Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що з 20.08.1977 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований Оріхівським відділом РАГСу Запорізької області, актовий запис № 118. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. 29.12.1998 року шлюб між сторонами розірвано, свідоцтво про розлучення позивачем одержано 29.01.2009 року. В час перебування в шлюбі сторонами збудований житловий будинок та надвірні будівлі за адресою: [ADDRESS]. До розлучення відповідач виїхав з будинку в 1996 році і не мешкає в ньому по теперішній час. Відповідно до технічної документації на житловий будинок та надвірні будівлі вартість будинку складає 97889,00 гривень. Позивач посилається на ст..70 ч.1 СК України, що в випадку поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та жінки є рівними, якщо інше не передбачено договором між ними чи шлюбним контрактом, а також ст..71 СК України, в якій передбачено спосіб та порядок поділу майна, одним із яких являється присудження грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, в даному випадку на побудований житловий будинок та надвірні споруди, але за згодою сторони. В зв'язку з тим, що позивач залишилась мешкати в будинку після розлучення, проводила в ньому ремонти, підвела газове опалення, встановила газовий котел та лічильник, душову кабінку, пластикові віконні блоки, замінила дверні блоки в будинку. В установлений законом строк позивач не звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, так як тривалий час хворіла, стала інвалідом 3 групи загального захворювання. Позивач прохає встановити пропуск строку позовної давності з поважних причини, продовжити строк для звернення до суду зі вказаним позовом та поділити між нею та відповідачем по справі спільне майно в вигляді житлового будинку та надвірних будівель в [ADDRESS], по ? частині кожному, а в зв'язку з тим, що вона залишилася мешкати в будинку, проводила в ньому поліпшення, бажає виплатити відповідачу грошову компенсацію, залишивши в її власності житловий будинок та надвірні будівлі, визнав за нею право власності на вказаний житловий будинок. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, прохає їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами згоден частково, прохає задовольнити їх в частині поділу майна, а саме виділити сторонам по ? частці спірного житлового будинку. Суд, заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 20.08.1977 року Оріхівським відділом РАГСу Запорізької області ( а.с.10). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, сторони по справі розірвали шлюб 29.12.1998 року ( а.с.11). За час шлюбних відносин сторонами було збудовано житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який було зареєстровано за відповідачем ( а.с. 6-9). Відповідно до ст.60, 63 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і вони мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягнення згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу ( статті 60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно з законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором чи законом. Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.4,5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації. Відповідно до ч.1 ст.317, ч.3 ст.319, ст. 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ст.355, 368 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно), і власність двох чи більше осіб без визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За правилом ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд також враховує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених вимог. Беручи до уваги, що позивачка не просить про поділ будинку в натурі, а також те, що відповідач згоди на отримання компенсації замість його частки не надав, а позивач не внісла відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду, суд вважає, що слід визначити ідеальні частки подружжя в спірному будинку без його реального поділу. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Оскільки таких підстав для відступлення від принципу рівності часток дружини і чоловіка при розгляді цієї справи не встановлено, суд прийшов до висновку про необхідність розділити будинок, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя шляхом визнання за кожним з них права власності на 1/2 частину. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: partial