Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS], була приватизована 16 вересня 1997 року на всіх членів родини позивача. Згідно свідоцтва про право власності на 784/1000 цієї квартири, квартира була приватизована у рівних долях на [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Частку [PERSON] після її смерті успадкувала [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Після смерті [PERSON] її частку разом із часткою, успадкованою від [PERSON], успадкував позивач. З моменту смерті [PERSON] позивач не має можливості користуватися своєю власністю, яка складається з 1568/3000 частки від 784/1000 зазначеної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та витягом про державну реєстрацію прав. Співвласником зазначеної квартири був батько позивача [PERSON], який згідно свідоцтва про смерть помер [INFO], він володів часткою у розмірі 784/3000 від 784/1000 частки цієї квартири, як зазначено у техпаспорті на цю квартиру. Відповідно до даних технічного паспорту, зазначена квартира складається з чотирьох житлових кімнат, три з яких входять до 784/1000 частки, приватизованої членами сім ї [PERSON] та приміщень загального користування. Порядок користування квартирою між позивачем та його батьком не був визначений та батько фактично займав всі три житлові кімнати площею 21,5 кв.м., 14.2 кв.м. та 22.3 кв.м. На сьогоднішній день позивач не може заселитися в зазначену квартиру, оскільки в ній проживає [PERSON]. Дана особа не являється членом сім'ї [PERSON], не є власником або співвласником даного житлового приміщення, реєстрації на спірній житловій площі немає, письмової або усної згоди на її проживання у квартирі позивач не надавав, отже відповідач без будь-яких правових підстав та без згоди позивача вселилася в дану квартиру, змінила замки, не впускає [PERSON] в квартиру, добровільно звільнити житлове приміщення відмовляється. Таким чином відповідач перешкоджає позивачу в здійсненні його права власності, вільному користуванні квартирою, через що останній вимушений звертатися до суду за захистом порушеного права шляхом виселення відповідачки з квартири. Представники позивача - в судове засідання з'явилися, надали суду заяву про згоду на заочний розгляд справи, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явися, про слухання справи була повідомлена належним чином, відповідно до положень ст. 74 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач належним чином був завчасно сповіщений про час і місце розгляду справи, і не з'явився в судове засідання, суд вважає за необхідне відповідно до ч.9 ст. 76 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS], була приватизована 16 вересня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на 784/1000 цієї квартири, квартира була приватизована у рівних долях на [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Частку [PERSON] після її смерті успадкувала [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.09.2002 року. Після смерті [PERSON] її частку разом із часткою, успадкованою від [PERSON], успадкував позивач, що підтверджується заповітом від 22.05.2008 року. З моменту смерті [PERSON] позивач не має можливості користуватися своєю власністю, яка складається з 1568/3000 частки від 784/1000 зазначеної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та витягом про державну реєстрацію прав. Співвласником зазначеної квартири був батько позивача [PERSON], який згідно свідоцтва про смерть помер [INFO], він володів часткою у розмірі 784/3000 від 784/1000 частки цієї квартири, як зазначено у техпаспорті на цю квартиру. Відповідно до даних технічного паспорту, зазначена квартира складається з чотирьох житлових кімнат, три з яких входять до 784/1000 частки, приватизованої членами сім'ї [PERSON] та приміщень загального користування. Порядок користування квартирою між позивачем та його батьком не був визначений, а останній до часу смерті перешкоджав позивачу в здійсненні права власності та займав всі три житлові кімнати площею 21,5 кв.м., 14.2 кв.м. та 22.3 кв.м. Після Кільпік смерті батька позивач не може заселитися в зазначену квартиру, оскільки в ній проживає [PERSON], яка не являється членом сім'ї позивача [PERSON], не є власником або співвласником даного житлового приміщення, реєстрації на спірній житловій площі немає, письмової або усної згоди на її проживання у квартирі позивач не надавав, отже відповідач без будь-яких правових підстав та без згоди позивача вселилася в дану квартиру, змінила замки, не впускає [PERSON] в квартиру, добровільно звільнити житлове приміщення відмовляється. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами Портофранківського ВИ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області ЖЄО № 6973 від 05.07.2013 року. Згідно довідки АБ [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до п.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позови, що виникають з приводу нерухомого майна (до нерухомого майна, нерухомості належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення), пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позивачем доведені обставини для застосування положень 116 ЖК України та виселення відповідача з житлового приміщення 1568/3000 часткою квартири за адресою [ADDRESS].

Outcome: approved