Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому прохає розірвати шлюб з відповідачем та стягнути аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів доходу відповідача, до досягнення дитиною повноліття. В своїй уточненій позовній заяві позивач просила розірвати шлюб між нею та позивачем, а також стягнути аліменти на її користь в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позову та до досягненню дитиною трирічного віку. Позивач в судове засідання не зявилася, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що позивач є його донькою, вона їздить в Росію на заробітки, дитина проживає з ними, про травму і лікування відповідача їм було відомо. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, згоден на розірвання шлюбу, вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини не визнав, оскільки він переніс складну операцію, тривалий час знаходився на лікуванні та в подальшому йому знову необхідно буде провести операцію, тому в нього не має змоги надавати дружині допомогу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині розірвання шлюбу. До такого висновку суд приходить враховуючи наступні обставини: 27 червня 2015 року сторони зареєстрували шлюб. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, Діану, [INFO], батьком якої відповідно до свідоцтва про народження, є відповідач( а.с.6). Спільним подружнім життям сторони не проживають з лютого 2016 року, через різні погляди на сімейне життя та відсутність повного взаєморозуміння. З зазначеного часу сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем за місцем проживання її батьків та утримується на її кошти. Також на утримання дитини позивач отримує державну соціальну допомогу. Спільне господарство між сторонами не ведеться. Спір про місце проживання дитини та розподіл спільно нажитого майна між сторонами відсутній. Згідно ст.\~51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до\~ст.110 Сімейного Кодексу України\~право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. \~ За правилами ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги\~\~про розірвання шлюбу\~\~є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки причини, за якими позивач наполягає на розірванні\~\~шлюбу є поважними, родина існує формально тому що, сімейні відносини чоловік і жінка не підтримують, інших\~\~інтересів між ними немає,\~\~збереження родини стало неможливим. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Також відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею їхньої дитини, відповідно до ч.2,4 ст. 84, 86, 88 цього Кодексу. Позивач, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання до досягнення донькою трирічного віку, не навела достатніх доказів та не долучила жодного документу на підтвердження своїх вимог. Навіть, зазначаючи, що вона отримує державну соціальну допомогу на утримання дитини у розмірі 860 грн. щомісячно, не долучила доказів, які б підтверджували цей факт. Твердження позивача про те, що відповідач має змогу утримувати дружину, також не підтверджується наданими суду доказами, рівно як і матеріальний стан позивача. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час знаходився на лікуванні, потребує в подальшому лікування, що унеможливлює надання ним матеріальної допомоги дружині. Цей факт визнав представник позивача, який також підтвердив, що дитина проживає з ними, а позивач їздить в Росію на заробітки. Тому, оскільки в судовому засіданні не знайшли обґрунтування вимоги позивача про стягнення на її користь аліментів, суд вважає за необхідне в цій частині позову відмовити за необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: partial