overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 14.11.2009 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб; від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначається позивачем при зверненні до суду із даним позовом, починаючи з 2013 року, сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Посилаючись у позові на те, що на даний час у позивача є інший чоловік, з яким вона проживає та має наміри укласти шлюб, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися; позивач в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Як встановлено судом, 14.11.2009 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.5), про що свідчить свідоцтво про народження. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (інша родина у позивача), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин з 2013 року, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотав про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 16.06.2007 між нею та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]; останнім часом сторони не можуть проживати разом, як сім'я, між ними немає взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги. Посилаючись у позові на те, що розлучення це єдиний вихід для сторін побудувати щасливе життя, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 16.06.2007 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.10) . Правовідносини між учасниками справи виникли з сімейних правовідносин, зокрема, із розірвання шлюбу. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, правом надання відзиву на позовну заяву, не клопотав про надання строку для примирення подружжя тощо, у зв'язку з чим суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (ч. 1 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, оскільки позов задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 17.01.2014 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] (відповідачем), від шлюбу дітей не мають; понад два роки стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, відповідач відбуває покарання в В-89. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Посилаючись у позові на те, що фактично сімя припинила своє існування, а збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач\~не зявилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує\~ у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 17.01.2014 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво (а.с.7). Від шлюбу сторони дітей не мають. Правовідносини між учасниками справи виникли з сімейних правовідносин, зокрема, із розірвання шлюбу. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. [PERSON] із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (втрата взаєморозуміння і взаємоповага), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, правом надання відзиву на позовну заяву, не клопотав про надання строку для примирення подружжя тощо, у звязку з чим суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (ч. 1 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, оскільки позов задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 17.04.1992 він взяв шлюб із відповідачем, втім, коли минуло трохи менше року, дружина, посварившись із позивачем, вирішила відвідати свою подругу та більше не повернулася; шлюбні відносини припинені в січні 1993 р., оскільки в процесі спільного проживання з'ясувалося, що подружжя має різні погляди на життя та різні характери. Посилаючись у позові на те, що з дружиною відносин позивач не підтримує, дітей від шлюбу не має, на даний час подружжя мешкає окремо один від одного, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 17.04.1992 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Правовідносини між учасниками справи виникли з сімейних правовідносин, зокрема, із розірвання шлюбу. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що шлюбні відносини між подружжям з січня 1993 р. припинені, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (різні характери у подружжя, різні погляди на життя), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що шлюб існує формально, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, та правом надання відзиву на позовну заяву, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судових збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 17.07.2015 р. взяла шлюб із відповідачем; від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з лютого 2020 р. подружні стосунки охололи, зникли почуття взаєморозуміння, любові та поваги одне до одного. Посилаючись у позові на те, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у позові й заявлено вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Як встановлено судом, 17.07.2015 р. між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені з лютого 2020 р. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). Суд, дослідивши докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд з`ясував дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (втрата почуття взаєморозуміння, любові та поваги), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин з лютого 2020 р., дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях, не клопотав про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про відсутність вільної згоди жінки і чоловіка на шлюб, тому збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 19.06.2014 р. перебуває у шлюбі із відповідачем, від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спільне життя складалося не найкращим чином, виникали суперечки між подружжям, оскільки подружжя має різні погляди на життя, що призводило до сварок на побутовому рівні та негативно позначилося на сімейному житті, призвело до відчуження, втрати почуття любові та взаємної згоди. Посилаючись позові на те, що більше року подружжя не мешкає разом, не веде спільне господарство, відповідач підтримує фактичні шлюбні відносини з іншою жінкою, у позові й заявлено вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Як встановлено судом, 19.06.2004 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем. Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Подружжя не веде спільне господарство, спільно не проживає, спільного бюджету не має. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). Суд, дослідивши докази, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд з`ясував дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (різні погляди на життя, сварки), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях, не клопотав про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про відсутність вільної згоди жінки і чоловіка на шлюб, тому збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 19.07.2014 взяла шлюб із відповідачем, від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем остаточно припинені в травні 2018 р., подружжя не веде з того часу домашнє господарство, не має спільного бюджету, проживає окремо. На переконання позивача причиню розпаду сімї стало відсутність взаєморозуміння між подружжям з різних питань шлюбно-сімейних відносин, відємність поглядів на подальше сімейне життя, що призвело до втрати почуття любові та взаємної згоди, у звязку з чим у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не зявилися, позивач у позовній заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 19.07.2014 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с. 5). Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував, що шлюбні відносини між подружжям припинені, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння між подружжям, різні погляди на життя), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин в травні 2018, дійшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотання про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 20.11.2016 між нею та відповідачем було укладено шлюб; від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначається позивачем при зверненні до суду із даним позовом, спочатку їхнє спільне життя складалося добре, проте, протягом останнього часу шлюбні відносини між ними поступово погіршились, позивач намагалася всіма силами зберегти сім`ю, але переконалася, що вони є зовсім різними людьми, втратили віру в подальше сумісне життя та втратили один до одного відчуття любові. Посилаючись у позові на те, що шлюбні відносини між сторонами припинено та відповідач мешкає з іншою родиною, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися; позивач в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Як встановлено судом, 26.11.2016 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7), про що свідчить свідоцтво про народження. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність почуття любові, погіршення відносин), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотав про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved