Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 02.04.2015 року відповідач, перебуваючи на посаді заступника голови Приморської міської ради з питань діяльності виконавчих органів, через засоби масової інформації - телевізійний канал «ЮГ» 08.04.2015 року поширив відносно неї неправдиву інформацію, що принижує її честь гідність та ділову репутацію, яка полягала в тому, що вона нібито погрожувала здійснити підпал будівлі міської ради у разі невиплати їй заборгованості по заробітній платі. Цього ж дня відповідач викликав працівників Приморського РВ ГУМВС України і подав заяву, в якій просив провести з нею профілактичну бесіду з приводу її погрози підпалу будівлі Приморської міської ради. Згідно з висновком про результати розгляду вказаного повідомлення перевірка припинена, так як не добуті які-небудь об'єктивні дані, які свідчать про те, що вона дійсно намагалась здійснити підпал будівлі міської ради, погрожувала фізичною розправою працівникам міської ради, та згідно з висновком у її діях відсутній склад кримінального та адміністративного правопорушення. Неправомірними діями відповідача принижена її честь та гідність, заподіяна моральна шкода, яка виразилася у моральних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідач принизив її перед іншими людьми та поширив відомості стосовно неї, що вона скоїла злочин. Вона сильно переживала, хвилювалася, вимушена була виправдовуватись перед мешканцями міста та району, які бачили випуск новин, доводити, що вона ніякого злочину не вчиняла. Просила: 1) визнати, що поширені відповідачем відомості про те, що вона вчинила злочин, а саме: погрожувала здійснити підпал будівлі Приморської міської ради у разі невиплати їй заборгованості по заробітній платі, не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію; 2) зобов'язати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно неї; 3) стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та суму оплаченого судового збору (а.с.3,4). 26.06.2015 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву, в якій аналогічно обґрунтувала свої вимоги та просила: 1) визнати, що поширені відповідачем відомості про те, що вона вчинила злочин, а саме: погрожувала здійснити підпал будівлі Приморської міської ради у разі невиплати їй заборгованості по заробітній платі, не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію; 2) стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та стягнути суму оплаченого судового збору (а.с.30,31). Ухвалою суду від 23.06.2015 року по справі залучено у якості співвідповідача Приморську міську раду Запорізької області (а.с.25). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала викладене у позові, пояснила, що 01.04.2015 року вона була на прийомі у першого заступника Приморської районної ради з приводу невиплати їй заробітної плати, він направив її до першого заступника Приморської міської ради, пообіцяв вирішити дане питання. 02.04.2015 року вона прийшла до міської ради. Коли закінчилася планерка, вийшов [PERSON], їй сказав, що о 14-00 годині її питання буде вирішуватися, у кабінет до нього вона не заходила. Після цього вона сіла у коридорі і з 09-30 годин до 14-00 годин там чекала, не вставала, агресії не проявляла. З 09-30 годин до 12-00 годин вона спілкувалася з депутатом [PERSON] з приводу виплати їй заробітної плати. В руках у неї був тільки телефон та ключі від квартири. Приблизно о 12-00 годині їй принесли пакет, в ньому були документи, через 15 хвилин вона віддала його доньці. Вона нікому не погрожувала. О 13-58 годині вона хотіла піти до [PERSON], але залетіли міліціонери, які шукали її. Потім вони стали її опитувати, прийшли кореспонденти. До 16-15 години вона знаходилася у міській раді, питання по виплаті заробітної плати не було вирішено, після цього вона захворіла. Пізніше їй подзвонила знайома, сказала, що її показують по телебаченню, говорять, що вона погрожувала спалити міську раду. Після цього її онуку у школі казали що його бабка терорист. На базарі з нею знайомі здороваються: «Привіт, терористка». А вона з 1972 року живе у Приморську, була депутатом трьох скликань, її знають багато людей, тому таке слухати їй стидно, цим її принизили та образили. Інформація про її погрози підпалу міської ради, повідомлена [PERSON] по телебаченню та поширена невизначеному колу осіб, є недостовірною, відповідач це повністю видумав. У загальному відділі вона сказала: «Вам мало залишилося», але вона мала на увазі, що строк їх повноважень закінчується. Моральну шкоду, завдану відповідачем, вона визначила у сумі 10 000 грн., оскільки понесла витрати на медикаменти, капельниці, перенесла душевній біль, страждання. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] підтримав усе викладене у позові, додатково пояснив, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підтверджуються Висновком Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області про результати розгляду повідомлення від 16.04.2015 року, записом телевізійної передачі, поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідачем щодо [PERSON] поширена повністю недостовірна інформація невизначеному колу осіб, оскільки вона не погрожувала підпалом міської ради. Таким чином порушені її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію, оскільки її прилюдно виставили злочинцем, погіршилася її оцінка як особистості в очах оточуючих. Наявність у [PERSON] сумки або пакету не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, є припущенням. [PERSON] позитивно характеризується, до адміністративної не притягувалася, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, душевною хворобою не страждає. Вважає, що в діях відповідача мається юридичний склад правопорушення: поширення інформації, поширена інформація стосується [PERSON], є недостовірною та порушує її особисті немайнові права, завдає їй шкоду. На порушенні відповідачем її ділової репутації не наполягає. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] пояснив, що 02.04.2015 року він перебував на своєму робочому місці в приміщенні Приморської міської ради Запорізької області, куди зранку прийшла і [PERSON] На початку дванадцятої години депутат міської ради [PERSON] повідомив йому, що [PERSON] у бесіді з ним пообіцяла у разі невиплати їй до 14-00 години грошової суми 2000 грн. влаштувати у міській раді феєрверк, що у неї для цього усе з собою. О 13-10 години також до нього в кабінет зайшов працівник міської ради [PERSON], який запитав, чи відомо йому про наміри [PERSON] О 13-40 годин він (відповідач) знаходився в кабінеті №3, туди зайшла [PERSON] і стала вимагати від [PERSON] копії документів, на що отримала відмову та пропозицію звернутися письмово для отримання документів. На це позивач сказала: «Ну нічого. Недовго Вам залишилося». Зазначена фраза більш як переконливо характеризувала її рішучі наміри. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування в Україні» до обов'язків посадових осіб, у тому числі належать недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави. Маючи наявну інформацію та враховуючи неприязне до нього відношення [PERSON], він не став звертатися до [PERSON] для з'ясування її намірів, а звернувся до Приморського РВ ГУМВС України з заявою про проведення з нею профілактичної бесіди. Мета такого звернення - попередити можливі негативних наслідки дій або бездіяльності з боку виконавчого комітету міської ради та громадянки [PERSON] Усі вказані факти підтверджуються його поясненнями та [PERSON] від 02.04.2015 року. Позивач позовні вимоги обґрунтовує Висновком про результати повідомлення начальника Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, згідно з яким [PERSON] заявила депутату [PERSON], що при невиплаті їй заробітної плати вона влаштує феєрверк. Погрози, заявлені [PERSON] та відображені у показах свідка, мають ознаки ст.195 КК України. Згідно з науково-практичним коментарем КК України погроза знищення майна може бути виражена усно, письмово, жестами, демонструванням засобів, якими можна привести майно у непридатність. Цей злочин вважається закінченим в момент сприйняття погрози знищення майна особою, якій вона адресується. Звернення до Приморського РВ, яке зареєстровано в ЖЄО 02.04.2015 року за №839 і є моментом сприйняття загрози знищення майна. Пред'явлений до нього позов є необґрунтованим. Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» чітко визначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі. 02.04.2015 року він знаходився на своєму робочому місці, що підтверджується табелем робочого часу. Засоби масової інформації 02.04.2015 року не брали у нього інтерв'ю як у громадянина України, а задавали питання щодо ситуації, яка склалась в приміщенні міської ради та отримували на ці питання відповіді від посадової особи місцевого самоврядування. Цей факт підтверджується і записом з його коментарем, наданим позивачем, де чітко зазначено його посаду при наданні коментарю. Просив у позові відмовити як у необґрунтованому та безпідставному. Представник співвідповідача Приморської міської ради Запорізької області Іотова В.В. суду пояснила, що Приморська міська рада позовні вимоги не визнає та заперечує з наступних підстав. З показань депутата міської ради [PERSON], заступника голови міської ради [PERSON] та першого заступника [PERSON] вбачається, що 02.04.2015 року [PERSON] прийшла до міської ради з вимогою виплати коштів у сумі 2000 грн., у разі їх не отримання вона заявила, що має намір вчинити підпал будівлі міської ради, про що довела до відома працівників міської ради. Сприйнявши слова позивача як пряму погрозу вчинити рішучі дії щодо порушення громадської безпеки у приміщенні міської ради та, враховуючи, що в-руках позивачки був пакет з невідомим вмістом, з метою попередити неправомірні дії, заступник голови міської ради [PERSON] звернувся до правоохоронних органів для проведення профілактичної бесіди з [PERSON] Відповідно до ст.8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до основних обов'язків посадової особи органу місцевого самоврядування належить недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави. Дії заступника голови міської ради [PERSON] відповідають вимогам чинного законодавства та були спрямовані на недопущення перешкоди нормальної діяльності органу місцевого самоврядування. [PERSON] є посадовою особою, він був на робочому місці, усі події відбувалися у міській раді, при вирішенні даного конфлікту він виконував свої посадові обов'язки відповідно до посадової інструкції та діючого законодавства. Вимоги позивача необґрунтовані, її твердження про відсутність погрози з її боку, не відповідають дійсності. Просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника співвідповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 02.04.2015 року зареєстровано повідомлення (ЖЄО №839 від 02.04.2015 року) щодо погроз громадянки [PERSON] улаштувати підпал будівлі міської ради . Виїздом СОГ на місце пригоди було встановлено, що дійсно [PERSON] висловлювала такі наміри, але свій намір не здійснила. Даний випадок підтвердили опитані заступник голови Приморської міської ради [PERSON] та депутат районної ради [PERSON] За даним повідомленням прийнято рішення згідно Закону України «Про звернення громадян» - висновок 666 від 16.04.2015 року (а.с.53). У висновку за результатами розгляду повідомлення начальника Приморського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області від 16.04.2015 року встановлено, що 02.04.2015 року до чергової частини Приморського РВ надійшло повідомлення від начальника Приморського РВ про те, що 02.04.2015 року [PERSON] вчинила скандал та погрожує фізичною розправою робітникам Приморської міської ради. Опитана [PERSON] пояснила, що 09.09.2014 року вона звільнена з посади директора КП «ПЖЕО», але їй не виплачені розрахункові суми, хоча вона неодноразово зверталася до міської ради. 02.04.2015 року вона знову звернулася до міської ради, від заступника голови міської ради [PERSON] їй стало відомо, що заборгованість вона може отримати о 14-00 годин 02.04.2015 року, тому залишилася чекати виплати заборгованості, скандалу не вчиняла, робітникам ради не погрожувала. Заступник голови Приморської міської ради [PERSON] пояснив, що 02.04.2015 року він знаходився на своєму робочому місці, о 11-30 години депутат Приморської міської ради [PERSON] йому повідомив, що [PERSON] пообіцяла що у разі невиплати їй до 14-00 години заборгованості 2000 грн., вона влаштує підпал будівлі міської ради, що у неї у сумці знаходиться горюча суміш. Тому він написав заяву у Приморський РВ з проханням проведення з нею профілактичної бесіди. [PERSON] пояснив, що 02.04.2015 року о 09-00 годині він знаходився у будівлі Приморської міської ради, до нього звернулася [PERSON] з питання отримання заборгованості, він рекомендував їй звернутися до директора КП «ПЖЕО», а потім сам звернувся до директора з даним питанням, на що отримав відповідь, що 02.04.2015 року [PERSON] не виплатять гроші. На це [PERSON] сказала, що при невиплаті їй заробітної плати вона вчинить феєрверк, фізичною розправою співробітникам вона не погрожувала. У ході перевірки будь-яких об'єктивних даних про те що [PERSON] дійсно намагалася здійснити підпал міської ради, погрожувала фізичною розправою співробітникам міської ради, не представилося можливим, за даним фактом відсутній склад кримінального та адміністративного правопорушення. Тому вважав би вказану перевірку припинити, матеріали списати до справи, повідомити усіх заінтересованих осіб (а.с.5-6,37-38,44-45,56-57). Згідно з табелем обліку використання робочого часу Приморської міської ради за період з 01.04.2015 року до 15.04.2015 року [PERSON], заступник міського голови з питань діяльності виконкому, 02.04.2015 року перебував на роботі (а.с.23). З запису випуску новин телевізійного каналу «ЮГ» від 08.04.2015 року, який оглянутий у судовому засіданні, вбачається, що диктор повідомив, що « заступник міського голови [PERSON] пояснив виклик міліції тим, що колишній керівник КП «ПЖЕО», вимагаючи свою заробітну плату, погрожувала спалити будівлю мерії, хоча міська рада не має ніяких обов'язків перед [PERSON].». [PERSON] особисто сказав, що «міліцію викликали тому, що на сьогодні керівник, вимагаючи гроші, чомусь вирішив спалити міську раду» (а.с.7). У виписці з ЄДРПОУ вказано, що Приморська міська рада Приморського району Запорізької області зареєстрована як юридична особа (а.с.67). У протоколі №1 рішення Приморської міської ради вказано про затвердження [PERSON] на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів (а.с.78). Згідно з його посадовою інструкцією він зобов'язаний, у тому числі здійснювати керівництво апаратом виконавчого комітету, що знаходиться в його підпорядкуванні, і забезпечувати правильну організацію його роботи по забезпеченню життєдіяльності та технічного розвитку міста, сіл і селищ (п.1); не допускати дії або бездіяльність, які можуть зашкодити інтересам самоврядування та держави (п.1.7) (а.с.79-81). У заяві [PERSON] на адресу Приморської міської прокуратури, обласної прокуратури, Приморської РДА, Приморського районного відділу міліції, секретарю Приморської міської ради від 03.04.2015 року вказано, що вона незаконно звільнена з роботи, заборгованість по заробітній платі не виплачена, 01.04.2015 року вона була на прийомі у першого зама [PERSON], він переговорив з першим замом міської ради по телефону і сказав їй 02.04.2015 року піти у міську раду. Коли вона туди прийшла, там була планерка, після її закінчення о 09-20 годині вона зайшла у кабінет [PERSON], спитала, чи може вона отримати зарплату, що у неї тяжке матеріальне становище, на що [PERSON] відповів, що вирішують, щоб вона прийшла о 14-00 годині. Але заробітну плату їй не виплатили, викликали міліцію і відбирали у неї пояснення. Просила посприяти їй в отриманні заробітної плати, і якщо їй 03.04.2015 року до 15-00 годин не буде виплачена заробітна плата за вересень, серпень 2014 року, хоча б на 50%, а другу половину наступного дня, від такого приниження вона покінчить із собою, про що вона попереджає письмово, а то знову пришлють наряд міліції (а.с.75-77). У судовому засіданні позивач визнала, що це її заява, що відповідь на неї вона так і не отримала. З даної заяви вбачається, що після спірних подій 02.04.2015 року у міській раді, вона наступного дня 03.04.2015 року звертається до державних органів з вимогою виплати заробітної плати, попереджає, що, якщо їй не буде виплачена заробітна плата, хоча б частково, вона покінчить із собою. Крім того, вона письмово зазначила, що з [PERSON] вона розмовляла у кабінеті, хоча у судовому засіданні цього факту вона не визнавала. Тобто їх розмова відбувалася, як і зазначав у судовому засіданні свідок [PERSON] у нього в кабінеті. При цьому ні [PERSON], ні [PERSON] не говорили, що при їх розмові були присутні свідки [PERSON] або [PERSON], на свідчення яких посилається позивач. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є редактором газети «Юг-Інформ», вранці 02.04.2015 року він ішов біля Приморської міської ради, там зустрів [PERSON], яка сказала йому, що її незаконно звільнили, не виплатили заробітну плату, що вона прийшла до міської ради з метою отримати заробітну плату. У неї був в руках пакет, але він був пустий. Вона сиділа в коридорі, потім вони вийшли на крильце. [PERSON] виходив, намагався стати посередником між [PERSON] та міською радою, у них відбулася емоційна розмова. Він погроз будь-яких від [PERSON] не чув, але вона була у відчаї. Він був поряд з [PERSON] не постійно, не тривалий час, не бачив, щоб вона заходила до [PERSON] Людей у міській раді було багато. До 12-00 годин [PERSON] вийшов та сказав, що поїде у КР «ПЖЕО», щоб вирішити даний конфлікт. Він поїхав з [PERSON] Але там у [PERSON] нічого не вийшло. Коли після обіду він (свідок) повернувся до міської ради, то обстановка змінилася, робітники міліції відбирали пояснення, сказали, що їх викликали з метою профілактики. Свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] він знає з 2008 року, він працював у її підпорядкуванні у КП «ПЖЕО», продовжує сприймати її як начальника. 01.04.2015 року вона подзвонила йому, сказала, що була на прийомі у голови районної адміністрації з приводу невиплати заробітної плати, запросила його прийти наступного ранку до міської ради. 02.04.2015 року він о 09-00 годині прийшов до міської ради, почекали, о 09-30 годині усі стали виходити з планерки, в коридорі було багато людей, вийшов [PERSON] [PERSON] з ним говорила про виплату заробітної плати, він сказав, що питання буде вирішуватися після обіду - з 14-00 годин. [PERSON] сказала йому, щоб він не чекав, йшов додому. О 09-40 годині він уїхав. В руках у [PERSON] він бачив телефон. Вона з усіма спілкувалася, була спокійна, нікому не погрожувала. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] є її матір'ю. 01.04.2015 року [PERSON] звернулася до виконуючого обов'язки голови Приморської районної ради з питання виплати їй заборгованості по заробітній платі, там їй сказали підійти 02.04.2015 року до міської ради, де питання буде вирішено. 02.04.2015 року вони з нею прийшли до міської ради, коли планерка закінчилася, у коридорі було багато людей, [PERSON] сказав матері, яка не заходила до нього у кабінет, що до 14-00 години питання про виплату заробітної плати буде вирішено. [PERSON] залишилася чекати у коридорі. Стан у неї був адекватний, в руках у неї нічого не було. Приблизно об 11-00 годині [PERSON] принесла їй папери по ринку у пакеті. Вона (свідок), коли виходила, цей пакет забрала, у [PERSON] у руках не залишалося нічого. Вона періодично залишала [PERSON]: ходила в аптеку, потім в магазин по хліб, зустрічала дитину зі школи, віддала дитині ключі. [PERSON] нікому не погрожувала, була спокійна та врівноважена, хоча почувала себе не зовсім гарно, оскільки в неї піднявся цукор. Вона спілкувалася з [PERSON], який її провокував, але та не реагувала на це, з [PERSON], Василенко, іншими. На питання, куди свідок діла пакет, пояснила, що віддала його дитині, коли дитину зустрічала зі школи. Оцінюючи пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], яких позивач просила викликати у судове засідання на підтвердження свого позову, суд звертає увагу на наступне. Вони пояснили, що ніяких погроз про підпал міської ради, інших погроз вони від [PERSON] не чули. Але свідок [PERSON] був з [PERSON] у міській раді дуже короткий період часу, і не міг безпосередньо сам усе бачити, що робила та говорила [PERSON], що відбувалося у міській раді, де було багато людей, у тому числі після його від'їзду; до того ж до теперішнього часу він сприймає [PERSON] як свого начальника. Свідок [PERSON], редактор газети «Юг-Інформ», поговорив з [PERSON] і уїхав, теж не був з нею постійно, не міг усе бачити та чути. Крім того, він підтвердив, що в руках [PERSON] був пакет, але пустий, хоча не сказав, як він визначив, що пакет пустий. Свідок [PERSON], яка є донькою [PERSON], теж не була весь час поряд з [PERSON], виходила,у тому числі дитині віддати ключі від квартири, ще виходила в аптеку, магазин, потім приходила. Тільки коли її спитали, куди ж вона ж діла пакет [PERSON], сказала, що віддала його дитині, коли давала ключі, хоча раніше про це не говорила, що викликає сумнів у правдивості її відповіді. Виходячи з наведеного, враховуючи, що свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], визнали, що людей у міській раді було багато, був робочий день, що вони поряд з [PERSON] були не постійно, вона з багатьма спілкувалася, суд вважає, що їх пояснення, що ніяких погроз про підпал міської ради, інших погроз вони від [PERSON] не чули, не можуть бути доказами того, що вона у міській раді таких погроз не заявляла, у тому числі у їх відсутність. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є першим заступником міського голови Приморської міської ради, на початку квітня 2015 року (точну дату не пам'ятає) після закінчення планерки він пішов у свій кабінет, в коридорі побачив [PERSON], [PERSON] [PERSON] зайшла в його кабінет, зупинилася біля дверей і сказала, що їй обіцяли о 14-00 годині видати заборгованість по заробітній платі, і якщо цього не виконають, то вона вчинить акт самоспалення або підпал міської ради. У неї була сумка або пакет, вона похлопала по ній, і сказала, що для цього у неї усе мається, що про неї вони ще узнають. В її сумці (пакеті) могла розміститися пляшка з сумішшю 1,5 л або 2,0 л. Її погрозу він сприйняв як реальну. Після цього вона з приміщення міського ради не уходила. Після обіду він та [PERSON] обсудили цю ситуацію. Він сказав [PERSON] про погрози [PERSON] Знаючи добре [PERSON], яка була сильною та рішучою особою, здатною на поступок, по характеру лідером; враховуючи, що малася невиплачена їй заборгованість по заробітній платі; що вона заявила про таку погрозу, що усе це відбувається у міській раді, у громадському місці; що він відповідає за дотриманням порядку в установі; з метою попередження виконання нею погроз та негативних наслідків та для проведення з [PERSON] профілактичної бесіди було вирішено викликати робітників міліції. По телебаченню пройшла інформація про цей випадок, у тому числі виступив [PERSON], який виступив правильно. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є депутатом Приморської міської ради, весною 2015 року (точну дату не пам'ятає) у міській раді він побачив [PERSON], яка йому розповіла, що її звільнили, заробітну плату не виплатили, а їй дуже потрібні гроші. Вона була збуджена, налаштована агресивно; сказала, що, якщо їй до 14-00 годин не виплатять заробітну плату у міській раді буде «феєрверк». Погрозу вчинити «феєрверк» він зрозумів як вчинити пожежу в міській раді, сприйняв серйозно, оскільки знав її як сильну особистість, бачив її збуджений та агресивний стан. У [PERSON] в руках була сумка або пакет, в середині щось було. Вона сказала: «Спалю себе, спалю міську раду». Він почав її вмовляти це не робити, що у неї є діти, онуки, нічого хорошого з цього не буде. Потім він пішов до [PERSON], усе йому розповів, сказав, що таку ситуацію необхідно попередити, запобігти перебігу таких подій, а то в міській раді може бути підпал, і буде неприємність на всю Україну. Також він про наявність такої погрози попередив секретаря міської ради та загальний відділ. Вони теж усе це теж сприйняли серйозно. Потім він зустрів [PERSON], редактора газети «Юг-Інформ», якому розповів, що може відбутися трагедія, що він їде у КП «ПЖЕО» розмовляти про виплату заробітної плати [PERSON], якщо їй дадуть якусь суму, то вона готова не спалювати себе та міську раду. [PERSON] поїхав з ним. Але йому там відмовили через відсутність грошей. У нього була думка десь знайти гроші або позичити свої гроші, але його дружина на це не погодилася. Тоді він повернувся до міської ради, підходило 14-00 годин, з'явився наряд міліції, градус напруги відразу впав. Міліція відбирала пояснення, в його поясненнях усе вказано вірно. Без міліції, самостійно застосувати до неї якісь фізичні дії для вирішення вказаної ситуації було неможливо, оскільки у нього не було таких повноважень, [PERSON] часто судилася, могла за себе постояти. Оцінюючи пояснення свідків [PERSON], [PERSON], які були викликані судом за клопотанням відповідачів, суд звертає увагу на те, що вони впевнено свідчать про погрози з боку [PERSON] спалити будівлю міської ради, їх пояснення не суперечливі, узгоджуються між собою та з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, є конкретними і свідчать про події, учасниками безпосередньо яких вони були самі. Тому їх суд приймає до уваги. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст.10, ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Відповідно до ст.277 ЦК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Від сторін не надійшло клопотань про витребування або долучення до справи інших доказів, виклик свідків, вони просили розглянути справу на підставі доказів, які маються у справі. Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст.28 Конституції України. Відповідно до ст.32 Конституції ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст.34 кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідно до ст.ст.275, 297 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як зазначено у Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку (п.1). Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихологічної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь(поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло (п.4). При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (п.15). Разом з тим, відомості, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію повинні містити інформацію щодо конкретних фактів поведінки певної особи або конкретних обставин її життя; стосуватися певної сфери життя чи діяльності громадянина або організації, а саме інтимної сфери, професійної діяльності; містити загальну оцінку поведінки особи або конкретних обставин такої поведінки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], якій при звільненні не виплачена заборгованість по заробітній платі, для її отримання зверталася 01.04.2015 року до Приморської районної ради. 02.04.2015 року і вона прийшла до міської ради, де перший заступник міського голови Приморської міської ради [PERSON] приблизно о 09-30 годині їй сказав, що її питання буде вирішуватися о 14-00 годині. Вона стало чекати вказаного часу у приміщенні Приморської міської ради. Був робочий день, людей у міській раді було багато. Приблизно о 14-00 годині до приміщення міської ради прийшли робітники міліції, які у [PERSON], [PERSON], [PERSON] відібрали пояснення, оскільки у чергову частину Приморського РВ надійшло повідомлення про скандал та погрози фізичної розправи робітникам Приморської міської ради. 08.04.2015 року у випуску новин телевізійного каналу «ЮГ» диктор повідомив, що «заступник міського голови [PERSON] пояснив виклик міліції тим, що колишній керівник КП «ПЖЕО», вимагаючи свою заробітну плату, погрожувала спалити будівлю мерії». [PERSON] у випуску новин сказав, що «міліцію викликали тому, що на сьогодні керівник, вимагаючи гроші, чомусь вирішив спалити міську раду». 16.04.2015 року затверджений Висновок за результатами розгляду повідомлення про скандал та погрози фізичною розправою робітникам Приморської міської ради. У ході перевірки будь-яких об'єктивних даних про те, що [PERSON] дійсно намагалася здійснити підпал міської ради, що погрожувала фізичною розправою співробітникам міської ради, не представилося можливим, за даним фактом відсутній склад кримінального та адміністративного правопорушення. Тому вважав би вказану перевірку припинити. Дані обставини сторонами не оспорюються. Позивач просить визнати, що поширені відповідачем відомості про те, що вона вчинила злочин, а саме: погрожувала здійснити підпал будівлі Приморської міської ради у разі невиплати їй заборгованості по заробітній платі, не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію; стягнути у відшкодування шкоди 10 000 грн. Виходячи з юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення даного позову, суд вважає, що спір між сторонами виник з приводу достовірності поширеної інформації відносно позивача у випуску новин телевізійного каналу «ЮГ» та з приводу порушення даною інформацією особистих немайнових прав позивача. Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що у Висновку за результатами розгляду повідомлення від 16.04.2015 року вказано, що об'єктивних даних про те, що [PERSON] дійсно намагалася здійснити підпал міської ради, погрожувала фізичною розправою немає. Тобто, даний висновок підтверджує тільки те, що у позивача намагань (спроб) здійснити підпал міської ради не було. Крім того, позивач на підтвердження своїх позовних вимог посилається на пояснення свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Але ці свідки пояснили, що 02.04.2015 року був робочий день, людей у міській раді було багато, що вони поряд з [PERSON] були не постійно, вона з багатьма спілкувалася, їх пояснення, що ніяких погроз про підпал міської ради вони від [PERSON] не чули, не можуть бути доказами того, що вона у міській раді таких погроз не заявляла, у тому числі у їх відсутність. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] йому в кабінеті (те, що вона заходила до нього в кабінет зазначено позивачем особисто в її письмовій заяві від 03.04.2015 року) сказала, що, якщо їй не виплатять заборгованості по заробітній платі, то «вона вчинить акт самоспалення або підпал міської ради. У неї була сумка або пакет, вона похлопала по ній, і сказала, що для цього у неї усе мається, що про неї вони ще узнають». В її сумці (пакеті) могла розміститися пляшка з сумішшю 1,5 л або 2,0 л, її погрозу він сприйняв як реальну. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] в той день була збуджена, налаштована агресивно; сказала, що, якщо їй до 14-00 годин не виплатять заробітну плату у міській раді буде «феєрверк». Таку погрозу він сприйняв як вчинити пожежу в міській раді, сприйняв серйозно, оскільки знав [PERSON] як сильну особистість, бачив її збуджений та агресивний стан. У руках у неї була сумка або пакет, в середині щось було. Вона сказала: «Спалю себе, спалю міську раду». У заяві на адресу державних органів від 03.04.2015 року [PERSON] просить посприяти їй в отриманні заробітної плати, і якщо їй 03.04.2015 року до 15-00 годин не буде виплачена заробітна плата хоча б частково, вона покінчить із собою. Тобто, після спірних подій 02.04.2015 року у міській раді вона наступного дня звертається до державних органів з вимогою виплати заробітної плати, попереджає, що при невиплаті їй заборгованості по заробітній платі вона покінчить із собою. У цій заяві також письмово зазначила, що з [PERSON] вона розмовляла у кабінеті. При цьому ні [PERSON], ні [PERSON] не говорили, що при їх розмові були присутні свідки [PERSON] або [PERSON], на свідчення яких посилається позивач. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що інформація, яка була повідомлена у випуску новин телевізійного каналу «ЮГ» відносно [PERSON], що вона погрожувала спалити будівлю Приморської міської ради у разі невиплати їй заборгованості по заробітній платі відповідає дійсності, викладена правдиво, містить відомості про події, які існували, не є неповною або перекрученою, тобто є достовірною інформацією. Крім того, порівнюючи вказані відповідачем відомості у випуску новин та відомості, які просить позивач визнати такими, що не відповідають дійсності та принижують її честь та гідність, вбачається, що у випуску новин не застосовувалися слова або оцінка поведінки позивача - «що вона вчинила злочин»; у судовому засіданні представник позивача заявив, що позивач на порушенні відповідачем її ділової репутації не наполягає. Також, позивачем не надано та в судовому засіданні не здобуто доказів, що після поширення вказаної інформації у випуску новин відношення до [PERSON] близьких людей, друзів та знайомих змінилося, стало гірше, що вони її перестали поважати, виражали неповагу, тощо, що даною інформацією порушені її особисті немайнові права. Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не надано суду будь-яких доказів, підтверджуючих вимоги, викладені в позовній заяві, і їх не здобуто у судовому засіданні, суд вважає, що позов [PERSON] не обґрунтований, у задоволенні позовних вимог про визнання поширених відповідачем відомостей про те, що позивач вчинила злочин, а саме: погрожувала здійснити підпал будівлі Приморської міської ради у разі невиплати їй заборгованості по заробітній платі, такими, що не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію - необхідно відмовити. Якщо не підлягають задоволенню зазначені вимоги, то похідні від них вимоги позивача про стягнення на її користь у відшкодування моральної шкоди суми 10 000 грн., теж не підлягають задоволенню. Таким чином, усі зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для відмови в задоволенні позову позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed