Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини -доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем з 31.10.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач у добровільному порядку не надає достатньої для гармонійного розвитку дитини матеріальної допомоги, що ставить її у скрутне матеріальне становище, працездатний, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою від 12.05.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду. 06.07.2021 відповідачем [PERSON] до суду подані письмові заперечення на позовну заяву, в яких останній зазначив, що визнає позовні вимоги частково, оскільки від першого шлюбу він також має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого за рішенням суду у справі №2-2760/11 сплачує аліменти у розмірі 25% від заробітної плати. Тому, з урахуванням наведеного просить встановити рівнозначну виплату аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , та на доньку [PERSON] , [INFO] , по 15 % від отриманого ним доходу на кожного. Крім того, зазначає, що фактично донька проживає з ним та щомісячно він надає матеріальну допомогу на її утримання на загальну суму 10600 грн. Щодо задоволення вимог про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу заперечував у повному обсязі. 12.07.2021 позивач подала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що наполягає на задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем не спростовані обставини, викладені у позовній заяві. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд розглянув справу на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. 31.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис №2247, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.10.2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.01.2016 року. Згідно з Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків дохід відповідача [PERSON] за 2020 рік склав 401314,42 грн. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Частиною третьою ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на те, що [PERSON] у добровільному порядку на утримання дитини матеріальну допомогу не надає, позов визнав частково, виходячи з матеріального становища сторін, враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів неможливості сплачувати аліменти на неповнолітню доньку у розмірі, зазначеному у позовній заяві, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 27.04.2021 року та до повноліття дитини. З приводу клопотання відповідача встановити рівнозначну суму аліментів по 15% від його доходу на неповнолітніх доньку та сина від першого шлюбу, суд зазначає, що, по-перше, відповідачем не надано суду доказів перебування на його утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , 2004 року народження; по-друге, питання щодо зменшення розміру аліментів, раніше визначених за рішенням суду, може бути вирішене в окремому судовому провадженні за рішенням суду в порядку ст. 192 СК України, зокрема, за позовом платника аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених СК України. Крім того, слід зазначити, що факт спільного проживання відповідача разом з позивачем та неповнолітньою донькою не спростовує тверджень позивача щодо ненадання відповідачем матеріальної допомоги у належному розмірі на утримання неповнолітньої дитини. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. Окрім того, відповідно до вимог ст.ст. 137 та 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Outcome: approved