Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON], [PERSON] батьківських прав відносно їх сина - малолітнього [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідачів аліменти на утримання неповнолітньої дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, позивач суду пояснила, що відповідачі ніколи не приймали участі у вихованні дитини, не цікавляться її життям та розвитком, матеріальної допомоги на утримання свого сина не надають. Відповідачі в судове засідання надали нотаріально посвідчені заяви, з яких вбачається, що вони не заперечують проти задоволення позовних вимог та позбавлення їх (кожного окремо) батьківських прав відносно їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судове засідання відповідачі не з'явились, будучи належним чином повідомлені, про причини неявки суду не зазначили. З урахуванням думки позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до положень ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи підтримала позов, просили суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Прокурор в судовому засіданні, з урахуванням заслуханої думки дитини [PERSON], [INFO], просив позов задовольнити та позбавити відповідачів батьківських прав відносно останнього. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, прокурора, приходить до наступного висновку Позивач по справі є рідною бабусею [PERSON], [INFO] . Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO], проживає в сім'ї позивача, знаходиться на його утриманні, відвідує школу за місцем проживання. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON], [INFO] року є сином [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 3297/0/2 від 09.09.2014 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідачів щодо [PERSON], [INFO]. У висновку йдеться про ухилення відповідачами від виконання батьківських обов'язків, відсутність у відповідачів постійної роботи та постійного місця проживання. Також суд враховує пояснення неповнолітнього [PERSON], [INFO], думка якого була з'ясована в судовому засіданні, та який пояснив суду, що не має соціального та емоційного зв'язку з батьками. Відповідно до ст. 165 СК України за позивачем закріплено право на звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. ст. 150, 151 Сімейного кодексу України, ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно Міжнародної конвенції ООН «Про права дитини» (20 листопада 1989 року), предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини, а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідачі не виконуть своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклую ться про дитину та матеріально її не забезпечують , не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявлять інтересу до її внутрішнього світу, а тому, враховуючи характер ставлення відповідачів до дитини, суд вважає за необхідне застосувати крайній захід впливу та позбавити їх батьківських прав відносно їх сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власного ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий судовий збір.

Outcome: approved