Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є наймачем житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована її донька, яка починаючи з 2016 року в ній не проживає, добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку, чим перешкоджає їй належним чиномздійснювати право користування та розпорядження майном. На підставі викладеного, позивач просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення. 14.09.2020 року, згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянки України та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 04.08.2020 року, виданої Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області 04.08.2020 року за № 8762 (а.с.5,11). [PERSON] , [INFO] (донька наймача), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями Рубіжанської міської ради Луганської області від 17.08.2020 року № 023-010/4078 та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 04.08.2020 року, виданої Центром надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області 04.08.2020 року за № 8762 (а.с.11, 16) Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 13.06.2019 року, яке набрало законної сили 16.07.2019 року, визнано за [PERSON] право користування житловим приміщення, розташованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-10). Актом про встановлення фактичного місця проживання від 07.08.2020 року за адресою: [ADDRESS] , встановлено, щл [PERSON] не проживає за зазначеною адресою з 2016 року (а.с.12). Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року, роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Матеріалами справи підтверджено, що позивач є наймачем квартири, в якій залишається зареєстрованою її донька, яка більше шести місяців в ній не проживає, а тому після встановлення зазначених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved