Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В позові зазначила, що 18 вересня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено Договір № 001-22509-180914 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки. Згідно п. 1.3. Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної Кредитної лінії в загальному розмірі 30\~000 грн. та на день укладення цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 13\~591 грн. 32 коп. В грудні 2020 року на адресу позивача надійшов лист від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В., в якому містилась постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2020р. № 63381856. Як стало відомо позивачу з постанови про відкриття виконавчого провадження підставою винесення даної постанови слугував виконавчий напис № 36359 від 08.09.2020р. та те, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» стягнуто заборгованість в розмірі 13\~549 грн. 76 коп. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса № 36359 від 8 вересня 2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 13\~549 грн. 76 коп. вчинений всупереч чинного законодавства України та не підлягає виконанню з наступних правових підстав. Зазначає, що позивачу нічого не було відомо про Договір відступлення прав вимоги за кредитним договором № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020р. про набуття права стягнення грошових коштів ТОВ «ФК «Аланд», а тому зазначений розмір заборгованості, який зазначений у виконавчому написі № 36359 від 08.09.2020 року є безпідставним та незаконним. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису № 363 від 08.09.2020 року не переконався в тому, чи є будь які належні докази того, що [PERSON] отримувала будь які вимоги від ТОВ «ФК «Аланд», що, в свою чергу, свідчить про протиправність вчинення оскаржуваного напису нотаріуса. [PERSON] заперечує в повному обсязі будь-яку заборгованість перед ТОВ «ФК «Аланд» за виконавчим написом № 36359 від 8 вересня 2020 року. Також зазначив, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису грубо не було враховано сплив трьохрічного строку з дня виникнення права вимоги за кредитним договором №001-22509-180914 від 18 вересня 2014 року, що додатково підтверджує протиправність його вчинення. Представник відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович, в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити повністю. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 18 вересня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено Договір № 001-22509-180914 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки. Згідно п. 1.3. Договору Банк надає Клієнту Кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної Кредитної лінії в загальному розмірі 30\~000 грн. та на день укладення цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 13\~591 грн. 32 коп. Ця обставина підтверджується копією кредитного договору від 18.09.2014р. (а.с. 9-10). \~ \~ \~ \~8 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»» заборгованості за кредитним договором від 18.09.2014р. № 001-22509-180914 за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020р. в розмірі 13 049, 76 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 11 826, 57 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 1223, 19 грн. Ця обставина підтверджується копією виконавчого напису від 08.09.2020р. (а.с. 11). Вказаний виконавчий напис відповідачем по справі пред`явлений до виконання Приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Клименко Роману Васильовичу (а.с. 12). 22 жовтня 2020 року приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 63381856. Ця обставина підтверджуються копією постанови приватного виконавця (а.с. 13). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року\~ № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом встановлено, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису грубо не було враховано сплив трьохрічного строку з дня виникнення права вимоги за кредитним договором №001-22509-180914 від 18 вересня 2014 року, тоді як виконавчий напис було вчинено 8 вересня 2020 року (а.с. 9-11). Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. \~ \~ \~ \~Зазначена правова позиція сформульована в Постанові Верховного Суду України № 6-887цс 17 від 5 липня 2017 року. \~ \~ \~ \~Аналогічний за змістом висновок зробила і Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, зазначивши, що Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. \~ \~ \~ \~Як в позовній заяві позивач, так і в судовому засіданні його представник заперечували проти стягнення з позивача простроченої заборгованості за сумою кредиту, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Також позивач у позові зазначив, що не отримував копії договору про відступлення прав вимоги (договорів факторингу). \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд приходить до висновку, що неповідомлення боржника (позивача) про заміну кредитора у зобов`язанні, не направлення вимоги про погашення заборгованості позивачу, свідчить про те, що сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведеного, а також того, що відповідачем не надано суду доказів повідомлення боржника про заміну кредитора в зобов`язанні та направлення вимоги про погашення заборгованості, тому суд вважає, що виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 36359, що виданий 8 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»» заборгованості за кредитним договором від 18.09.2014р. № 001-22509-180914 за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020р. в розмірі 13 049, 76 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 11 826, 57 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 1223, 19 грн., необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 15 квітня 2021 року позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1362 грн. (908 грн. + 454 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved