить копія свідоцтва про одруження від 29 грудня 1998 року (а.с. 5). Інших спадкоємців за заповітом чи законом, немає. У спадковому будинку, який розташований по вул. Польова, 6 в с. Дубівка Таращанського району Київської області, проживала дочка спадкодавці [PERSON], але вона померла 13 квітня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про смерть видане 14 квітня 2010 року (а.с. 7). Після відкриття спадщини померлої [PERSON], позивачка звернулася до нотаріуса з заявою щодо одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок. 11 березня 2016 року приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вул. Польова, 6 в с. Дубівка Таращанського району Київської області, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавиці на вказаний житловий будинок та запропоновано звернутися до суду. (а.с. 17). Як видно з довідки виданої [PERSON] сільською радою 10 березня 2016 року за № 02-31/173 та виписки із погосподарської книги за 1991-1995 роки виданої [PERSON] сільською радою Таращанського району Київської області, головою домогосподарства розташованого по вул. Польова, 6 в с. Дубівка Таращанського району Київської області, була [PERSON]. (а.с. 9, 13). За даними технічного паспорта на житловий будинок по вул. Польова, 6 в с. Дубівка Таращанського району Київської області у господарстві спадкодавиці є житловий будинок, погріб, сарай. (а.с.14-16), Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved