Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], по якому просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 107113,71 грн. та судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.09.2015 року [PERSON] отримав від неї у борг кошти в сумі 3700 дол. США, які зобовязався повернути до 15.03.2016 року, про що надав відповідну нотаріально посвідчену розписку. Але до теперішнього часу відповідачем гроші не повернуті, тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення суми основного боргу в розмірі 3700 дол. США, що еквівалентно 95397,10 грн., процентів в сумі 10047,17 грн. за період з 15.03.2016 року по 18.10.2016 року, які розраховані відповідно до ст. 1048 ЦК України та 3% річних в сумі 1669,44 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді, не повідомивши суд про причину своєї неявки до судового засідання. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що 04.09.2015 р. [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 3700 дол. США, терміном на 6 (шість) місяців. Сказану вище суму зобовязувався повернути [PERSON] до 15.03.2016 року, про що надав відповідну розписку, засвідчену приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно ст. 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обіг або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із ч. 1 ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Термін повернення грошових коштів в розписці сторонами узгоджений та визначений до 15.03.2016 року. Проте, до цього часу позичальник не повернув позикодавцеві позику. У зв'язку із цим, за правилами ч. 1 ст. 1050 ЦК, наступають наслідки порушення договору позичальником відповідно до вимог ст. 625 ЦК. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за все час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Судом встановлено, що за інформацією, розміщеною на офіційному сайті Національного банку України, офіційний курс національної валюти по співвідношенню до іноземних валют станом на день розрахунку позивачем заборгованості 18.10.2016 року за 100 дол. США становить 2578,3191 грн. (а.с. 9). За розрахунком суду сума основного боргу відповідача становить: 3700,00 дол. США х 2578,3191 грн. / 100 = 95397,81 грн. Виходячи з вказаного розрахунку, заборгованість по сплаті процентів у відповідності до ст. 1048 ЦК України у період з 16.03.2016 року по 18.10.2016 року становить 9971,03 грн., а 3% річних за такий самий період 1701,48 грн. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань по договору позики, кошти не повернув, а також враховуючи розрахунок суду та вимоги ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] боргу за борговою розпискою від 04.09.2015 року в сумі 107037,57 грн., з яких: 95397,10 грн. основний борг, 9971,03 грн. проценти за обліковою ставкою НБУ, 1669,44 грн. 3% річних, а також 1070,38 грн. судового збору. На підставі статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1070,38 грн. На підставі ст.ст. 526, 625, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial