Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третіх осіб: Яковлівської сільської ради Лозівського району Харківської області, [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на те, що 04 серпня 1996 року помер її дідусь [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на земельну ділянку, площею 5,43 умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Яковлівської сільської ради Лозівського району, Харківської області. Крім цього, 11 травня 2004 року померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на земельну ділянку, площею 5,43 умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Яковлівської сільської ради Лозівського району, Харківської області. Вона фактично спадок прийняла, оскільки її батько [PERSON] заяв до нотаріальної контори про прийняття спадку не писав, з заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини не подавав, а її брат [PERSON] від прийняття спадку відмовився на її користь. На даний час позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їх в цьому було відмовлено, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів, а саме сертифікатів на право на земельну частку (пай). З цього приводу вона зверталася до Управління Держгеокадастру в Лозівському районі Харківської області та Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, але отримання дублікатів сертифікатів не передбачено законом, тому їй в цьому було відмовлено. В звязку з чим просить визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 5,43 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Ілліча, яка розташована на території Яковлівської сільської ради Лозівського району, Харківської області після смерті дідуся [PERSON], який помер 04 серпня 1996 року. Крім цього просить визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 5,43 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж в натурі, у землі, що перебувала у колективній власності КСП ім. Ілліча, яка розташована на території Яковлівської сільської ради Лозівського району, Харківської області після смерті бабусі [PERSON], яка померла 11 травня 2004 року. Позивач в судове засідання не зявилася, але надав суду свою заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи Яковлівської сільської ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не зявилася, але надала заяву, в яких просила розглянути справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 04 серпня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 051127, виданим Яковлівською сільською радою Лозівського району Харківській області 06.08.1996 року, відкрилась спадщина на майно, а саме на земельну частку (пай), розміром 5,43 умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Яковлівської сільської ради Лозівського району, Харківської області, яка належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 011803, виданого на підставі рішення № 353 від 06 червня 1996 року Лозівської районної державної адміністрації Харківської області та зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 28.06.1996 року за № 2042. 11 травня 2004 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть № 0148109, виданим міськвідділом РАЦС м. Рудного, Костанайської області, Казахстан 14.05.2004 року. Після її смерті відкрилась спадщина на майно, а саме на земельну частку (пай), розміром 5,43 умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Яковлівської сільської ради Лозівського району, Харківської області, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 011804, виданого на підставі рішення № 353 від 06 червня 1996 року Лозівської районної державної адміністрації Харківської області та зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 28.06.1996 року за № 2041. Спадкоємцем спірного майна померлих є їх онука - позивач по справі [PERSON], оскільки батько позивача відповідач по справі [PERSON] заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини не писав, з заявою до суду про надання додаткового строку для прийняття спадщини не подавав, а третя особа по справі [PERSON] від прийняття спадку відмовився на користь позивача. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом не має. Позивач фактично спадщину після смерті бабусі та дідуся прийняла, піклувалася про них, розпорядилася їх особистими речами, але з заявою про прийняття спадку до нотаріуса не зверталася в установлений законом строк, так як не була обізнана щодо спадкового майна. На даний час позивач звернулася до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, але їй в цьому було відмовлено, оскільки згідно з п. 4.15 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві та Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст. 182, 334 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Видача свідоцтва про право на спадщину не земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку). Але, позивач не має можливості надати правовстановлюючі документи на спірні земельні ділянки, оскільки сертифікати на право на земельну частку (пай) були втрачені, що підтверджується розміщенням оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Голос Лозівщини» за № 127 від 10.11.2015 року. Відповідно до ст. 392 ЦК України лише власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Як вбачається з матеріалів справи позивач зверталася до Управління Держгеокадастру у Лозівському районі Харківської області та Лозівської районної державної адміністрації Харківської області з заявою про видачу дублікату Сертифікатів на право на земельну частку (пай), замість втрачених, але їй в цьому було відмовлено та розяснено, що законодавством не визначений порядок видачі дубліката сертифіката взамін втраченого. Сертифікати виготовляються в одному примірнику і передавалися особисто кожному власнику відповідно до списку громадян, який додавався до державного акту на право колективної власності. Тому було запропоновано звернутися до суду та визнати право власності на земельну частку (пай) в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією; документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що втрата Сертифікатів на право земельну частку (пай) та неможливість отримання його дублікату, який би підтверджував факт права на спірну земельну ділянку, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі відповідно до ст.ст. 1233, 1236 ЦК України. Право [PERSON] на спадщину за законом належної спадкодавцю на праві власності земельної ділянки ніким не оспорене. Таким чином визнання сторонами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved