Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2003 р., від якого вони мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося, оскільки постійні непорозуміння зіпсували їхні сімейні стосунки. На протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні характери, погляди на виховання дітей, життя та сімю. Внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Постійні сварки, що виникали з ініціативи відповідача, спричиняли позивачу та їхнім дітям душевні страждання. На думку позивача, їх подальше спільне проживання з відповідачем і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач, посилаючись на те, що вони спільного господарства не ведуть, життям один одного не цікавляться, а отже їх шлюб фактично розпався і в майбутньому поновленим бути не може, просила суд шлюб розірвати за рішенням суду. Позивач в судове засідання не зявилась, подавши заяву, в якій просила проводити розгляд справ без її участі, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 04.10.2003 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Виконавчому комітеті Мостівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, актовий запис № 5, що підтверджується повторним Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 231602 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 9, 10). Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved