Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору, посилаючись в своїй заяві про уточнення та конкретизацію позовних вимог від 29.11.2016 року на те, що 24.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON], в інтересах якої діяли [PERSON] та [PERSON], укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого відповідачем було придбано житловий будинок №192 по вул. Центральна у с. Костичани Новоселицького району Чернівецької області, однак [PERSON] внаслідок свого похилого віку та малограмотності, наявності проблем зі зором допустила помилку в підписанні цього договору, оскільки вважала що підписує договір довічного утримання. Під час судового розгляду позивач померла, та в справу вступила як правонаступник її спадкоємець за заповітом [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та пояснив, що [PERSON] була особою похилого віку та потребувала сторонньої допомоги. Внаслідок свого похилого віку і наявності проблем із зором допустила помилку в підписанні договору, оскільки вважала що підписує договір довічного утримання, так як було нею домовлено до підписання договору. Наміру продавати хату вона не мала, оскільки іншого житла в неї не було, а гроші їй не потрібні. Дійсно відповідачем було сплачено кошти за виготовлення технічної документації та інших документів, які були необхідні для укладення договору, які вона згідна була повернути. Однак інших грошей від подружжя [PERSON] в рахунок оплати договору купівлі-продажу вона не отримувала. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що знав [PERSON] з 1986 року коли одружився та проживав неподалік від її господарства. Часто спілкувався з нею та вона йому розповіла про те, що склала заповіт на [PERSON], але бажає, щоб він доглядав за нею, та вона хоче за це йому залишити хату. Коли він дізнався в сільській раді, що покійна уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу а не заповіт, то прийшов до неї і вона була здивована, та почала плакати. Вона просила щоб він її не залишав, оскільки [PERSON] мав її доглядати, але після підписання документів більше не приходить. Він продовжив доглядати за нею, та здійснив її поховання. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що договір укладено згідно закону. [PERSON] мала проживати в будинку, оскільки в договорі не вказувалося що їй потрібно звільнити приміщення. Судом не було встановлено того факту, що позивач була неграмотна, погано бачила. В матеріалах справи містяться кілька документів на українській мові, які покійна підписала до та після укладеного договору, та вони є чинними і свідчать про те, що [PERSON] розуміла те, що підписує. Крім того, відповідач сплачувала податок за землю під хатою позивача. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що [PERSON] сказала, що хоче щоби ми за нею доглядала, а вона нам залишить будинок. Документів на будинок не було а тому вона за власні кошти все оформила. Вона із чоловіком та дочкою приходили до неї, прибирали, давали гроші, приносили їжу та одяг. Крім того, вони заплатили за ремонт який покійна затіяла. Представник третьої особи органу опіки та піклування Новоселицької РДА в судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що вона є сусідкою [PERSON] та остання з 2000 року проживала сама так як її чоловік помер. Вона часто бувала в неї вдома. Влітку 2011 року [PERSON] та [PERSON] приходили до [PERSON] з пропозицією, що вони за нею будуть доглядати взамін чого вона перепише будинок на них. На протязі 2011 року [PERSON] приходила та приносила їй їжу та воду. В 2012 році [PERSON] оформила документи, як покійна думала про те, що за нею будуть доглядати. Коли до неї приходив сусід [PERSON] та сказав про те, що вона уклала договір продажу будинку, то захворіла серцем. В подальшому до [PERSON] ніхто не приходив і не доглядав. Також відомо зі слів покійної, що [PERSON] відвозила її до нотаріуса і там вона розписувалася і не знала за що так як не володіє українською мовою та думала що підписує документи про догляд за нею, оскільки після приїзду від нотаріуса вона їй сказала, що тепер її буде кому доглядати. В подальшому її доглядав [PERSON], який приносив їжу, воду, ліки, доглядав за господарством. [PERSON] завжди говорила про те, що хто буде її доглядати, тому вона залишить хату. В 2013 році [PERSON] приїхав з Португалії та сказав [PERSON], щоб той нічого не робив, оскільки він купив хату [PERSON]. Іншої хати в покійної не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала покази, що вона є сусідкою [PERSON] та часто заходила до неї в гості, однак відповідачів жодного разу не бачила. Ні разу не чула від покійної що вона хоче продавати будинок чи передати комусь. [PERSON] не бачила на одне око, в неї були хворі ноги та вона важко ходила. Потім жалілася, що [PERSON] з [PERSON] за нею не доглядають і тепер за нею будуть доглядати інші. [PERSON] була неграмотною. Також розповідала, що їздила до м. Новоселиця на автомобілі, після цього постійно плакала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази, що він односелець [PERSON] та відвозив її разом з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в м.