Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , з 850 грн. щомісяця на кожну дитину, які стягуються на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 03.09.2015 року, на 1/3 частину з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 03.09.2015 року з відповідача щомісяця на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі розмірі 850 грн. на кожну дитину. 11.01.2016 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, діти проживають разом з нею. На теперішній час визначена за рішенням суду сума аліментів на кожну дитину є меншою за мінімальний розмір аліментів на одну дитину, визначений законом виходячи з прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Діти дорослішають, потребують збільшення витрат на їх утримання, відповідач сплачує аліменти виключно у розмірі, присудженому судом. Враховуючи зростання цін, розмір отримуваних нею аліментів на дітей ставить їх у скрутне матеріальне становище та не забезпечує гідні умови для їхнього існування та нормального розвитку дітей. Враховуючи пріоритетність інтересів дітей, їхні права на достатній життєвий рівень, зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено за рішенням суду, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 15.01.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Позивач у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала з викладених у позові підстав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2\~ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони з 23.05.2008 року по 11.01.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.01.2016 року шлюб розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.07.2003 року; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.08.2013 року. На підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 03.09.2015 року (справа №263/7228/15-ц), з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , 2003 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження, у твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 22.06.2015 року до повноліття дітей. Згідно з довідкою Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця поживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 05.12.2019 року неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] мешкають разом з матір`ю [PERSON] . Статтею 180 Сімейного кодексу України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.\~1,\~2 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Оскільки відсутня імперативна заборона змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, та навпаки). А тому, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й інші норми, присвячені обов`язку батьків утримувати своїх дітей ( ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст.181 СК України). За приписами\~ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2020 рік в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище сторін, а також те, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. на кожну дитину значно менший, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який, в свою чергу, збільшується щокварталу, відповідач працездатний, не надав доказів того, що не може працювати та отримувати відповідну заробітну плату, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дітей, що буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved