Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 03.03.2017 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Надією Костянтинівною по реєстру №183. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та в обґрунтування зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка постійно проживала та була зареєстрована по [ADDRESS]. Зазначила , що вона [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері. Заповіт померла не залишала. З»ясувала , що 3 березня 2017 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун\~Н.К. по реєстру № і83 посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п. 1 вищезазначеного договору продавець передає у власність покупцю квартиру [ADDRESS], а покупець сплачує за неї обговорену грошову суму. Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 290000 грн., які продавець одержала повністю до підписання цього договору. Стверджується, що фактично покупець [PERSON] грошей в сумі 290000 гри. продавцеві [PERSON] за належну їй квартиру [ADDRESS] не передавав. Факт не сплати обумовленої в договорі грошової суми покупцем [PERSON] продавцеві [PERSON] об'єктивно підтверджується протоколом допиту в якості свідка по кримінальному провадженню матері покупця [PERSON] від 15 березня 2017 року, яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України, вказала, що ніяких грошей за квартиру вони продавцеві не передавали. Оскільки , договір купівлі-продажу є оплатим, так як покупець оплачує продавцеві ціну речі, яка обумовлена договором. Цей договір обумовлює взаємне виникнення у кожної із сторін прав та обов'язків, продавець зобов'язаний передати покупцеві певну річ, а покупець, в свою чергу, зобов'язаний сплатити ціпу за передану річ. Так як покупець [PERSON] не виконав взяті на себе по договору купівлі-продажу квартири зобов'язання, правочин суперечить вимогам ст. 655 ЦК України, а тому просить задовольнити позов повністю та стягнути сплачений судовий збір. В судовому засіданні адвокат позивача зазначила, що відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п. 1 ст. 203 ЦК України, правочин не може суперечити актам цивільного законодавства а також моральним засадам суспільства, тобто, фізичні та юридичні особи повинні враховувати вимоги щодо здійснення цивільних прав, встановлених у ЦК та інших-актах цивільного законодавства. Враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції. Згідно з п. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, а тому просить задовольнити позов повністю. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та в обґрунтування заперечень на позов зазначив, що позивач зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] Проте вказані обставини не відповідають дійсності і позивач навмисно приховує той факт, що померла [PERSON] мала ще одну доньку -[PERSON], яка відноситься до першої черги спадкоємців за законом після смерті матері, а крім того, померла [PERSON] мала сина [PERSON], який помер [INFO], і діти якого також мають право на спадкування у першу чергу за правом представлення. Разом з тим, 08.11.2016 року [PERSON] зробила розпорядження на випадок своєї смерті - заповіт, згідно якого належну їй на праві особистої власності квартиру під номером [ADDRESS], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], вона заповіла, [PERSON]. Заповіт на користь позивача був складений тому, що дочки та онуки не спілкувались з померлою [PERSON], не допомагали їй та не доглядали її. Але особливо погані відносини протягом тривалого часу були у померлої [PERSON] з її донькою [PERSON], позивачем у даній справі. Конфлікт між ними був викликаний тим, що у 2011 році [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору подарувала своїй донці [PERSON] квартиру, за що хотіла щоб донька її доглядала та допомагала. Однак [PERSON] не здійснювала догляд своєї матері, а тому [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору дарування. Згідно рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 09.04.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] був задоволений, а договір дарування квартири визнаний недійсним. Змістом зазначеного рішення суду підтверджується факт конфліктних відносин між померлою [PERSON] та позивачем. Після даного судового розгляду позивач зі своєю матір'ю так і не примирилась. Догляд та допомогу померлій [PERSON] протягом тривалого часу надавала родина відповідача . 03.03.2017 року між ним, як покупцем, та [PERSON], як продавцем, був укладений договір купівлі-продажу квартири за номером [ADDRESS], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Продаж квартири вчинено за 290 000 грн., з яких 90 000 були його власні кошти, а 200 000 грн. позичив: 100 000 взяв в борг у свого рідного діда [PERSON], 50 000 взяв в борг у свого брата [PERSON], 25 000 взяв в борг у [PERSON] та 25 000 взяв в борг у [PERSON]. Всю суму коштів покупець [PERSON] одержала повністю до підписання договору 1 чи 2 березня 2017 року. На спростування доводів позивача , що він не передавав [PERSON] грошей за квартиру [ADDRESS] зазначив, що його мати [PERSON] не була стороною договору купівлі-продажу квартири та про обставини передачі коштів не знала. Відповідач повністю виконав свої зобов'язання за договором купівлі-продажу та передав продавцю [PERSON] кошти, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. До судового засідання приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н. К. надано заперечення проти позову з посиланням, що в своїй позовній заяві позивач зазначає, що укладення договору купівлі-продажу квартири відбулося з порушенням статті 655 ЦК України, в частині оплати предмету договору, тобто, що покупець не виконав свої зобов»язання щодо оплати товару. При цьому, як на доказ своєї позиції позивач посилається на протокол допиту свідка [PERSON] в кримінальному провадженні. Законність отримання вказаного доказу для неї є сумнівна. Вважає, що суд має дослідити допустимість цього доказу та перевірити обставини справи безпосередньо в судовому засіданні, оскільки згідно ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку встановленого законом. Частина 2 цієї ж статті встановлює, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Порядок допиту свідків встановлений ст. 69 ЦПК України, з якої вбачається, що свідок має бути допитаний судом безпосередньо в судовому засіданні. Вважає, що протокол допиту свідка в кримінальному провадженні не може бути належним та допустимим доказом в цивільній справі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначила, що підготовка даного договору відбувалася тривалий час. Сторони по договору звернулися до неї в листопаді 2016 року на консультацію з питань його перспективного оформлення. На час першого звернення було встановлено, що на квартиру, яка мала бути об'єктом купівлі-продажу був накладений арешт, оскільки мав місце цивільно-правовий спір між [PERSON] та її дочкою [PERSON] Повідомила, що договір може бути укладений тільки після зняття арешту. В грудні 2016 року [PERSON] знову з'явилася до нотаріуса та повідомила, що вона отримала рішення суду , здала його в реєстраційну службу для зняття арешту. При цьому, вона висловлювала побажання швидше оформити договір купівлі-продажу, оскільки між сторонами вже відбувся розрахунок. Наступний візит сторін мав місце наприкінці грудня 2016 року, на той час арешт вже був знятий, але в зв'язку з річними звітами посвідчення договору не відбулося, а тому прийняла у них документи для посвідчення договору та призначила дату посвідчення договору на 06 січня 2017 року. У вказаний день сторони з'явилися , посвідчення договору не відбулося, оскільки в реєстрі речових прав містилося обтяження з типом обтяження - арешт нерухомого майна, власником якого являлася [PERSON]. При цьому, дані, які містилися в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна не дозволяли ідентифікувати, чи має відношення до цього арешту продавець по договору. В зв'язку з неможливістю ідентифікувати особу щодо якої відноситься заборона мною, 06 січня 2017 року був здійснений запит до РВ ДВС Ужгородського МРУЮ. Відповідь з вказаного органу не надходила тривалий час, а тому в телефонному режимі дублювалося питання щодо надання відповіді і 22 лютого на її адресу повторно була надіслана відповідь, яка дала змогу ідентифікувати особу, якої стосувався арешт, тобто було встановлено, що він не стосувався продавця [PERSON], а відтак відпала перешкода для посвідчення договору. В період з 06 січня 2017 року по 27 лютого 2017 року [PERSON] неодноразово телефонувала та приходила в офіс з метою вияснити чи є вже відповідь щодо арешту. При цьому, вона постійно переймалася тим, що покупець з нею розрахувався, а посвідчення договору купівлі-продажу ніяк не відбудеться. Ця обставина дуже бентежила [PERSON] В результаті посвідчення договору відбулося 03 березня 2017 року. До підписання договору нотаріус виясняла у продавця, чи відбувся з нею розрахунок. [PERSON] повідомила, що покупець з нею розрахувався повністю до підписання договору. Дана обставина була відображена в тексті договору, зокрема в пункті 4 договору. За таких обставин вважає, що підстави для визнання договору недійсним відсутні. Судом встановлено наступні факти. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 10). [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] до 03.03.2017 року . [PERSON] залишила заповіт на належну на праві особистої власності квартиру № [ADDRESS], яка знаходиться за адресою [ADDRESS], яким заповідає [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун Н. К., зареєстровано в реєстрі за № 921 від 08.11.2016 року (а. с. 50 ) . 3 березня 2017 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Звіздун\~Н.К. по реєстру № 183 посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 15-18). Відповідно до п. 1 вищезазначеного договору продавець передає у власність покупцю квартиру [ADDRESS], а покупець сплачує за неї обговорену грошову суму. Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 290000 грн. , які продавець одержала повністю до підписання цього договору. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, договір купівлі-продажу є оплатим, так як покупець оплачує продавцеві ціну речі, яка обумовлена договором. Цей договір обумовлює взаємне виникнення у кожної із сторін прав та обов'язків, продавець зобов'язаний передати покупцеві певну річ, а покупець, в свою чергу, зобов'язаний сплатити ціпу за передану річ. Відповідно до п. 1 ст. 203 ЦК України, правочин не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, тобто, фізичні та юридичні особи повинні враховувати вимоги щодо здійснення цивільних прав, встановлених у ЦК та інших-актах цивільного законодавства. Враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції. Відповідно доч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостоюст.203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним відповідати його внутрішній волі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю . Нотаріус стверджувала , що продавець при укладенні договору зазначала їй про те, що вона отримала всі кошти до укладення даного договору. Згідно рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 09.04.2014 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування спірної квартири недійсним ( а.с. 44-46). Виходячи зі змісту рішення суд погодився з тим, що позивач мала проблеми з зором і слухом, підписала договір під впливом помилки, вважаючи , що укладає договір довічного утримання. Судом встановлено, що позивач переніс радикальні операції на обох вухах, після чого праве вухо глухе, а зліва залишки слуху, що могло суттєво вплинути на розуміння п. 17 договору щодо роз»яснення нотаріусом п.17 договору ( а.с. 45). 08.11.2016 року [PERSON] оформила заповіт на [PERSON], що підтверджується копією заповіту ( а.с. 128). Днем укладення договору купівлі-продажу є 03.03.2017 року( а.с. 15-18). Днем смерті продавця є [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 82). З матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідач [PERSON] 19.05.2017 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом ( а.с. 110). Згідно наданих суду копій розписок [PERSON] 20.02.17 року( а.с. 52,54), 22.02.17 року ( а.с. 55), 24.02.2017 року ( а.с. 60) отримав у борг кошти на різні суми на різний строк саме для придбання спірної квартири. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт надання коштів нібито на придбання спірної квартири. Допитані в судовому засіданні свідки вказали на ряд обставин , а саме свідок [PERSON] вказала , що покійна їй зазначила, що оформила даний договір , але кошти не взяла , оскільки певні особи зобов»язалися за нею доглядати. Вона хотіла жити одна, а квартиру оформили на внука її подруги. Свідок [PERSON] зазначила, що не була свідком передачі коштів , але знала про наявність коштів у відповідача в розмірі 100000грн. Свідок [PERSON] засвідчила факт позики коштів 25000грн. племіннику для купівлі квартири , які він на даний час їй ще не повернув. Свідок [PERSON] підтвердив факт позики 25000грн. , які на даний час не повернуто. Свідок [PERSON] підтвердив факт позики 100000грн. для купівлі-квартири. Свідок [PERSON] зазначив про позику брату 50000грн. Свідок [PERSON] зазначила , що знала покійну з 1990 року, знала про сварки покійної з її донькою- позивачем, покійна була її свекрухою, попросила, щоб їй у с. Вільному придбали житло в замін на спірну квартиру. Свідок [PERSON] зазначила, що померла мала наміри переїхати до подруги в с. Вільне, ближче до подруги, зазначала , що переписала квартиру , але на кого свідок не знає. За встановлених судом обставин і наданих суду доказів, , суд приходить до висновку , щодо підтвердження факту того, що розрахунок відповідно до умов договору купівлі-продажу не відбувся. Сторони в судовому засіданні зазначили, що під час смерті [PERSON] в її житлі коштів , отриманих від продажу квартири в розмірі 290000грн. знайдено не було. Жодних доказів передачі коштів до укладення договору відповідачем суду надано не було. В сукупності доказів підлягає оцінці заява відповідача подана до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини( а.с. 110), подача якої спростовує доводи щодо передачі коштів за придбання житла. Оскільки в разі досягнення всіх умов договору в т.ч. і передачі 290000грн. відповідачу нелогічно було звертатися з даною заявою , знаючи , що є повноправним власником житла згідно договору купівлі-продажу . Розписки про отримання коштів в борг , який на даний час не повернутий жодному з позивальників не підтверджує факту передачі даних коштів продавцю. Крім того, відповідачем підтверджено той факт , що ним не було вчасно надано відомості до Електронної Декларації , щодо наявності даних боргових зобов»язань. За вказаних обставин , суд приходить до висновку щодо наявності підстав , визнання оспорюваного договору недійсним , оскільки має місце невідповідність істотних умов договору дійсним обставинам щодо передачі коштів в рахунок виконання договору, що суперечить суті договору купівлі-продажу , який є оплатним в розумінні ст. 655 ЦК України . Зазначене є підставою визнання недійсності правочину в розумінні ст. 215 ч. 1 та ст. 203 ЦК України. Згідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд вирішує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1312,40грн. судового збору.

Outcome: approved