Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом і за законом право власності на земельні ділянки, площею 0,1742 га та 0,2 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Васильківського району Київської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті її матері вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини померлої. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, оскільки правовстановлюючі документи на них видано після семрі спадкодавця. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовільнити з підстав викладених у заяві. Відповідач [PERSON] надав суду заяву у якій визнав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] сільська рада Васильківського району Київської області була повідомлена про місце, день і час розгляду справи належним чином, шляхом отримання судової повістки про виклик, про причини неприбуття свого представника суд не повідомила, а тому суд визнав їх неповажними та розглянув справу у відсутності представника сільської ради. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 05 жовтня 2013 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-ОК № 294272 від 08 жовтня 2013 року (а.с. 10). Спадкоємцем померлої [PERSON] є її дочка [PERSON], про що свідчать свідоцтво про народження Серії IІІ-БК № 424570 від 23.02.1980 року, свідоцтво про шлюб Серії 1-ОК № 079808 від 14.01.2010 року та паспорт на імя позивача (а.с. 7, 8, 9). Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У визначений законом строк позивач звернулася до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлої матері. З копії матеріалів спадкової справи № 638/2013 до майна померлої 05 жовтня 2010 року [PERSON] вбачається, що її спадкоємцями за законом і за заповітом є її діти [PERSON] і [PERSON] (а.с. 32 39). [PERSON] відмовився від прийняття спадщини (а.с. 33). Постановою нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] від 18.04.2014 року Вих. № 964/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, площею 0,1742 га та 0,2 га, розташовані на території [PERSON] сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 14). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Норма статті 125 ЗК України в редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця, передбачала, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається з наданих позивачем на підтвердження своїх вимог витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.10.2013 року, державну реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки, площею 0,1742 га та 0,2 га, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Васильківського району Київської області, було здійснено 30.08.2013 року, тобто до смерті спадкодавця (а.с. 16, 18). Отже, у померлої на законних підставах виникло право власності на вказані земельні ділянки. Разом з цим, померла не встигла оформити право власності на належні їй земельні ділянки відповідно до вимог законодавства. Стаття 126 ЗК України визначає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обовязковій державній реєстрації підлягають речові правата обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Проте, суд вважає, що такі обставини та оформлення вже існуючого у померлої права власності на вказані земельній ділянки, лише після смерті спадкодавця, не перешкоджають позивачу реалізувати своє право на спадкове майно після померлої матері. Отже, та обставина, що [PERSON] за життя не встигла належним чином оформити на право власності на землю, яке вже було зареєстровано, не є достатньою підставою для відмови у визнанні за позивачем права власності на земельні ділянки, які залишились після смерті її матері. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved