Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просив: визнати за відповідачем право власності на 11/16 часток квартири [ADDRESS] 491 974 грн 31 коп, що належить на праві власності [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], стягнути з [PERSON] на користь позивача 204 285 грн 00 коп компенсаційні різниці вартості присудженого майна. Також просив судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивував тим, що є співвласником вищезазначеного нерухомого майна та бажає отримати від відповідача грошову компенсацію вартості частки його майна. Представник позивача в судовому засіданні надав заяву про уточнення позовних вимог згідно якої просив: в рахунок компенсації [PERSON] вартості ? частки квартири [ADDRESS], визнати за ним право власності на 11/16 частку квартири [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], припинити право власності [PERSON] на належну йому ? частину квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 204 285 грн 00 коп компенсації різниці вартості присудженого майна. Позивач в судовому засіданні, з урахуванням уточнених позовних вимог, позовну заяву підтримав. Представник відповідача проти позову заперечив. Зазначив, що позивач звертаючись до суду, фактично ставить ті ж вимоги, які були вже розглянуті Деснянським районним судом міста Києва і стосовно яких 11.12.2014р. було винесено рішення. Вислухавши пояснення позивача, пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11.12.2014р, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.02.2015р. [PERSON] є власником 5/16 часток, а [PERSON] є власником 11/16 часток квартири [ADDRESS]. Також [PERSON] є власником ? частини, а [PERSON] в свою чергу є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 97 від 29.02.2016р. виділення в натурі належної на праві власності [PERSON] ? частини квартири [ADDRESS] і можливість її реконструкції та переобладнання в окрему ізольовану житлову квартиру є технічно неможливим. Згідно звіту № 1584/7 від 01.03.2016р. ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 715 599 грн 00 коп., ринкова вартість 11/16 часток квартири становить 491 974 грн 00 коп. Згідно звіту № 1565/7 від 15.02.2016р. ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 1 392 520 грн 00 коп., ринкова вартість 1/2 частини квартири становить 696 260 грн 00 коп. Згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Враховуючи той факт, що позивач по суті просить повторно вирішити спір, який було вирішено рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11.12.2014р, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.02.2015р., суд не вбачає підстав для задоволення позовних в частині вимог про визнати за позивачем права власності на 11/16 частку квартири [ADDRESS]. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК Українипередбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою якихпроводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбаченийст. 16 ЦК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11.12.2014р, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.02.2015р. у цивільній справі №754/6630/14ц, визнано право власності за [PERSON] на ? частини квартири [ADDRESS]. Таким чином, у судовому порядку було здійснено розподіл майна на користь позивача та відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, відповідач отримала своє право власності на спірну квартиру на законних підставах, а саме на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом припинення за [PERSON] права власності на належну [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] не відповідає вимогам закону та обставинам справи. Стосовно позовних вимог в частині визнання за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], позивач не надав належних доказів щодо можливості діяти в інтересах відповідача. Крім того, законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку. Позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] позивача 204 285 грн 00 коп компенсації різниці вартості присудженого майна є похідними від вимог щодо припинення права власності відповідача на спірну квартиру, а оскільки суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, щодо припинення права власності відповідача на спірну квартиру, то вимоги пов'язані із виплатою компенсації різниці вартості присудженого майна не підлягають задоволенню також. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed