Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12.09.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 33. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 12.09.2009 зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Причиною звернення до суду стало те, що з грудня 2016 року подружні стосунки з відповідачем припинені, він виїхав до м. Немирів Вінницької області, а вона проживає в смт. Олександрівка Кіровоградської області разом з дітьми, створила нову сім`ю та має намір узаконити свої нові стосунки. Ухвалою від 22.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 17-18). Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву пророзгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 25). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 23.03.2021, не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 24). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Справа розглядається за правилами спрощеного провадження, на підставі наявних доказів. Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.09.2009, згідно свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 33(а.с. 7). Згідно свідоцтв про народження, сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с. 8-10). На теперішній час шлюб носить лише формальний характер - протягом тривалого часу стосунки у сім?ї розладилися, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага. Вже тривалий час шлюбні відносини між ними припинені, відповідач виїхав до м. Немирів Вінницької області, а позивач проживає в смт. Олександрівка Кіровоградської області разом з дітьми, створила нову сім`ю та має намір узаконити свої нові стосунки. Отже, фактично сім`я припинила своє існування та шлюб носить тільки формальний характер. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу (далі СК) України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не припускається. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. За змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. За викладених обставин, суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та їх дітей, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved