Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтувала тим, що на підставі рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.10.2013 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше між 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.09.2013 року і до повноліття дитини. Однак, відповідач ухиляється від належного виконання рішення суду, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на липень 2019 становить 62770,00грн. За підрахунком позивача, який проведений відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2016 року по липень 2019 року складає 294328,36 грн. Посилаючись на те, що загальний розмір пені перевищує її межі, визначені ч. 1 ст. 196 ЦПК України, просив суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 62770,00грн., що не перевищує 100% заборгованості боржника. Ухвалою від 11.10.2019 року дана заява залишена без руху. 22.11.2019 року на адресу суду від позивача надійшла позовна заява у новій редакції. Ухвалою судді від 27.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також\~у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Обставини справи, встановлені судом. Сторони перебували у зареєстрованомушлюбі з 19.08.2005 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.09.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.10.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено.Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.09.2013 року і до повноліття дитини. На підставі зазначеного рішення, 23.10.2013 року Баштанським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист №468/2295/13-ц, який перебуває на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби міста МиколаєваГоловного територіального управління юстиції у Миколаївській області. 18.06.2016 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Як вбачається з довідки №01.05/40474623 від 29.07.2019 року, наданої Центральним відділом державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] за період з 31.08.2015 року по 23.07.2019 року за виконавчим листом №468/2295/13-ц. В ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким заборгованість відповідача станомлипень 2019 року складає 62770,00 грн. Статтею 180 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій\~статті 155 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~статті 182 СК України\~у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Згідно з частиною першою\~статті 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така:\~заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18). З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з розрахунком пені, наданим позивачем. Наведений позивачем розрахунок пені відповідає вимогам\~Сімейного кодексу України\~та позиції, наведеній у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц. Зазначені результати складені у загальну суму, що становить 294328,36 грн. Суд, перевіривши розрахунки, вважає їх арифметично правильними. Враховуючи положення ч. 1\~ст. 196 СК України, яке містить визначення максимальної суми пені у розмірі 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у межах суми заборгованості зі сплати аліментів, тобто у сумі 62770,00 грн. За такого, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З викладеного,

Outcome: approved