Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з дійсним позовом до відповідача, в обгрунтування вимог зазначивши, що з 19.09.2009р. сторони знаходяться у зареєстрованому відділом РАЦС Свердловського міського управління юстиції Луганської області шлюбі, актовий запис №409. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] народження. На теперішній час позивач вважає, що сторони втратили інтерес один до одного, стали психологічно несумісними людьми і це привело до неможливості проживання однією сім'єю, у зв'язку з чим вона твердо переконалася про необхідність розірвати шлюб. Спільне проживання сторони припинили з січня 2014 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча повинен це робити, оскільки він є працездатним. Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Позивачу важко одній матеріально утримувати дитину. У зв'язку з викладеним позивач просить суд постановити рішення, яким розірвати укладений між ними шлюб, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, визнані судом достатніми для розгляду справи по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей за рішенням суду присуджуються у частці від доходу їх батьків і (або) у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні достовірно встановлено, що з 19.09.2009р. сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження, що підтверджено свідоцтвом про його народження, де в графі батько записаний [PERSON], в графі мати - [PERSON]. Беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими, істотно суперечать інтересам сторін, їх дитині, сторони наполягають на розірванні шлюбу, та враховуючи те, що відповідач не надає у добровільному порядку позивачу матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано. При визначенні розміру аліментів згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище та задовільний стан здоров'я відповідача, той факт, що він не працює, однак є працездатним, стан здоров'я та матеріальне становище позивача, яка здійснює догляд за дитиною, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), що відповідач одержує, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за місяць допустити до негайного виконання. На підставі ст.ст.81,104,105,110-112,115,180-183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved