Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу. 17 серпня 2012 року у них народився син [PERSON] За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 січня 2018 року відповідач сплачує аліменти на її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 30.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній час стягнутий за рішенням суду розмір аліментів у розмірі 800 грн порушує право їхньої дитини на отримання аліментів в розмірі необхідному та достатньому для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому позивач просить змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 січня 2018 року ухваленим у справі №629/4041/17, за яким було стягнуто аліменти з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 30.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, з 800 грн на ј частину від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення сили і до повноліття дитини; відкликати виконавчий лист, виданий на підставі вказаного рішення суду; стягнути з відповідача на її користь судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 400 грн. 25 лютого 2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але [PERSON] відзиву так і не надав. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81\~ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] перебувала у близьких стосунках з [PERSON] 17 серпня 2012 року [PERSON] народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-ВЛ №286096, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 22 серпня 2012 року (а.с.9). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 січня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.17). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради від 04 лютого 2019 року (а.с.10). У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141\~СК України обидва батьки мають рівні обовязки щодо утримання неповнолітніх дітей, та згідно зі ст. ст.180-183\~СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а розмір аліментів може бути визначений у частці від доходу платника, з урахуванням всіх істотних обставин. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів пройшов значний час, змінився розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку і визначений розмір аліментів - 800 гривень, щомісячно, не може забезпечити належне утримання дитини, і це є очевидним фактом. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, виходячи з положень ч.3. ст.181 СК України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р., за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13. Згідно статті 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривні, з 1 грудня - 2218 гривень. Вирішуючи питання про зміну способу стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, та відсутність заперечень з боку відповідача. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обовязок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року N\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Крім цього, позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] витрати за надання правничої допомоги в розмірі 400 гривень. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги в розмірі 400 гривень позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 01 лютого 2019 року, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON]; довідку за № 11 від 06.02.2019 року про те, що 01лютого 2019 року позивачем було сплачено адвокатський гонорар у розмірі 400 грн; детальний опис наданих послуг за договором про надання правничої допомоги від 01.02.2019 року, укладеного між адвокатом та клієнтом [PERSON], орієнтований розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести у звязку з розглядом справи( а.с.11,12,13,14,16). Відповідно до ч.1-6 ст.\~137\~ЦПК витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є повязана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 400 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. У відповідності до ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., від сплати якого позивачка звільнена. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved