Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб укладений з відповідачем 21 липня 2001 року, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1166. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 21 липня 2001 року. У даному шлюбі у них народилось двоє дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON] - [PERSON], [INFO] Однак, сімейне життя у них не склалось. У зв'язку з різними поглядами на життя, подружні відносини між ними погіршились, що призвело до того, що вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Сім'я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі. Просить справу розглядати у її відсутності та позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позов визнав повністю та просить такий задоволити. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони 21 липня 2001 року уклали шлюб зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, за актовим записом № 1166, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], проте, міцної сім'ї не створили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім'ї, сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Конфлікт в сім'ї носить постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім'я існувати не може, між сторонами втрачено, а примирення неможливе. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому його слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 704грн. 80 коп., згідно з квитанції №40 від 03 липня 2018 року, банк отримувача Казначейство України, отримувач УК у Сихівському районі м.Львова, р/р 31211206013008, МФО 899998, КОД ЄДРПОУ 38007636. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 352,40 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 352,40 грн. судового збору. На підставі ст.ст.24, 105, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved