Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та поділ майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини не склались, позивачка втратила почуття поваги та кохання до чоловіка, що призвело до припинення з ним шлюбних стосунків, та не бажає їх поновлення. Тому позивач просить розірвати між нею та [PERSON] шлюб. Під час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] вартістю 36 262 грн, договір купівлі продажу був укладений на ім'я відповідача. На даний час у добровільному порядку вирішити питання щодо розподілу майна, набутого подружжям за час шлюбу, сторони не мають можливості. На підставі цього позивач звернулася до суду з позовом, та просить розподілити спільно набуте майно у вигляді квартири [ADDRESS], визнавши за кожним право власності на 1/2 частку квартири. В судовому засіданні позивачка підтвердила свій позов, наполягала на його задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON]. позовні вимоги визнав в повному обсязі не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про одруження, 01 вересня 2007 року, сторони зареєстрували шлюб відділ реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції, актовий запис № 720. Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не мають наміру поновити сімейні відносини, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення, суд вважає недоцільним. При цьому суд також приймає до уваги, що між сторонами є спір відносно спільного майна. Так в судовому засіданні встановлено, що сторонами під час шлюбу була придбана квартира [ADDRESS] вартістю 36 262 грн. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, з урахуванням положень ст. 61 ч. 1 Сімейного кодексу України, квартира квартиру [ADDRESS], що була придбана за час шлюбу сторін, є об'єктом права їх спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом. Отже, суд, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] розірвати шлюб між нею та [PERSON], розділити майно, що є спільною власністю подружжя, визнавши за кожним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved