Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 4,41 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану в адміністративних межах Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області та належну, згідно сертифіката на право власності на земельну частку (пай) КР №023589, її померлій [INFO] матері - [PERSON] , в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до якої входить вищевказана земельна ділянка. Звернувшись до державного нотаріуса, отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій по причині відсутності у неї правовстановлюючих документів. Представник позивача у підготовче судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 31). Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 30). Згідно з ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи клопотання представника відповідача про те, що не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками чого винести рішення. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] (а.с. 9-10). Відповідно до довідки, виданої Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] проживала на території Цвітненської сільської ради Кропивницького району кіровоградської області з 2001 по день смерті [INFO] та з нею зареєстрована (проживала) її донька [PERSON] по даний час. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався та за останньою рахується земельна ділянка (пай) кадастровий номер 3520588500:02:000:3094 площею 4,65 га на території Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області (а.с. 7-8). Відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області листом повідомив, що сертифікат на право власності на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] серії КР № 023589 розміром 4,41 в умовах кадастрових гектарів зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім.Дзержинського на території Цвітненської сільської ради та отриманий власником (а.с. 11). Відповідно до виписки з газети «Вперед», наданої представником позивача, у рубриці «втрачено» вказано, що сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії КР № 023589 розміром 4,41 га, виданий на ім`я [PERSON] - вважати недійсним.(а.с.13). Матеріалами спадкової справи № 121/2021 установлено, що з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , звернулася її донька - [PERSON] (а.с.53-54). Витягом із Спадкового реєстру заповітів підтверджується, що інформація про посвідчення заповіту від імені [PERSON] відсутня (а.с. 57-60). Державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 в.о. по наданню нотаріальних послуг населенню Олександрівського району Кіровоградської області Сибірцевою О.В. винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки позивачем не надано правовстановлюючого документу (а.с. 12). Таким чином, судом установлено, що [PERSON] , на момент смерті, була власником сертифікату серія КР № 023589 на право на земельну частку (пай) площею 4,41 га, яка розташована на території Цвітненської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області і даний сертифікат втрачений. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи ( спадкоємця), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Також при розгляді справи суд застосовує правові позиції Верховного Суду, визначені в Постанові від 17.03.2020, справа № 396/1683/18-ц та у Постанові від 07 квітня 2020 року, справа № 548/900/19. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом установлено, що [PERSON] , прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , оскільки на момент смерті останньої вона була з нею зареєстрована та проживала в одному будинку. Спадщина складається з права на земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 023589, виданого на ім?я [PERSON] , площею 4,41 га по КСП ім.Дзержинського на території Цвітненської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. Позивач не має можливості оформити спадок через нотаріальну контору у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджені належними доказами. Разом з тим, позивач просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), згідно сертифікату. Норми цивільного законодавства передбачають, що спадкоємець успадковує майно або право на нього. Згідно п. 17 «Перехідних положень» ЗК України, сертифікати на право володіння земельною часткою (паєм) вважаються правовстановлюючими документами при пред`явленні вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 11 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Позивач, у разі визнання права на земельну частку (пай), згідно сертифікату, матиме можливість отримати земельну ділянку. У даному випадку, як встановлено вищевикладеним, земельна частка (пай) в натурі не виділена, а тому за позивачем необхідно визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) згідно сертифікату, а не право власності, як того вимагає позивач. За таких підстав позов необхідно задовольнити частково.

Outcome: partial