Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 1996 року по 1999 рік, від шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], за рішенням Білоцерківського міського суду від 28.04.1999 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання їхнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача до досягнення сином повноліття, в звязку з реєстрацією другого шлюбу вона змінила прізвище на [PERSON], цей шлюб в 2005 році також розірвано, від другого шлюбу вона має дочку [PERSON] [INFO], фактично виховує та утримує двох дітей. Після досягнення повноліття син [PERSON] навчається в державному професійно-технічному навчальному закладі «Білоцерківський професійний ліцей» за спеціальністю «Майстер з діагностики та налагодження електронного устаткування автомобільних засобів», відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача, але не менше передбаченого законом мінімуму, починаючи з дня звернення з цим позовом до суду та до закінчення навчання в червні 2017 року. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов не визнав, пояснив, що він не має можливості допомагати своєму синові, він одружений і 25.09.2015 року у нього народився другий син, в звязку з важкими пологами його дружина знаходиться на стаціонарному лікуванні в Інституті педіатрії, акушерства і гінекології АМН України, а син в реанімаційному відділенні цього ж інституту, для лікування потрібні кошти, він працює в ЗОШ № 1, отримує мінімальну заробітну плату. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.09.1996 року по 25.08.1999 року, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу, про розірвання шлюбу та про народження. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Білоцерківський професійний ліцей» за спеціальністю «Майстер з діагностики та налагодження електронного устаткування автомобільних засобів», форма навчання денна, навчається на контрактній основі, термін навчання з 01.09.2015 року по червень 2017 року включно, що стверджується довідкою цього навчального закладу від 07.10.2015 року. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З довідки Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 7 від 02.09.2015 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований за однією адресою з позивачем [ADDRESS]. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як розяснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як передбачено ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, син сторін [PERSON] на даний час досяг повноліття, продовжує навчання, суд вважає, що він у звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки він не працює, навчається на денному відділенні навчального закладу, кошти йому необхідні на оплату за навчання, на харчування, проїзд, придбання одягу, необхідних підручників, зошитів, канцелярських знарядь. При визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини. Згідно копії договору № 17 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальним закладом від 01.09.2015 року, загальна вартість навчання сина сторін [PERSON] у вищевказаному навчальному закладі з 01.09.2015 року по 30.06.2017 року становить за весь курс навчання 3500 грн. Так, з пояснень позивача встановлено, що вона працює неофіційно, отримує заробітну плату 2500 грн., також отримує аліменти на дочку від другого шлюбу в розмірі 170 грн., інших доходів не має. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач з 02.10.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого у них 25.09.2015 року народився син, його дружина після пологів перебуває на лікуванні в Інституті педіатрії, акушерства та гінекології АМН України, що стверджується довідкою медичного закладу. Відповідач працює на посаді гардеробника в Білоцерківській ЗОШ № 1, його заробітна плата складає 1218 грн., що вбачається з довідки ЗОШ № 1 та розрахункових листів по зарплаті відповідача за січень-вересень 2015 року. Відповідач за віком та станом здоровя є працездатною особою, інших аліментних зобовязань не має, сам в судовому засіданні вказував на те, що заробітна плата, це не єдиний його дохід. З врахуванням всіх наведених обставин, розміру доходів сторін, того факту, що у відповідача народився ще один син, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на їхнього повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання в розмірі 1/6 частини заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, оскільки суд вважає , що відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу повнолітньому синові на період його навчання. За положеннями ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів визначений для дітей, тобто, до досягнення повноліття. Нормами сімейного законодавства не передбачено мінімального розміру аліментів для повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання. За ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, в даному випадку з 04.09.2015 року. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 487 грн. 20 коп. , оскільки позов подано до суду 04.09.2015 року, а з 01.09.2015 року в Закон України «Про судовий збір» внесено зміни щодо ставок судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: partial