Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем укладений 01 жовтня 2011 року та стягнути аліменти на її користь у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісяця на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня подання позову. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що з відповідачем перебуває в шлюбі зареєстрованому 01 жовтня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області за актовим записом № 96, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем і повністю знаходяться на її утриманні. З липня 2014 року подружжя проживає окремо, оскільки відповідач залишився проживати в зоні проведення АТО в м. Попасна Луганської області, а позивач разом з дітьми з метою уникнення негативних наслідків проведення АТО переїхала до м. Новомосковська Дніпропетровської області та стала на облік як тимчасово переміщена особа. Відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться їх облаштуванням на новому місці проживання, не телефонує ані їй, ані дітям, що ставить її в складне матеріальне становище, тому позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) щомісяця, і вважає, що 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця буде достатньо для задоволення потреб дітей та розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, одночасно уточнені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб сторони з 01 жовтня 2011 року перебувають у шлюбі зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області за актовим записом № 96/а.с.12/, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.10,11/, які відповідно до довідки № [NUMBER] від 03 липня 2016 року виданої УПСЗН міста Новомосковська проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні /а.с.9/. Розглядаючи вимоги щодо розірвання шлюбу, судом встановлено наступне. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Красуля», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне. Розглядаючи вимоги щодо стягнення аліментів суд дійшов до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що неповнолітні діти, проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позов [PERSON] предявлений 16 серпня 2016 року /а.с. 2/, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави та на користь позивача судовий збір у розмірі по 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved