Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Синельниківської міської ради, третя особа : [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 19.12.2001 року між нею та Територіальною громадою м. Синельникового в особі Синельниківської міської ради, було укладено договір купівлі-продажу об`єкту комунальної власності, згідно якого Синельниківська міська рада передала їй у власність державне майно : частину нежилої будівлі В-1 приміщення магазину « [INFO] » нежилою площею 85,6 кв.м., яке розташоване за адресою : [ADDRESS] . Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ситник О.В. та її право власності було зареєстровано в Синельниківському БТІ. Таким чином, вона є власником 2/10 частини нежилої будівлі вищезазначеного магазину. Рішенням виконкому Синельниківської міської ради № 232 від 17.09.2003 року, яка є власником земельної ділянки, позивачу було дозволено будівництво добудови до магазину «[INFO]», реконструкцію покрівлі, будівництво ганку, обкладання фасаду будівлі та благоустрій прилеглої території магазину на [ADDRESS]. Згідно витягу з рішення Синельниківської міської ради від 02.06.2011 року їй надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою : [ADDRESS] під нежитловою будівлею магазину « [INFO] », яке належить їй на підставі договору купівлі-продажу об`єкту комунальної власності від 19.12.2001 року, для комерційного використання - обслуговування магазину « [INFO] ». Начальником інспекції ГАСК та керівником проектно-виробниче архітектурно- планувальним бюро «Гарант-Люкс», з яким вона 06.10.2003 року уклала договір на надання послуг з підготовки та видачі документації № 148, було затверджено план земельної ділянки для добудови та реконструкції магазину. З акту здачі-приймання виконаних робіт від 06.10.2003 року вбачається, що підготовка та видача документації виконані повністю, якісно та в обумовлені строки. Після отримання всіх необхідних документів і дозволів, позивачем у 2004 році була здійснена прибудова до магазину «[INFO]», який розташований за адресою : [ADDRESS] При цьому нею не були порушені права інших осіб. В лютому 2019 року позивач звернулася до Відділу комунального майна та земельних відносин управління житлово-комунального господарства та комунальної власності міської ради для отримання постійного договору користування земельної ділянки, однак їй був наданий попередній договір оренди земельної ділянки за адресою : [ADDRESS] , на якій знаходиться 2/10 частки нежитлової будівлі магазину « [INFO] », яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2001 року, та в усній формі їй було роз`яснено, що для того, щоб укласти договір постійного користування земельної ділянки, їй необхідно визначити єдину частку належного їй майна. Після цього, позивач звернулася до державного реєстратора прав власності на нерухоме майно Відділу реєстрації Синельниківської міської ради з приводу реєстрації права власності належного їй майна в цілому, але в усній формі їй було роз`яснено, що « відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року ( в редакції від 23.08.2016 року), для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються, в тому числі й документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта..». 22.04.2019 року позивач звернулася до Департаменту державної архітектурно -будівельної інспекції у Дніпропетровській області з приводу прийняття в експлуатацію добудови нежилої будівлі приміщення магазину « [INFO] », за адресою : [ADDRESS] , на що отримала відповідь : «…у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта». У зв`язку з цим, позивач просить визнати за нею право власності на 8/20 частки нежитлової будівлі магазину « [INFO] », який розташований за адресою : [ADDRESS] , та складається з : приміщення магазину 1 загальною площею 87,1 м.? ( літера В1-1); підсобне приміщення 2 загальною площею 28,3м? (літера в2-1); підсобне приміщення 3 загальною площею 15,3 м? (літера в2-1), санвузол 4 загальною площею 1,4м? (літера в2-1). Позивач в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа в судове засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1,2 ст.41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. З копії договору купівлі-продажу об`єкту комунальної власності, укладеного 19.12.2001 року між Територіальною громадою м. Синельникового в особі Синельниківської міської ради та підприємцем [PERSON] , Синельниківська міська рада передала [PERSON] у власність державне майно : частину нежилої будівлі В-1 приміщення магазину « [INFO] » нежилою площею 85,6 кв.м., яке розташоване за адресою : [ADDRESS] . Ідеальна частка із нежилої будівлі В-1 приміщення магазину « [INFO] » складає 2/10 частини. Згідно копії реєстраційного посвідчення Синельниківського БТІ, 2/10 частини нежилої будівлі В-1 приміщення магазину « [INFO] », яке розташоване за адресою : [ADDRESS] зареєстрована на праві особистої власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу об`єкту комунальної власності. Рішенням виконкому Синельниківської міської ради № 232 від 17.09.2003 року [PERSON] було дозволено будівництво добудови до магазину «[INFO]» розміром 4.5 х 13.0 м., реконструкцію покрівлі, будівництво ганку, обкладання фасаду будівлі та благоустрій прилеглої території магазину на [ADDRESS]. 06.10.2003 року [PERSON] уклала Договір № 148 на надання послуг з підготовки та видачі документації з «Проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро «Гарант-Люкс», згідно якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе підготовку та видачу документації по будівництву добудови до магазину « [INFO] » розміром 4,5 х 13,0 м., реконструкцію покрівлі, будівлі, ганку, обкладання будівлі, благоустрій прилеглої території магазину на [ADDRESS]. З акту здачі-приймання виконаних робіт від 06.10.2003 року вбачається, що підготовка та видача документації згідно рахунку від 06.10.2003 року виконані повністю, якісно та в обумовлені строки. Начальником інспекції ГАСК та керівником проектно-виробничого архітектурно- планувального бюро «Гарант-Люкс» було затверджено план земельної ділянки для добудови та реконструкції магазину «[INFO]». Згідно копії Витягу з рішення Синельниківської міської ради від 02.06.2011 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою : [ADDRESS] під нежитловою будівлею магазину « [INFO] », який належить їй на підставі договору купівлі-продажу об`єкту комунальної власності від 19.12.2001 року, для комерційного використання - обслуговування магазину «[INFO]», категорія земель - землі житлової та громадської забудови, за рахунок земель закладів торгівлі Синельниківської міської ради, з метою передачі земельної ділянки в оренду. Відповідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» Дніпропетровської області № 307 від 22.03.2019 року, 2/10 частки нежитлової будівлі ( приміщення магазину « [INFO] »), розташованої за адресою : [ADDRESS] , зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу об`єкту комунальної власності від 19.12.2001 року. Також зазначено, що згідно довідки виконкому Синельниківської міської ради від 05.11.2001 року за № 603/17 було надано окрему адресу об`єкту комунальної власності магазину « [INFO] » - [ADDRESS] , але в договорі купівлі-продажу від 19.12.2001 року була зазначена [ADDRESS] та відчуження відбулося як частки з нежитлової будівлі « В-1 » приміщення магазину « [INFO] » ( 2/10 частки - пл..85,6 кв.м.). Згідно рішення виконкому від 17.09.2003 року за № 232 [PERSON] була надано дозвіл на добудову до магазину «[INFO]» та на його реконструкцію також за адресою : [ADDRESS] . Іншим співвласникам нежитлової будівлі В -1 , раніше розташованих за адресою : [ADDRESS] були присвоєні окремі адреси, а саме : - будівлі кафе « [INFO] » [ADDRESS] - рішення виконкому Синельниківської міської ради № 17 від 18.01.2006 року; - будівлі магазину « [INFO] » [ADDRESS] - рішення виконкому Синельниківської міської ради від 24.04.2013 року; - будівлі магазину « [INFO] » [ADDRESS] - рішення виконкому Синельниківської міської ради від 24.04.2013 року, а тому вважають магазин « [INFO] » окремою будівлею за адресою : [ADDRESS] . Тому з вищезазначеного вважають магазин «[INFO]» окремою будівлею з адресою : [ADDRESS] . Крім того, згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» Дніпропетровської області № 454 від 17.04.2019 року, Синельниківським МБТІ було здійснено розрахунок ідеальних часток за адресою : [ADDRESS] , а саме : в користуванні [PERSON] знаходиться : приміщення магазину 1 площею 87,1 м.? ( літера В1-1); підсобне приміщення 2 площею 28,3м? (літера в2-1); підсобне приміщення 3 площею 15,3 м? (літера в2-1); санвузол 4 площею 1,4м? (літера в2-1), що складає 8/20 частки від загальної площі будівель. Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 27.03.2019 року нежитлова будівля, яка розташована за адресою : [ADDRESS] , складається з : приміщення магазину 1 ( літера В1-1) загальною площею 87,1 м.?; підсобне приміщення 2 загальною площею 28,3м? (літера в2-1); підсобне приміщення 3 загальною площею 15,3 м? (літера в2-1); санвузол 4 загальною площею 1,4м? (літера в2-1). Відповідно довідки Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Дніпропетровській області № 1004-1.20/951 від 22.04.2019 року [PERSON] було роз`яснено, що процедура подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації, форма декларації, процедура отримання сертифіката та його форма визначені Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів ( надалі - Порядок), який затверджено постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461. У випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2,3 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб ( ч.5 ст.376 ЦК України). У правовій позиції, висловленій Верховним судом України при розгляді справи № 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості. Пунктами 2,14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) передбачено, що відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво. На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). Відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 ( в редакції від 08.09.2015 року № 750), у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими та визнані відповідачем. Також, матеріалами цивільної справи підтверджено факт, що добудова до нежитлової будівлі магазину « [INFO] » була збудована позивачем на земельній ділянці, власником якої є Синельниківська міська рада, та яка на той час перебувала й перебуває зараз в оренді позивача, будівництво здійснювалося саме з дозволу Синельниківської міської ради та з дотриманням будівельних норм і правил. Позивач зверталася до компетентного органу з приводу прийняття в експлуатацію добудови вищезазначеного приміщення магазину з метою подальшого визначення єдиної частки належного їй майна. Крім того, даний об`єкт нерухомого майна не порушує права та законні інтереси інших осіб та в позасудовому порядку вирішити даний спір неможливо, а тому наявні всі підстави для задоволення даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved