Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] яка належить їй на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30.12.2004 року. В квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO], проте вже тривалий час він не проживає у даній квартирі без поважних на те причин, не оплачує комунальні послуги та не бере участі у її утриманні. З початку листопада 2017 року відповідач за вказаною адресою не проживає, до теперішнього часу залишається зареєстрованим у вказаній квартирі. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача не дозволяє розпоряджатися квартирою на власний розсуд та значно обмежує законні права позивача. У зв'язку з цим, просила визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] [PERSON], [INFO] Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні вважав позов таким, що підлягає задоволенню, підтвердив обставини, викладені в позові. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.12.2004 року [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] Згідно довідки ОСББ «49 ХГД-35» №114 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт відсутності відповідача [PERSON] у квартирі позивача понад один рік без поважних на те причин. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved