Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 03.08.2019р. Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 553. Від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені. Батько дитини з сім`єю не проживає, допомоги на утримання доньки не надає, тому позивачка вимушена звернутись за допомогою до суду і просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, на примирення з відповідачем не згодна та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 03.08.2019р. Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 553. (а.с.7) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.03.2020 року Нікольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.8) Відповідно до копії довідки про склад сім`ї № 375 від 13.08.2021 року та довідки № 1608 від 13.08.2021 року, виданих Нікольською селищною радою Донецької області встановлено, що малолітня [PERSON] , 2020 року мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10, 11) Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ст. 84 Сімейного кодексу України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, таке право виникає незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюбні відносини між сторонами припинені, подружжя разом не проживає, відповідач не прийняв заходів для збереження сім`ї, позивач на примирення не згодна, тому суд вважає за можливе розірвати шлюб. Проаналізувавши надані докази та норми сімейного законодавства, які встановлюють обов`язок батьків по утриманню дитини та порядок і умови стягнення аліментів, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню в повному обсязі, тому що судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, домовленості між батьками щодо способу виконання батьком дитини обов`язку по його утриманню між сторонами не досягнуто, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, враховуючи, що з відповідача стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку і не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не менш ніж 1006,50 грн., суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 27.08.2021 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, що в загальному розмірі не буде перевищувати 1/2 частину доходів відповідача. Стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в більшому розмірі про який просить позивач може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище. В решті позовних вимог відмовити. Судовий збір по справі становить: за подання позову про розірвання шлюбу - 908,00 гривень, за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини - 908,00 гривень та за подання позову про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку - 908,00 гривень. Згідно статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а також, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Що стосується стягнення з відповідача витрат з оплати правової допомоги суд зазначає наступне. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За приписами ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також, розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018р. у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. За матеріалами справи встановлено, що 26 серпня 2021 року між адвокатом Кінько О.В. та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги в якому зазначено, що ціна договору за правову допомогу становить 1000,00 гривень, а тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов`язані з правничою допомогою.

Outcome: partial