Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати для догляду за дитиною-інвалідом [PERSON] , [INFO] , періодично щомісяця по 2000 грн. починаючи з лютого 2019 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 16.07.2011 року по 28.02.2013 року сторони перебували у шлюбі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.02.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. В шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.02.2013 року відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки - [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, [INFO] у сторін народилася спільна донька - [PERSON] , яка є дитиною-інвалідом з дитинства. Однак відповідач не приймає моральної та матеріальної участі у вихованні своєї доньки [PERSON] . Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою доньку [PERSON] . Їй неодноразово проводяться хірургічні операції, витрачаються кошти на придбання ліків та спеціальних засобів для догляду, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просить суд уточнений позов задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Крім того, позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав. Приймаючи до уваги викладене, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то у відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2011 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.02.2013 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13, 14). Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після фактичного понесення разово, періодично або постійно. За змістом вказаної правової норми витрати є додатковими, якщо вони понесені понад витрат, що здійснюються у звичайному житті дитини, та викликані особливими обставинами. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 17.03.2017 року [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом до 18 років (а.с. 16). Відповідно до індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, [PERSON] має діагноз - уроджений порок розвитку сечовидільної системи. Екстрофія сечового міхура. Вторинний пієлонефрит. Інвалідність встановлена з 12.05.2014 року (а.с.17-20). Відповідно до розрахунків Спеціалізованого Центру реконструктивної хірургії сечостатевої системи, [PERSON] проводяться планові хірургічні втручання (а.с. 21-36). Відповідно до копій фіскальних чеків, [PERSON] систематично купуються ліки та спеціальні засоби для її догляду, інші засоби особистої гігієни, що пов`язано з індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда (а.с. 37-48,82-87). Відповідно до копій листів-повідомлень, надісланих позивачкою на адресу відповідача, останнього було сповіщено про проходження їх спільною донькою лікування та повідомлено про вартість такого лікування (а.с. 49-53). Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено фактичне понесення позивачем витрат, пов`язаних з індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда. Відповідно до ст.185 СК України ці витрати є додатковими витратами. Враховуючи вищезазначене, що позивач на постійній основі несе додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] , пов`язані з індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда, що підтверджується належними та допустимими доказами, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання доньки у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст.191 СК України додаткові витрати стягуються судом з 26.02.2019 року, тобто з дня звернення до суду з даним позовом. Згідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., який позивачка не сплачувала, так як була звільнена від сплати судового збору. При цьому суд збір стягується в зв`язку з задоволенням позовних вимог, за ставками, чинними на час подання позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved