Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 23.04.2010 року уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано 27.04.2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Мотивує заяву тим, що відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати свою дитину. Також позивач вказала, що непрацездатних батьків та інших дітей відповідач немає, стягнень з відповідача по виконавчим документам не проводиться. Син проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.04.2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №282. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.04.2012 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1219 (а.с. 2). Син [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.3-копія довідки форми №3 від 19.07.2017 року ЖБК «Квазар-2»). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до положень ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1 000 гривень. Суд вважає, що оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, з нього підлягають стягненню аліменти на його утримання за рішенням суду. Відповідач не надав суду доказів того, що він має постійний дохід, а тому суд вважає, що є підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідачем не надано суду доказів щодо незадовільного стану його здоров'я, наявності в нього інших дітей та утриманців, тяжкого матеріального становища. З урахуванням наведеного, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень на неповнолітню дитину. Доказів протилежного відповідач суду не надав. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 105, 110, 112, 115, 180-183, 191 СК України,

Outcome: approved