Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що згідно з договором купівлі-продажу № НГР-105 від 04.08.1999 року вона придбала у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Склад нерухомого майна за договором такий: «А-1» - житловий будинок (житловою площею - 26,7 кв.м.), «під-Б» - погріб з шийкою, «б» - прибудова до сараю, «Б» - сарай, «Е» - убиральня, «1» - вимощення, «№ 1» - огорожа. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого 24.03.1993 року Гребінківською державною нотаріальною конторою № 478, зареєстрованого в Лубенському МБТІ в р.к. № 8, р. № 977. Вказаний договір відповідач запропонувала оформити на Українській універсальній біржі. При цьому усі істотні умови, притаманні договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторонами були виконані: продавець передав покупцю у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а покупець, в свою чергу, сплатила обумовлену у договорі грошову суму. З того часу позивач володіє та користується житловим будинком, утримує його в належному для проживання стані і вважає, що угода з відповідачем фактично відбулась. Втім, як з'ясувалося, формально права власності не набула, оскільки, при укладенні вказаного договору купівлі-продажу не була дотримана форма правочину, передбачена вимогами цивільного законодавства України. Оскільки через відсутність нотаріального посвідчення вищевказаного договору позивач не може повною мірою володіти та користуватися належним їй майном, вона вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивач надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про місце та час слухання справи повідомлений належним чином. Про причини неявки в суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання у судове засідання не зявились були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи в їх відсутність не надали, суд вважає можливим розглянути справу в їх вдсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що 04.08.1999 року на підставі договору купівлі-продажу № НГР-105, укладеному на Українській універсальній біржі, позивач придбала у відповідача житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. [PERSON] запропонувала укласти договір (оферта), а [PERSON] прийняв пропозицію (акцепт). Прямим доказом того, що між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов, свідчить укладення ними вище вказаного договору. При фактичному укладенні даного договору купівлі-продажу сторонами були виконані вимоги ст. 655 ЦК України в частині передачі продавцем майна (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами) у власність другій стороні, та в частині сплати покупцем за нього певної грошової суми (одна тисяча гривень). З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснює право користування і володіння даним житловим будинком, утримує його в належному для проживання стані. Одним із підтверджень цього є те, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 27.10.2004 року головою Гребінківської міської ради Полтавської області на підставі рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради № 1039 від 05.12.2003 року позивачем було оформлено право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, що є предметом вищевказаного договору. Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності з ч. 4 ст. 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно зі ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, виконання договору повністю відбулося. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. При таких обставинах суд визнає даний договір дійсним, а позивача таким, що має право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved