Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона безперервно, протягом усього часу з моменту створення, як нерухомого майна, відкрито володіє житловим будинком, загальною площею 84,8 кв. м., що розташований за адресою: Київська область, Васильківський район, селище Глеваха, вулиця Карпенків 16. Зазначила, що вказаний будинок належить в рівних частках по ? їх та її колишньому чоловіку. Також, зазначила, що вона несе витрати по утриманню і догляду вказаного нерухомого майна в цілому. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить визнати за нею право власності на належну її колишньому чоловіку ? частину зазначеного нерухомого майна за набувальною давністю. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку передбаченому частиною девятою статті 74 ЦПК України через оголошення у пресі, в судове засідання не прибув. Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений, не зявивсь в судове засідання та від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалив заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. Згідно із наданої в судовому засіданні представником позивача [PERSON] довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.03.2016 року, позивачу на праві приватної власності належить ? частина житлового будинку, загальною площею 84,8 кв. м., що розташований за адресою: Київська область, Васильківський район, селище Глеваха, вулиця Карпенків 16. Також, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року, право власності на ? частину житлового будинку, загальною площею 84,8 кв. м., що розташований за адресою: Київська область, Васильківський район, селище Глеваха, вулиця Карпенків 16, визнано за відповідачем. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. В пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам розяснено, що при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно із частиною третьою статті 10 та частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, під час розгляду справи, згідно із вимогами частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України, стороною позивача не доведено тих обставин, що позивач добросовісно заволоділа спірним нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти протягом більше як десяти років. Додані до позовної заяви копії рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року і Акту обстеження житлово-побутових умов від 28.03.2016 року, на які посилається позивач при обґрунтуванні свої вимог, за своїм змістом не містять жодних даних про те, що позивач добросовісно заволоділа спірним нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти протягом більше як десяти років. Надані представником позивача під час розгляду справи в судовому засіданні усні пояснення стосовно того, що позивач добросовісно заволоділа спірним нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти протягом більше як десяти років, на переконання суду, з урахуванням вимог статей 58 і 59 ЦПК України, не є належними і допустимими доказами вказаних обставин, оскільки дана особа не була допитана в якості свідка. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed