Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . З інформації виданої Департаментом адміністративних послуг, вбачається, що у даній квартирі зареєстровано вісім осіб, а саме вона, [PERSON] , її син [PERSON] , донька [PERSON] , які є членами сім`ї. З початку 2016 року її колишній чоловік [PERSON] та його родичі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] не є членами її сім`ї. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 29.01.2016 року, між ним та її колишнім чоловіком [PERSON] шлюб розірвано. Однак, відповідачі по справі зареєстровані за вказаною адресою, але фактично з початку 2016 року та по даний час в квартирі не мешкають, особистих речей не мають, а тому вони втратили право користування житловою площею у спірній квартирі, тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причину своєї неявки суд не повідомили, про дату, місце та час слухання справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи від нихакож не надходило, тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.03.2000 року, виданого державним нотаріусом Бородіною Л.П., спадкоємцем на майно померлої [PERSON] є [PERSON] З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтверження дошлюбного прізвища випливає, що дошлюбним прізвищем позивача є [PERSON] . З інформації наданої Центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 23.07.2019 року за №0567-13.07-03160 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано вісім осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 29.01.2016 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 30.05.2008 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №639, розірвано. Відповідно до акту про фактичне місце проживання, виданого головою КСН «Правий Беріг» фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що та обставина, що відповідачі залишаються зареєстрованими у спірній квартирі, не оплачують комунальні послуги, порушують права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому, суд вважає можливим визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, тим більше, що у відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі на день ухвалення судового рішення не мешкають в спірному приміщенні більше двух, а також не встановлено поважність причин відсутності відповідачів. Стягнення з відповідачів сплаченого судового збору суд визнає недоцільним, оскільки позивач [PERSON] на їх стягнення не наполягала. На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України,

Outcome: approved