Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області, про встановлення факту перебування на утриманні свого чоловіка [PERSON] та сумісного з ним проживання. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 18 листопада 1986 року проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , як чоловік та жінка без шлюбу, за адресою: [ADDRESS] та лише 26 травня 2012 року шлюб було зареєстровано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку було зроблено відповідний актовий запис № 157 та видано свідоцтво про шлюб. Після початку бойових дій та проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, разом виїхали до м. Добропілля, де були зареєстровані та разом мешкали, як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у місті Донецьк чоловік позивача помер. Під час спільного проживання подружжя отримували пенсію, яка була для них єдиним видом доходу. Пенсія чоловіка позивача була значно вищою за пенсію самого позивача - 5975,27 грн порівняно з 1945,32 грн, відповідно. Тобто, основним і постійним джерелом засобів до існування позивача були доходи її чоловіка. При зверненні до Добропільського об`єднаного УПФУ Донецької області із заявою про переведення з одного виду пенсії (за віком) на інший (у зв`язку з втратою годувальника) згідно статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу було відмовлено, оскільки відсутні документи, що засвідчують факт перебування на утриманні померлого годувальника [PERSON] . Встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні чоловіка необхідне позивачу для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 серпня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 06 вересня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у відкрите судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог заперечує у повному обсязі. 23 серпня 2019 року судом було отримано відзив на позовну заяву з якого вбачається, що з вимогами викладеними у позовній заяві відповідач не згоден, оскільки позивач при зверненні до Добропільського об`єднаного УПФУ Донецької області не дотрималася вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 22-1 від 25.11.2005 року щодо надання документів, що засвідчують факт перебування на утриманні померлого годувальника, а тому підстави для задоволення позовної заяви відсутні. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26 травня 2012 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку було зроблено відповідний актовий запис № 157 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Чоловік позивача, [PERSON] , помер [INFO] у віці 82 років, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке було видано Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 944. Із долученої до матеріалів справи копії довідки № 1422012150 від 27.10.2015 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Горький було взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , і перемістилася з тимчасово окупованої території за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] . Згідно копії довідки № 1422008490 від 23.02.2015 року [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Новоекономічеське Красноармійського району Донецької області було взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] і перемістилася з тимчасово окупованої території за фактичним місцем проживання: [ADDRESS] . З довідки виконавчого комітету Добропільської міської ради за підписом голови квартального комітету Вініченко І.М. від 06.06.2019 року вбачається, що позивач проживала з 27 жовтня 2015 року разом зі своїм чоловіком [PERSON] , 1937 року народження, на момент його смерті, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Беручи до уваги, що позивач разом зі своїм чоловіком були зареєстровані за однією адресою, та на день смерті [PERSON] [INFO] , також сумісно проживали за однією адресою, а саме: [ADDRESS] , суд вважає, що позовна вимога щодо встановлення факту сумісного проживання разом з чоловіком [PERSON] на день його смерті, є обґрунтованою, доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про встановлення факту перебування позивача на утриманні померлого чоловіка, суд виходить з наступного. Рішенням Добропільського об`єднаного УПФУ Донецької області від 27.06.2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки відсутні документи, що засвідчують факт перебування на утриманні померлого годувальника [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.95 року, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зазначено що постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Цей факт може бути встановлений судом у разі відсутності документа про його підтвердження, виданого органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, виконкомами сільських і селищних рад, іншими організаціями. До заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім`ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; копія свідоцтва про смерть годувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; За частиною 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Підпунктом 9 п. 2.3 розділу ІІ Порядку передбачено, що також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Згідно п. 2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. З довідки Добропільського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області № 1229/а від 18.06.2019 року вбачається, що [PERSON] перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію за віком, розмір якої за березень 2019 року склав 5975,27 гривень. При цьому, згідно довідки Добропільського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області № 2088/а від 06.09.2019 року, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком, розмір якої за період з липня 2019 року по вересень 2019 року становить 6000 гривень. Беручи до уваги вищевикладене, пенсія [PERSON] на момент його смерті [INFO] становила 5975,27 грн та значно перевищувала розмір пенсії позивачки, що дає підстави вважати, що остання перебувала на утриманні померлого чоловіка. Враховуючи викладене, суд вважає, що факт перебування позивача на утриманні померлого є доведеним, оскільки встановлено, що позивач спільно проживала зі своїм чоловіком [PERSON] до дня його смерті. При порівнянні доходів [PERSON] та позивача згідно наданих матеріалів, вбачається, що розмір пенсійних виплат останньої значно менший за пенсію померлого, тому є підстави вважати, що позивач перебувала на утриманні свого чоловіка до дня його смерті. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що вимоги позовної заяви [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні свого чоловіка та сумісного з ним проживання доведені, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved