Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] , 23.01.2020 близько 09.15 год., перебуваючи поблизу власного домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , умисно через неприязні відносини заподіяла [PERSON] два удари лопатою по голові, один удар лопатою по правому плечу, чим заподіяла позивачу тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку травматичного набряку волосистої частини голови та крововиливу правого плеча, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. За даним фактом проводилося досудове розслідування та вироком суду від 13.01.2021 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Потерпілій [PERSON] заподіяна матеріальна та моральна шкода. Матеріальна шкода може бути збільшена, оскільки потерпіла продовжує лікування. Моральну шкоду позивач обгрунтовує моральними та фізичними стражданнями, спогадами про наслідки психотравмуючої події, страхом можливого повторення подій, тривогою, переживаннями фізичних незручностей, психологічного дискомфорту, тимчасовою відірваністю від активного соціального життя, неприємними сновидіннями, почуттям образи, приниження, обурення, фізичним болем, тривогою за наслідки в майбутньому, переживаннями за свою репутацію. Відповідач допомоги не надала, шкоду не відшкодувала. Просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 650,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнала позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 266,50 грн. В іншій частині позовні вимоги не визнає. Свої заперечення обгрунтовує відсутністю в наданих документах медичної виписки з картки хворого [PERSON] , що підтверджує призначення лікарем відповідних ліків. Зазначає, що частина препаратів в чеках не відповідає діагнозу захворювання потерпілої, відсутнє розмежування вартості медичних препаратів та квитків на проїзд, один із квитків придбаний до конфліктної ситуації, квитки дублюються двічі, вина відповідача не відповідає заявленій позивачем сумі моральної шкоди. Відповідач має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, доглядає за дитиною до трьохрічного віку, характеризується позитивно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Пояснила, що [PERSON] позичила у неї сто доларів, які не віддавала. Коли вона, [PERSON] , прийшла до двору відповідачки та стала вимагати повернення грошей, остання показувала непристойні жести, потім вибігла з лопатою та вдарила позивачку по голові. Після цього позивачка зверталася до травматолога і хірурга Канівської ЦРЛ, про що є записи в її медичній картці. Лікування призначав травматолог. Оскільки вона хвилювалася і в неї часто боліло в серці, ліки для серця купувала сама. Скільки витратила коштів на своє лікування та проїзд не пам`ятає, в лікарню приїзджала автобусом з матір`ю, також в поліцію та суд. Просить стягнути з [PERSON] матеріальну та моральну шкоду за побої та позику, яку остання їй не повертає. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Пояснив, що відповідач нанесла позивачу тілесні ушкодження. За даним фактом ухвалено обвинувальний вирок, а відповідач визнала свою вину. До матеріальної шкоди входять витрати на медичні засоби, на транспорт, витрати в Канівській ЦРЛ. Моральна шкода полягає в психоемоційній травмі від дій відповідача, відвідуванні лікаря, суду, поліції у кримінальному провадженні. Стягнення моральної шкоди має також слугувати як стримуючий фактор для відповідача. Відповідач, належно повідомлена про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні представник відповідача позов визнала частково. Суду пояснила, що сторона під час подачі позову до суду зобов`язана подати також усі докази. В позовній заяві не зазначено курсу лікування, не зазначено конкретних витрат, не розмежовано витрати на проїзд, лікування, консультації. Також має бути виписка з історії хвороби і призначення лікаря на відповідні препарати, а чеки на ліки мають відповідати призначенню лікаря. Також є розбіжності у квитках, один квиток придбаний раніше, ніж трапилася подія, оригінали чеків на лікування відсутні. Сума моральної шкода не відповідає самому правопорушенню є завищеною та необгрунтованою. Відповідач є багатодітною матір`ю та не може оплатити таку суму, яку просить стягнути позивач. Вислухавши доводи та заперечення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. ч.5 -7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд встановив, що вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.2021, який вступив в законну силу 12.02.2021, [PERSON] визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Вироком встановлено та не підлягають доказуванню наступні обставини: [PERSON] 23.01.2020 близько 09 год 15 хв., перебуваючи поблизу власного домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, нанесла два удари лопатою по голові та один удар лопатою по правому плечу [PERSON] , чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, травматичного набряку волосистої частини голови та крововиливу правого плеча, що згідно з висновком експерта № 02-01/83 від 24.01.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно з ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. З письмових матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду кримінального провадження цивільний позов [PERSON] не розглядався. Позивач звернулася в порядку цивільного судочинства із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки їй була заподіяна така шкода, внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. Крім того, з огляду на положення статті 509 ЦК України та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За загальним правилом для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою та вину заподіювача шкоди Як вбачається з матеріалів справи, доведеним є неправомірність поведінки відповідача, наявність заподіяної шкоди позивачу, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою позивачу, вина відповідача у заподіянні шкоди позивачу. Вирішуючи позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди та визначення її розміру, суд дійшов наступних висновків. На підтвердження своїх вимог про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, позивач подав копії фіскальних чеків на придбання лікарських засобів та квитків на проїзд у міському та приміському громадському транспорті. Проте в матеріалах справи відсутні докази щодо транспортних витрат [PERSON] саме у зв`язку із заподіяною їй шкодою. У зв`язку з цим суд зазначає, що витрати, які потерпіла понесла у кримінальному провадженні, в тому числі витрати на проїзд до слідчого та суду, який розглядав кримінальне провадження, не є такими, що завдані вчиненням кримінального правопорушення. Питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України. У зв`язку з цим такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 462/6473/16-ц. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст. 16, 1168 ЦК України). Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, (надалі - Пленум ВСУ), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як визначається п.3 Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В судовому засіданні встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягає у моральних стражданнях у зв`язку з вчиненням щодо неї кримінального правопорушення та пов`язаними з цим втратами психоемоційного характеру у позивача, отриманням нею тілесних ушкоджень, фізичному болю та її лікуванням. З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття внаслідок неправомірних дій відповідача та перенесених позивачем у зв`язку з цим страждань. Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Визначаючи розмір моральної шкоди позивачу суд враховує глибину і тривалість моральних страждань потерпілого, характер психологічної травми, яку він отримав у зв`язку із спричиненням тілесних ушкоджень. З огляду на обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., що відповідатиме вимогам розумності та справедливості. Судові витрати слід розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач звільнений від сплати судового збору в розмірі 908,00 за вимогами про стягнення матеріальної шкоди та судового збору в сумі 2270,00 грн. за вимогами про стягнення моральної шкоди. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 372,28 грн. та 1135,00 грн., а всього на суму 1507,28 грн. Вирішуючи питання розподілу витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Позивачем заявлено до стягнення 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що позивач скористалася своїм правом на правову допомогу, та уклала договір з адвокатом. Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру [PERSON] сплатила адвокату Гончаруку А.В. 3000,00 грн. за надану правову допомогу за договором № 07/04/21-1 від 07.04.2021 Суд покладає витрати сторін на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам та стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 1483,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial