Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 30 березня 2003 року від шлюбу з відповідачем народилася донька [PERSON]. 23 вересня 2009 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. З самого народження донька перебуває на її утриманні та проживає з нею. Відповідач після розірвання шлюбу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює умов для отримання нею освіти. Фактично з 2009 року відповідач з донькою взагалі не зустрічався. Відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки на користь [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 березня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 60\~778 грн. 75 коп. Відповідно до висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 10 травня 2017 року виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Тому з метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, просить позбавити відповідача батьківських прав. Позивач до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву, про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. З письмової згоди позивача, відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У звязку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. 23 вересня 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серії І-СР 048773 від 23 вересня 2009 року. Як зазначає позивач в позовній заяві відповідач з 2009 року з донькою не зустрічається, не цікавиться її життям, здоровям, духовним та моральним розвитком, чинить перешкоди для всебічного розвитку дитини, матеріально доньку не забезпечує. Відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки на користь [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 березня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 27 березня 2017 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01 березня 2017 року становить 60\~778 грн. 75 коп. За інформацією адміністрації Черкаського колегіуму «Берегиня» батько [PERSON] на батьківські збори не приходив, життям та навчанням доньки не цікавиться, не створив умов для отримання дитиною освіти, та на даний час створює перешкоди у виїзді дитини за кордон на навчання. З письмових пояснень родичів встановлено, що з 2009 року батько не виявляє своєї зацікавленості щодо долі доньки, не спілкується з нею, не утримує дитину матеріально, свідомо чинить перешкоди щодо її всебічного розвитку. З пояснення неповнолітньої [PERSON] вбачається, що з 2009 року батько не бере участі у її вихованні та утриманні. Неповнолітня підтримує рішення матері щодо позбавлення батьківських прав батька. Відповідно до висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради від 10 травня 2017 року виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Дані факти свідчать про свідоме ухилення батька [PERSON] від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню доньки. Батько протягом тривалого часу свідомо діє всупереч інтересам неповнолітньої, тим самим позбавив її права на належне батьківське виховання та утримання. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Частиною 4 ст. 155 СК України визначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Враховуючи викладене, а саме те, що батько ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо своєї неповнолітньої дитини, нею не займаються, не виховує, не створює нормальні умови для її утримання, не цікавиться її життям та здоровям, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved