Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що [INFO] в м. Путивль Сумської області помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. До спадкового майна входить в тому числі й частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS], яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.1992. Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач прийняла спадщину (спадкова справа № 434/2017), отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на окреме спадкове майно. Іншими спадкоємцями першої черги за законом є дочки померлого: [PERSON] та [PERSON], з якими позивач уклала договір про поділ спадкового майна від 27.09.2018, відповідно до якого вони здійснили поділ спадкового майна і у спадщину до позивача перейшла частка зазначеного будинку. В той же час, позивач не може оформити свої спадкові права на згадану частку житлового будинку у зв'язку з розбіжностями щодо типу цього нерухомого майна, зазначеному у правовстановлюючому документі - договорі купівлі-продажу, посвідченому 16.12.1992 Князівською сільською радою Путивльського району Сумської області за реєстровим № 49, та технічному паспорті на нього, а саме: згідно договору купівлі-продажу - померлий [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS], в той час як технічний паспорт виготовлено на 51/100 частку житлового будинку за зазначеною адресою. Посилаючись на зазначене, просила визнати за нею право власності на 51/100 частку житлового будинку, загальною площею 122,1 кв.м, житловою площею 64,9 кв.м, сараю літ. «Б» та огорожі № 1-5, з окремими надвірними будівлями (спорудами): сараєм літ. «С», гаражем літ. «Г», погрібом літ. «Пг1», вбиральнею літ. «У3», розташовані по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], поклавши на неї всі судові витрати по справі. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій справу просила слухати за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання також не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій позов визнав і просив справу розглянути за відсутності його представника. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. Треті особи також не з'явилися, надали на адресу суду письмові заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, заперечень проти задоволення позову не мали, письмових пояснень щодо позову не направили. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи підтверджено те, що [INFO] в м. Путивль Сумської області помер [PERSON], чоловік позивача, після смерті якого відкрилася спадщина. До спадкового майна входить квартира [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка разом з його дочками [PERSON] та [PERSON] (спадкова справа № 434/2017 від 04.12.2017), з якими уклала договір про поділ спадкового майна від 27.09.2018, зареєстрований в реєстрі за № 2395, відповідно до якого до неї у спадщину перейшла вищевказана квартира, а також 51/100 частка земельної ділянки, загальною площею 0,0705 га з кадастровим [NUMBER] по [ADDRESS]. Отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену частку земельної ділянки, позивачу в той же час в оформленні спадкових прав на зазначену квартиру було відмовлено в зв'язку з розбіжностями щодо типу цього нерухомого майна, зазначеному у правовстановлюючому документі - договорі купівлі-продажу, посвідченому 16.12.1992 Князівською сільською радою Путивльського району Сумської області за реєстровим № 49, та технічному паспорті на нього, а саме: згідно договору купівлі-продажу - померлий [PERSON] набув у власність квартиру [ADDRESS], в той час як технічний паспорт виготовлено на 51/100 частку житлового будинку за зазначеною адресою. Згідно копії типового договору купівлі-продажу квартири садибного типу з надвірними спорудами від 16.12.1992, посвідченого Князівською сільською радою Путивльського району Сумської області за № 49 в реєстрі, [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS]. В той же час, убачається з технічного паспорту від 30.07.2018 та підтверджено даними Путивльського БТІтаП те, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Князівською сільською радою Путивльського району Сумської області 16.12.1992 за реєстровим № 49, є власником 51/100 частки житлового будинку садибного (індивідуального) типу по [ADDRESS], загальною площею 122,1 кв. м (житловою 64,9 кв. м), побудований у 1963 році, з надвірними спорудами (будівлями), відсоток зносу 45 %, зареєстрований за [PERSON] в реєстровій книзі № 23 по реєстру № 2877 (51/100 частка), будь-яких самочинних прибудов та перепланувань будинку не проводилося. Співвласником інших 49/100 часток будинку за вказаною адресою є [PERSON], третя особа у справі, на підставі договору купівлі-продажу від 10.01.1993, посвідченого Князівською сільською радою за реєстровим № 4. Згідно з п. 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (із змінами) визначено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Виходячи з наведених вимог закону та встановлених обставин суд дійшов висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято, що є підставою для задоволення позову. З врахуванням відповідного клопотання позивача, понесені нею витрати судом не розподіляються.

Outcome: approved