Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 7651 від 25.10.2013 р. про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] та стягнути заборгованість в сумі 1 294 269,93 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 06.06.2008 р. між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір. На час укладення кредитного договору, позивач виступила в якості поручителя за кредитним договором та підписала договір іпотеки. Відповідно до даного договору позивач передала банку в іпотеку нерухоме майно, що належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, а саме: квартиру загальною площею 56,90 кв.м., житловою площею 41,20кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS], в якій з 1994 року зареєстровані та прописані діти позивача. Згідно договору купівлі0продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 р., банк переуступив свої права за кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна». В подальшому, незважаючи на те, що банком було подано позов до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, позивачу стало відомо про те, що 04.04.2014 р. банк звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], яким було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7651, в якому приватним нотаріусом було запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру яка знаходиться в [ADDRESS]. Вважає, що виконавчий напис винесено з порушенням вимог законодавства, а тому він не підлягає виконанню. Для вчинення виконавчого напису нотаріусу мають подаватися нотаріально посвідчені угоди, та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань. Нотаріус повинен мати виписку з рахунків бухгалтерського обліку банків, на які перераховуються гроші боржника за виконання зобов'язання. Однак, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив безспірність заборгованості за кредитним договором з рахунку позичальника. Виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку, виготовленого самостійно відповідачем. Не надано бухгалтерські документи, виписки з рахунків. Лише надання розрахунку не є підтвердженням наявності заборгованості. Враховуючи відсутність ознак безспірності нотаріус повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису. Крім того, згідно ст. 12 закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Крім того борг, який вказано у виконавчому написі не може складати 1 294 269,93 грн., оскільки сторонами частково було погашено кредитний договір. Позивач вважає, що спірний виконавчий напис було вчинено з порушенням норм діючого законодавства, а тому не підлягає виконанню. Враховуючи те, що порушені її права, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що на його думку, банком надані нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису, є достатніми та відповідними, в зв'язку із чим просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві в судове засідання не з'явився, проте надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та винести рішення на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надіслала на адресу суду письмові заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що при здійсненні виконавчого напису, нею з суворим дотриманням вимог п. 2.3 гл.16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що діяв на момент вчинення напису та ст. 35 Закону України «Про іпотеку», тобто після спливу тридцяти днів з моменту направлення позивачу та боржнику письмових вимог про усунення порушень, було здійснено виконавчий напис. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2008 р. між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 118 065,95 доларів США на споживчі цілі, терміном до 06.06.2022 р. 06.06.2008 року з метою забезпечення кредитного договору між [PERSON] та банком укладено Договір іпотеки (майнової поруки), відповідно до якого в іпотеку було передано нерухоме майно, яке належить їй на праві власності, а саме - квартиру загальною площею 56,90 кв.м., житловою площею 41,20 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS]. За договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року ПАТ «ОПТ Банк» продав (переуступив) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги до боржників (їх поручителів) щодо сплати основного боргу, процентів, та будь-яких штрафних санкцій. Таким чином, право вимоги за кредитним договором від 06.06.2006 року перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 25.10.2013 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинила виконавчий напис, відповідно до якого звернула стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 56,90 кв.м., житловою площею 41,20 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS]. Позивачем 04.04.2014 р. було отримано рекомендований лист, в якому знаходився супровідний лист ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві та постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №42438011 від 10.03.2014 р. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п.282 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: нотаріально посвідчені угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов'язання. Обов'язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання боржником, щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. В Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» зазначено, що вчинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Перевірити наявність чи відсутність заборгованості, а також встановити розмір заборгованості можливо виключно з документів первинної бухгалтерської документації, оформлених у відповідності до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюються за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, а оскільки іншого порядку звернення стягнення на предмет застави договором застави рухомого майна та додатками до нього між сторонами не було визначено, то стягнення на предмет застави може бути здійснено тільки за рішенням суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На момент розгляду справи з боку відповідача не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені позивачем в своїй позовній заяві. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved