Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради. Просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Кіровоград було розірвано 06 грудня 2011 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивача та проживає з позивачем. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, з сином не спілкується, не бере участі у його вихованні, не цікавиться розвитком, життям сина, його здоров»ям, не проявляє ніякого бажання взяти сина до себе, хоча б на вихідні чи святкові дні, жодних коштів на його утримання не надає. Вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом за місцем його реєстрації та через оголошення у пресі, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що сторона позивача не заперечила. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала висновок органу опіки щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», які мають для суду характер правового звичаю і підлягають застосуванню через статтю 7 ЦК України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.16 зазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею № 11 цього ж Закону вказано, що «Сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». Згідно статті № 12 цього ж Закону вказано, що «Виховання в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті № 15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON], [INFO], виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 06 квітня 2010 року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER], виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області 01 лютого 2013 року, [PERSON], [INFO] р.н, змінила ім'я, про що 01.02.2013 року складено відповідний актовий запис №9. Прізвище, власне ім'я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - [PERSON]. [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем, про що свідчить довідка № 1574 від 23.04.2015 року про склад сім»ї та прописку КП «ЖЕО №1 КМР» та довідка про склад сім'ї №2083 від 10.06.2014 року КРЕП №11. Відповідно до характеристики, наданої дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №15 «Зірочка» виховання дитини, оплату за харчування здійснює мати [PERSON] Батько [PERSON] життям сина не цікавиться. Згідно з довідкою комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» [PERSON] з моменту народження і по даний час неодноразово хворів, лікування та догляд здійснювала мати [PERSON] Відповідно до розрахунку, наданого Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, заборгованість [PERSON] по аліментам згідно виконавчого листа № 2924 від 21.12.2011 року станом на 01.05.2015 року складає 21 000 грн.. Згідно з рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 31.03.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто неустойку за прострочення сплати аліментів (пені) в сумі 66190 грн. Згідно рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 05.03.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.11.2012 року скасувати в частині вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Ухвалити в цій частині нове рішення. У задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] року відмовлено повністю. Згідно висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 3149/49-0524 від 18.05.2015 року, Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 13.05.2015 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] р.н., оскільки гр. [PERSON] ухиляється від утримання та виховання малолітнього сина, розвитком сина не цікавиться, аліментів не сплачує, оплату за харчування, лікування та догляд здійснює лише мати. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності судом встановлено, що вихованням та матеріальним забезпеченням [PERSON], [INFO] займається мати, [PERSON], яка створила всі умови для його всебічного розвитку, не перешкоджала та не перешкоджає спілкуванню батька з сином. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов»язків підтверджено в судовому засіданні показами свідків [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням свого малолітнього сина, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи. Все вищевикладене, є нічим іншим, як свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме [PERSON], [INFO], необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі - 243, 60 грн.

Outcome: approved