Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Нікопольської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та надання дозволу на оформлення документів. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2005 року по 12 грудня 2007 року. Від даного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу малолітня дитина залишилась проживати разом з матір'ю. Відповідач не приймає участі у виховані сина, дитина перебуває на повному матеріальному утриманні позивача, яка дбає про його стан здоров'я, моральний та духовний розвиток дитини. З відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 450 грн., щомісячно починаючи з 19 вересня 2007 року до повноліття дитини. [PERSON] проживає в м. Донець територія якого, на даний час є тимчасово окупованою та з грудня 2013 року припинив сплачувати аліменти. Зараз позивач має намір разом з сином виїжджати за кордон, зокрема, до родичів, які проживають в Російській Федерації, а також на відпочинок до інших країн з метою оздоровлення та розширення світогляду дитини. Однак отримати дозвіл батька на виїзд сина за кордон України, позивач не має можливості, оскільки вона втратила з ним зв'язок, тому просила суд надати їй дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон малолітньому [PERSON], [INFO] без згоди батька, а також надити малолітньому [PERSON], [INFO], дозвіл на виїзд до Російської Федерації в супроводі матері [PERSON] на час її перебування в Російській Федерації та на багаторазові тимчасові виїзди в будь-яку країну світу на оздоровчий відпочинок до досягнення дитиною 16-ти років без дозволу та супроводу батька. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про день розгляду справи був належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, жодних заяв від нього до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає доцільним розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Представник Служби у справах дітей Нікопольської міської ради особи з позовом ознайомлений, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 16 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. Дитина та її батьки для возз'єднання сім'ї мають право на вільний в'їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сім'ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними, зобов'язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання. Як встановлено судуом, строни перебувли у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2005 року по 12 грудня 2007 року (а.с.9,10). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6) Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває її утриманні (а.с.11). Рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області від 15 жовтня 2007 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі 450 грн., щомісячно до досягнення дитино повноліття (а.с.13). [PERSON] проживає в м. Донець, яка на даний час є тимчасово окупованою та з грудня 2013 року не сплачує аліменти. Відповідач не приймає участі у виховані дитини, малолітній [PERSON] перебуває на повному матеріальному утриманні позивача, яка дбає про його стан здоров'я, моральний та духовний розвиток дитини. Зараз позивач має намір разом з сином виїжджати за кордон, зокрема, до родичів, які проживають в Російській Федерації та на відпочинок до інших країн з метою оздоровлення та розширення світогляду дитини. Однак для виїзду з дитиною за кордон необхідний дозвіл батька, але отримати його позивач не має можливості, оскільки вона втратила зв'язок з відповідачем та не спілкується з ним. Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Відповідно до п. 4 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, в тому числі, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи те, що порядок виїзду дитини за кордон без згоди одного з батьків визначений чинним законодавством України та відповідає інтересам дитини, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги [PERSON] та надати їй дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон малолітньому [PERSON], [INFO] без згоди батька, а також надити малолітньому [PERSON], [INFO], дозвіл на виїзд до Російської Федерації в супроводі матері [PERSON] на час її перебування в Російській Федерації та на багаторазові тимчасові виїзди в будь-яку країну світу на оздоровчий відпочинок до досягнення дитиною 16-ти років без дозволу та супроводу батька. З урахуванням викладених обставин, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved