Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі - продажу дійсним, вказавши, що 15.08.1997 року вона придбала у відповідача квартиру [ADDRESS], за договором купівлі-продажу, через Товарну біржу «Катеринославська ». Із часу придбання вказаної квартири, вона вступила в повне володіння та користування придбаним нерухомим майном, провела у квартирі відновлювальний ремонт, сплачувала комунальні платежі. Однак не має можливості на власний розсуд розпорядитися своєю квартирою, оскільки договір купівлі - продажу не є дійсним. Просить визнати договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] від 15.08.1997 року, укладений між нею та відповідачкою на товарній біржі «Катеринославська», дійсним. Позивач у судове засідання не з'явилася, у справі є її заява, у якій вона просить розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлялася, про що свідчить оголошення в засобах масової інформації - газета «Вісті Придніпров'я» від 31.12.2013 року № 102 (1493) стор. 18 «оголошення». Представник третьої особи - Товарної біржі «Катеринославська » в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлялися. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.08.1997 року [PERSON] у відповідача придбала квартиру [ADDRESS] (л.с. 4 - договір купівлі-продажу нерухомого майна). Договір купівлі - продажу оформлявся на товарній біржі «Екатеринославська». [PERSON], зробила зі своєї сторони дії , спрямовані на виконання договору , що цілком підтверджується вказаним договором купівлі-продажу від 15.08.1997 року. Оформити нотаріально договір не представляється в даний час можливим . Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурор вправі визнати угоду дійсною. На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу від 15.08.1997 р. за № 005/080-Н є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved