Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців після померлого немає. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки позивач не надав нотаріусу правовстановлюючих документів про належність будинку на праві власності спадкодавцю. При цьому, вказаний будинок належав спадкодавцю на підставі акту передачі від 1989 року житлового будинку у власність [PERSON] як переселенцю від МКСП «Зоря Інгулу». [PERSON] було повністю сплачено МКСП «Зоря Інгулу» вартість отриманого будинку. Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову та визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок та допоміжні будівлі і споруди. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та відсутність заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов`язки сторін, суд ухвалив про слухання справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копію свідоцтва про смерть [PERSON] ; копію реєстраційного посвідчення на домоволодіння, яке належить державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям від 23.07.2985 року; копію рішення виконавчого комітету Баштанської міської ради народних депутатів №147 від 17.08.1993 року «Про оформлення права власності на жилі будинки громадянам, які прибули в дану місцевість за переселенням»; копію акту передачі за 1989 рік; довідки ТДВ «Зоря Інгулу» № 132/1-10 та № 133/1-10 від 31.07.2019 року; копію технічного паспорту на будинок по [ADDRESS] ; копію довідку КП «Баштанське РБТІ» від 29.07.2019 року № 224; копію постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.06.2019 року; копію спадкової справи № 50/2018 після смерті [PERSON] ), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та у шестимісячний строк подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Інший спадкоємець після померлого за законом [PERSON] у шестимісячний строк подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки позивач не надав нотаріусу правовстановлюючих документів про належність будинку на праві власності спадкодавцю. При цьому, у 1989 році спадкоємець [PERSON] на підставі переселенського квитка № [NUMBER] отримав у МКСП «Зоря Інгулу» (правонаступником якого є ТДВ «Зоря Інгулу») будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який був власністю МКСП. За наслідками передачі переселенцю даного будинку був складений відповідний акт. Згідно з наданою позивачем довідкою спадкодавець остаточно розрахувався з МКСП за вказаний будинок, в зв`язку з чим рішенням виконавчого комітету Баштанської міської ради народних депутатів № 147 від 17.08.1993 року за клопотанням МКСП «Зоря Інгулу» було затверджено акт передачі позивачу як переселенцю даного житлового будинку у власність та доручено Баштанському БТІ зареєструвати за позивачем даний житловий будинок. Будинок на підставі вказаного рішення був зареєстрований БТІ за позивачем. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 1268; 1269 ч.1; 1270 ч.1 ЦК України, зі змісту яких слідує, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами. На час отримання спадкодавцем [PERSON] спірного будинку у власність діяли норми Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року. Зі змісту даної інструкції слідує, що акти про передачу будинків у власність переселенцям при наявності рішень про це виконкомів районних Рад депутатів трудящих і довідок фінансових відділів про остаточний розрахунок переселенця за одержану будівлю, нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу будинків та рішення суду про визнання угоди про відчуження будинку, складеної з порушенням встановленої законом форми, дійсною є самостійними правовстановлюючими документами (п. 9, 18, 21 Додатку №1 до Інструкції). Отже і придбання житла на підставі договору купівлі-продажу, і отримання житла переселенцем на підставі відповідного акту є самостійними підставами набуття права власності на житло, тому суд не вбачає підстав для висновку про укладення між сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку, а вказаний будинок перейшов у власність спадкодавця як переселенця на підставі акту про передачу будинку, затвердженого рішенням виконавчого комітету місцевої ради та відомостей попереднього власника про остаточний розрахунок переселенця за одержану будівлю. Саме вказані встановлені судом факти дають підстави для висновку про отримання спадкодавцем спірного будинку у власність, при цьому втрата в подальшому чинності нормативних актів, які передбачали можливість реєстрації за переселенцями житлових будинків на підставі описаних вище документів, не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог про визнання за позивачем права власності на будинок, оскільки на час отримання його спадкодавцем вказані норми діяли та наявні правовстановлюючі документи були достатніми для реєстрації його права власності на житловий будинок. Встановлені судом обставини у комплексі з відсутністю заперечень проти позову у відповідача та визнання ним відповідних фактів щодо передачі будинку спадкодавцю і з врахуванням принципу справедливості вказують на необхідність задоволення позову - визнання за позивачем, який відповідно до діючого законодавства прийняв спадщину, як спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , права власності на вказаний житловий будинок. Враховуючи викладене та

Outcome: approved