Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.2018 року вона є власником квартири під [ADDRESS] . Позивач вказує, що після придбання даної квартири, в ній почав проживати її знайомий [PERSON] разом зі своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] . Пізніше [PERSON] попросив зареєструвати його колишню дружину - відповідача [PERSON] 06.09.2018 року позивач зареєструвала місце проживання відповідача у своїй квартирі. Однак, відповідач з дати реєстрації у вказаній квартирі так і не заселялася та не проживала. 11.04.2019 року [PERSON] зі своїми синами добровільно припинили користуватися квартирою та знялись з реєстрації, а відповідач не бажає добровільно виписатися з квартири, що належить позивачу. Особистих речей відповідача в квартирі немає, її реєстрація створює перешкоди у користуванні та розпорядженні житлом, спричиняє додаткові витрати, а тому позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. В судове засідання відповідач не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена за зареєстрованою адресою проживання рекомендованими листами, а також, була викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подала, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 28.08.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П., зареєстрованого в реєстрі за № 3-2797. З довідки наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про місце проживання та склад сім`ї № 2619 від 12.04.2019 року, вбачається, що в зазначеній квартирі зареєстрована з 06.09.2018 року [PERSON] , відповідач по справі. (а.с.11). Як вбачається з довідки наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про місце проживання та склад сім`ї № 2759 від 16.04.2019 року, що в квартирі [ADDRESS] з 11.04.2019 року зареєстровано 7 осіб, з яких [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тобто діти відповідача та її бувший чоловік зареєстрували своє місце проживання за іншою адресою (а.с.18). Представник позивача суду пояснив, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . На прохання знайомого, позивач дозволила зареєструвати місце проживання відповідача в своїй квартирі, хоча відповідач, фактично, ніколи не проживала в цій квартирі, не несла жодних витрат на утримання житла та спору з приводу користування квартирою не було. Представник позивача зазначив, що відповідач не є членом сім`ї позивача, особистих речей та майна відповідача в квартирі немає, і факт її реєстрації створює перешкоди у користуванні та розпорядженні житлом позивачу, спричиняє додаткові витрати. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , суду пояснив, що відповідач [PERSON] - його дружина, шлюб з якою був розірваний в 2014 році, але в минулому році відповідач зареєструвалась разом з ним в квартирі позивача, хоча фактично не вселялася до помешкання, в даний час поїхала за кордон. Свідок зазначив, що він разом зі своїми дітьми добровільно знялись з реєстрації в квартирі позивача. Свідок [PERSON] , підтвердив факт реєстрації відповідача в квартирі позивача та не проживання відповідача в цій квартирі. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до приписівст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідача можливо визнати такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . Доказів які б спростовували зазначене, не надано. На підставі ст.141 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивача, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved