Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою 20.11.2015 року, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], щомісячно, у сумі 490,98 грн. В обгрунтування пред'явлених вимог посилається на те, що в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі [INFO] року у них народилась донька [PERSON], батьком якої є відповідач. Враховуючи те, що дитина відвідує танцювальний гурток та курси англійської мови задля розвитку наявних у неї творчих здібностей та здібностей до вивчення іноземних мов, за оплату яких вона щомісячно несе додаткові витрати в загальній сумі 490,98 грн. Оскільки позивач самостійно виховує дитину, а відповідач має можливість та зобов'язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину, позивач просить суд стягнути їх з [PERSON] в примусовому порядку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пред'явлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні за обставин, вказаних в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх необгрунтованими, оскільки додаткові витрати на дитину повинні нести обоє батьків. Вказував, що сплачуваний відповідачем щомісячно розмір аліментів на утримання дитини є достатнім та дозволяє позивачеві оплачувати витрати на відвідування дитиною додаткових гуртків. Крім того зазначив, що донька відповідача в школі вже вивчає англійську мову на початковому рівні, у зв'язку з чим додаткове відвідування нею курсів вивчення іноземної мови на цьому ж рівні, на його думку, є недоцільним, що розцінює виключно як примху матері - позивача у справі. Позивач та відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористались. Враховуючи участь в судовому засіданні їх представників, з урахуванням їх згоди, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних сторін. Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши письмові докази, надавши їм оцінку в їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] - сторони у справі, факт батьківства ніким не оспорюється, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] виданим 13.08.2008 року Саксаганським відділом РАЦС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області (а.с.5). На підставі виконавчого листа № 2/435/1239 від 03.04.2012 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу на виконання рішення суду, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються щомісячно аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON], в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.02.2016 року, яким змінено рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.12.2015 року, за позовом [PERSON] зменшено розмір аліментів з 1/3 частини до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття (а.с.19-20). Як вказували в судовому засіданні представники сторін, дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, аліменти на утримання доньки відповідач сплачує, що підтверджується квитанціями про їх перерахування за період з липня 2015 року по лютий 2016 року включно та довідкою-розрахунком Саксаганського ВДВС Криворізького МУЮ за період з 01.01.2015 року по 01.10.2015 року (а.с.9, 24-27), що жодними доказами в ході судового розгляду не спростовано та в розумінні ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає з огляду на визнання цих обставин сторонами. [PERSON] навчається в 1-а класі Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №19 КМР Дніпропетровської області, жоден із шкільних гуртків не відвідує, проте є учасницею зразкового колективу народно-сценічного танцю «Дзига», загальна вартість навчання складає 130,99 грн. в місяць, загальна вартість фонду - 29,99 грн. в місяць, що підтверджується довідками МКЗ «ПАЛАЦ КУЛЬТУРИ імені Артема» від 10.03.2015 року та з місця навчання (а.с.7,40). Довідкою Лінгвоцентру «Світ мов» від 15.03.2015 року № КР-2015/13/3 підтверджується, що [PERSON] проходить навчання в ТОВ «СВІТ МОВ» з курсу англійської мови на початковому рівні, щомісячна плата за навчання - 330 грн. (а.с.8). Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ст. ст. 141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Як вбачається з положень ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, виходячи з визначеного ст.141 СК України принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, який узгоджується з положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», та аналізу вказаних норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що обов'язок участі у додаткових витратах на дитину по своїй суті є самостійним та окремим від обов'язку по утриманню дитини та покладається на обох батьків рівною мірою незалежно від того, з ким проживає дитина, у зв'язку з чим при визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Суд критично ставиться до доводів представника відповідача відносно недоцільності відвідування дитиною курсів англійської мови, яку вона вивчає за навчальною шкільною програмою безкоштовно, оскільки вони суперечать інтересам дитини та порушують її право на належний та вільний розвиток як особистості. Крім того, посилання представника відповідача на те, що дитина може безкоштовно відвідувати організовані на базі навчального закладу гуртки за напрямками: журналістика, прикладне мистецтво, туристично-краєзнавчий або військово-патріотичний (відповідно до довідки з навчального закладу від 08.04.2016 року, а.с.52), а оплата позивачем послуг за відвідування дитиною зразкового колективу народно-сценічного танцю «Дзига» є свідченням нецільового витрачання нею коштів, суд вважає необгрунтованими з огляду на те, що при виборі гуртку, до якого слід віддавати на навчання дитину, батьки перш за все, повинні керуватись інтересами дитини та її прихильностям. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Посилання представника позивача [PERSON] на те, що позивач, окрім заявлених витрат, також несе й інші додаткові витрати, пов'язані з придбанням для дитини шкільного приладдя (а.с.59) суд вважає такими, що не можуть бути підставою для відступлення від рівності обов'язку батьків відносно несення ними додаткових витрат на дитину, оскільки в розумінні ст.185 СК України вони не є додатковими витратами, а витратами, що здійснюються позивачем за рахунок отримуваних нею щомісячно аліментів на утримання дитини. Натомість суд приймає до уваги доводи представника позивача [PERSON] відносно додаткових витрат позивача на придбання одягу, аудіокасет для занять [PERSON] в танцювальному колективі, оскільки вони знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами (а.с.54-58), але враховуючи їх не заявлення в позовних вимогах, суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача, оскільки в силу визначеного ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності здійснює розгляд справи виключно в межах заявлених вимог. Таким чином, враховуючи матеріальне становище відповідача, зазначені вище вимоги норм закону, встановлені обставини справи та несення сторонами додаткових витрат на дитину в її інтересах, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача пред'явлені позивачем додаткові витрати в рівній з нею частці: за відвідування неповнолітньою [PERSON] зразкового колективу народно-сценічного танцю «Дзига» - в розмірі 80,49 грн. (з розрахунку: (130,99 + 29,99):2 = 80,49, а.с.7), та за відвідування курсів англійської мови Лінгвоцентру «Світ мов» ТОВ «СВІТ МОВ» - в розмірі 165 грн. (з розрахунку: 330 : 2 = 165, а.с.8). Враховуючи періодичність відвідування дитиною гуртків та внесення плати за них, суд вважає за необхідне визначити порядок несення відповідачем додаткових витрат на дитину щомісячно, що відповідатиме положенням абз.2 ч.2 ст.185 СК України. У зв'язку з частковим задоволенням позову, встановленням в ході судового розгляду достатніх підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 275,60 грн. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно частці задоволених позовних вимог.

Outcome: partial