Новоселиця до нотаріуса [PERSON] та чекав їх приблизно годину. Чому вони були в нотаріуса йому не відомо, але зрозумів що відносно хати. Покійна дуже повільно пересувалася. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представників відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 24 травня 2012 року між [PERSON] та неповнолітньою [PERSON], в інтересах якої діяли [PERSON] та [PERSON], у приватного нотаріуса Новоселицького нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу щодо житлового будинку, який розташований по вул. Центральна,192 в с.Костичани Новоселицького району Чернівецької області, реєстровий номер 513, згідно якого [PERSON] продала, а неповнолітня [PERSON] купила вищевказане нерухоме майно за 78627 гривень, які були передані покупцем продавцю до моменту нотаріального посвідчення договору. Згідно витягу про державну реєстрацію прав Новоселицького КБТІ від 06.06.2012 року зазначений будинок зареєстрований за [PERSON] На підставі ст.229 ЦК України даний договір слід визнати недійсним у звязку із тим, що [PERSON] в силу свого віку, фізичних властивостей та не володіння українською мовою помилилися щодо правової природу правочину та підписала його думаючи, що підписує договір довічного утримання. Фактичної передачі майна не відбувалося, оскільки позивач з того часу продовжує проживати у вказаному будинку. Наміру продавати господарство в неї не було, оскільки іншого житла вона не має. Дану обставину підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які пояснили те, що покійна хотіла залишити будинок тому, хто буде її доглядати, та те, що остання до дня смерті проживала в своїй хаті. Заперечення представника відповідача про те, що згідно п.18 договору продавець мав лише винести певні непотрібні речі, які фактично були винесені та спалені його довірителем, не відповідають дійсності, оскільки згідно вищевказаного пункту договору зазначено, що [PERSON] звільнила житловий будинок від речей домашньої обстановки та передала його покупцеві, що не відповідає дійсності. Фактично покійна будинок не передавала, та його не звільняла, оскільки жила там до смерті та всі її речі були на місці. Оскільки [PERSON] помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, то такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Зокрема, істотною суд визнає ту обставина, що відповідно до договору довічного утримання у відповідача виникає обовязок по утриманню позивача до смерті останнього, а згідно договору купівлі продажу - тільки сплатити кошти. Крім того, згідно статті 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та його приналежності та документи. Фактично самого факту передачі майна не відбулося, оскільки в його підтвердження не було представлено суду жодного документу, зокрема акту прийому-передачі чи іншого документу, де було б вказано, що передається житловий будинок із господарськими спорудами, ключі, технічна документація на будинок, правовстановлюючі документи. З довідки Костичанівської сільської ради №613 від 14.10.2013 року встановлено, що [PERSON] немає іншого житла крім господарства по вул. Центральна,192 в с.Костичани Новоселицького району, а тому вважає, що у покійної не було необхідності продавати своє житло, оскільки в такому випадку вона змушена була б шукати собі інше. Фактично [PERSON] шукала стороннього догляду, який мала намір знайти у відповідачів. Представник відповідача посилається на те, що відповідач сплачувала земельний податок за ділянку, яка розташована під придбаним будинком, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №31 від 11.02.2013 року на суму 123 гривні за 6 місяців 2012 року. Суд вважає даний доказ неналежним, оскільки із нього не вбачається за яку саме земельну ділянку сплачено даний податок, а тому не може вважати встановленою вищевказану обставину. Оскільки одним із способів захисту порушеного права є визнання договору недійсним, та позивачем в спірних правовідносинах його обрано вірно, то позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.16, 203, 229, 655, 662, 744 Цивільного кодексу України, суд

Outcome: approved