Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що є власником домоволодіння № 19 по вул. Українській в с. Скопівка Коломийського району. Право власності зареєстровано 19.05.2014 року на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 грудня 2013 року. Весною 2009 року, позивач із гр. [PERSON] [INFO], жителькою с. Скопівка, вул. Українська, 19, Коломийського району домовилися про те, що позивачка буде доглядати за нею, так як вона часто хворіла і була не в силі проживати самостійною. До жовтня 2009 року позивач доглядала за [PERSON] та надавала їй всю життєво-необхідну допомогу без оформлення будь-яких документів, які б засвідчували про те, що вона її доглядає на законних підставах. 13 жовтня 2009 року, [PERSON] оформила на позивачку заповіт та призначила її своїм спадкоємцем. Після цього, позивачка, усвідомлюючи свій обовязок по утриманні та догляді [PERSON], виконувала всі роботи по утриманню в належному стані будинку та господарства, обробляла земельну ділянку. Позивач вказує на те, що одного дня прийшла надавати [PERSON] допомогу і побачила, що в будинку знаходилась гр. [PERSON], із своїми дітьми, яка є дружиною племінника [PERSON] На вимогу позивача покинути будинок, гр. [PERSON] не реагувала та висловлювалась в сторону позивача нецензурною лексикою та погрожувала фізичною розправою, мотивуючи тим, що що вона є родичкою [PERSON] і повинна доглядати за нею, хоча [PERSON] була проти цього. Після цього, позивач неодноразово відвідувала гр. [PERSON], але гр. [PERSON] постійно вчиняла сварки, проганяла її, перешкоджали увійти в приміщення будинку. 25 вересня 2015 року гр. [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння № 19 по вул. Українська в с. Скопівка, Коломийського району. Позивач зареєструвала право власності на спадкове будинковолодіння 19.05.2014 року на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 03.12.2012 року. Позивач зверталася до суду про примусове виселення гр. [PERSON] і заочним рішенням від 03.12.2013 року, з урахуванням ухвали про виправлення помилки від 13.10.2014 року було позов задоволено. Однак при виконанні рішення виявилося, що разом з [PERSON] незаконно вселилася вся її сімя відповідачі по справі, склад якої на момент прийняття рішення позивачу був невідомий. На підставі виконавчого листа від 29 серпня 2014 року було відкрито виконавче провадження про примусове виселення, але під час виконання виявилося що разом з [PERSON] незаконно вселені неповнолітні діти. Згідно акту державного виконавця від 24.11.2014 року та довідки Ліснохлібичинської сільської ради від 12.01.2015 року № 1/02-34/05 встановлено, що у будинку по вул. Українській у с. Скопівка, разом з боржницею проживає пятеро малолітніх дітей, які не вказані у виконавчому листі. Виселення боржниці матері малолітніх дітей, може призвести до залишення дітей без догляду матері в небезпечному для їх здоровя становищі. Тому постановою від 16.03.2015 року виконавче провадження було закінчено. Крім дітей там поселилися і інші повнолітні особи, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] з дочкою [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], малолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та можливо ще інші особи. Позивачка вказує, що відповідачі мають постійне місце проживання і зареєстровані за адресою [INFO], що підтверджується довідкою виданою Ліснохлібиченською сільською радою Коломийського району за № 709 від 22.07.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Просить суд позов задоволити та усунути їй перешкоди в користуванні будинковолодінням № 19 по вул. Українська в с. Скопівка, Коломийського району шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак звернулась до суду із заявою в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги повністю підтримала. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Від представника органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Просить вирішити справу на розсуд суду. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлялися про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили, а тому, суд вважає за можливе вирішити справу заочно на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, а-саме: копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копію заочного рішення від 03 грудня 2013 року № 346/6280/13-ц, копію ухвали про виправлення помилки від 13 жовтня 2014 року № 346/4235/14-ц; копію виконавчого листа № 346/4235/14-ц; копію постанови ВДВС МрУЮ про відкриття виконавчого провадження від 06 листопада 2014 року; копію постанови ВДВС МрУЮ про закінчення виконавчого провадження; копію довідки про склад сімї відповідачів № 288 від 02 квітня 2015 року; копію довідки про фактичне місце проживання відповідачів № 289 від 02 квітня 2015 року; копію заяви від 06 лютого 2013 року, з якої вбачається, що позивач зверталась в органи МВ УМВС для вжиття необхідних заходів щодо виселення відповідачів; копію заяви від 11 березня 2014 року з якої вбачається, що позивач зверталась до сільської ради для вжиття необхідних заходів щодо виселення відповідачів; 2 копії відповіді Ліснохлібичинськоїх ради від 25.02.2013 року, 03.04.2014 року; копії відповіді Ліснохлібичинської сільської ради даної [PERSON] від 03.04.2014 року, 03.07.2014 року; копію висновку ДІМ МВ УМВС від 23 лютого 2013 року; копію паспорта та ідентифікаційного номера [PERSON], [INFO], суд вважає, що позов частково підставний і підлягає до часткового задоволення, оскільки позивач є власником будинковолодіння, що знаходиться по вул. Українська, 19 в с. Скопівка, Коломийського району, право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідачі безпідставно вселились до вищевказаного будинковолодіння, на прохання позивача виселитись в добровільному порядку не реагують, чим чинять перешкоди в користуванні позивачем своєю власністю. В ст. 317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.2 ст. 318 ЦК України всі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Тому, суд дійшов до висновку, що з метою поновлення порушених прав позивача на володіння та користування належним їй майном слід зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні будинковолодінням в с. Скопівка, вул. О.Довбуша, 18, Коломийського району шляхом їх виселення з даного житлового будинку разом з неповнолітніми: [PERSON] [INFO], [PERSON] 2000р.н., [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] 2005р.н., [PERSON] [INFO], [PERSON] 2011р.н. В решті позовних вимог слід відмовити, оскільки позовна вимога щодо виселення інших осіб є неконкретизованою, не грунтується на будь-яких доказах. В судовому засіданні не встановлено факту проживання в спірному будинковолодінні таких осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved