Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області був розірваний. Від шлюбу сторони мають повнолітню дольку [PERSON], [INFO], та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], які проживаютьі перебувають на повному утриманні позивача. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їх обох дітей у розмірі 2\~500,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На даний час донька [PERSON] є повнолітньою та навчається на денній формі у Вінницькому коледжі будівництва і архітектури Київського національного університету будівництва і архітектури. В звязку з цим донька не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Вартість одного навчального курсу складає 8536,00 грн. Донька [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад, який складає в день 23,00, це близько 500,00 грн. Враховуючи підвищення цін на оплату житлово-комунальних послуг, лікування дітей, оплата коледжу та дитячого садочка, значне зростання вартості продуктів харчування, [PERSON] не має можливості в повній мірі забезпечувати своїх дітей матеріально, тому звернулася з даним позовом до суду та просила: - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання на денній формі у Вінницькому коледжі будівництва і архітектури Київського національного університету будівництва і архітектури в твердій грошовій сумі у розмірі 1700,00 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи досягнення 23 річного віку, у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою; - збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти із відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1700,00 грн; - судові витрати покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте подала\~до суду\~заяву в\~якій зазначила,\~що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове\~засідання не\~зявився,\~хоча про\~час,\~дату та\~місце судового\~розгляду повідомлявся\~належним чином,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив.\~Заяв та\~заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено,\~що заочним\~рішенням Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 04.12.2017\~року у\~справі №\~127/17647/17\~позов [PERSON]\~задоволено частково\~та збільшено\~розмір аліментів,\~які стягуються\~за рішенням\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від\~25.04.2016\~року по\~цивільній справі\~№ 127/5636/16-ц\~з [PERSON]\~на користь\~[PERSON] на\~утримання дітей\~ дочки\~[PERSON],\~[INFO],\~та доньки\~[PERSON],\~[INFO],\~шляхом збільшення\~розміру аліментів\~з 1\~000,00\~грн.\~на 2\~500,00\~грн.\~щомісячно,\~починаючи з\~часу набрання\~даним рішенням\~суду законної\~сили до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття (а.с. 22-25). Дане рішення суду набрало законної сили 27.12.2017 року. Зі змісту вищевказаного рішення вбачається, що позивач з відповідачем від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, відповідно до положень вищевказаної статті, суд не вбачає необхідності в доказуванні факту наявності в сторін двох доньок. На даний\~час [PERSON]\~навчається на\~денній формі навчання\~у Вінницькому\~коледжі будівництва\~і архітектури\~Київського національного\~університету будівництва\~і архітектури,\~за спеціальністю\~Дизайн інтерєру,\~термін навчання:\~з 01.09.2016\~року по 30.06.2020 року (а.с. 27-29). Згідно із\~п.\~15\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №3\~від 15.05.2006\~року про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів\~у відповідності\~до ч.1\~ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України,\~батьки зобовязані\~утримувати свою\~дитини до\~досягнення нею\~повноліття,\~а у\~випадках передбачених\~статтями 198,\~199\~цього Кодексу,\~і своїх\~повнолітніх дочку,\~сина. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи наведені\~обставини і\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~встановлений Законом\~України «Про\~державний бюджет\~України на\~2018\~рік»,\~що утримання\~дитини є\~обов`язком\~обох її\~батьків,\~суд дійшов\~висновку,\~що аліменти\~в розмірі\~1700,00\~грн.,\~що буде\~стягуватись на\~утримання повнолітньої доньки на період її навчання в учбовому закладі, але не більше ніж до 23-річного віку, буде обґрунтованою і законною. Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання іншої неповнолітньої доньки, то слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікован \~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. При визначені\~наявності підстав\~для збільшення\~розміру аліментів,\~визначених рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2017 року, судом враховано матеріальні можливості платника аліментів, він є працездатним. Щодо твердження позивача про те, що відповідач працює на підставі контракту за кордоном та отримує заробітну плату в розмірі 1 500,00 дол. США, то суд не приймає їх до уваги, оскільки вони не підтвердженні жодними належними доказами. Суд приймає до уваги п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Отже, розмір аліментів, який був стягнутий рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, не відповідає мінімальному розміру аліментів визначеного ч. 2 ст. 182 СК України. Суд вважає, що обставини викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів є підтвердженими, а саме що з часу призначення аліментів відбулося підвищення цін, в звязку з чим розмір аліментів визначений судом не здатний забезпечити мінімальні потреби дитини та сприяти її повноцінному розвитку, а тому приходить до висновку, що сума в розмірі 1700,00 грн., буде обґрунтованою та законною. Судом, також, прийнято до уваги, що обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків. Крім того, з часу призначення аліментів прожитковий мінімуму для дітей значно зріс, в звязку з чим визначений судом розмір аліментів є недостатнім для повноцінного розвитку неповнолітньої доньки. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 1409,60 грн. (за дві вимоги). У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved