Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на нерухоме майно від 21.01.1992 року №37. За вказаною адресою зареєстрований відповідач - [PERSON]. З вересня 2011 року [PERSON] не проживає за вказаною адресою. У вересні 2011 року відповідач виїхала за кордон, де живе до цього часу. Але, відповідач не знялась з реєстрації місця проживання в Україні, так як більше в Україну не поверталась. У звязку з цим, просила визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на нерухоме майно від 21.01.1992 року №37 [PERSON] на праві власності належить трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки №788/06 від 06.06.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON], але остання не проживає за вказаною адресою з вересня 2011 року. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідача в спірному жилому приміщенні понад один рік без поважних на те причин. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог\~ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття\~ з\~ реєстрації\~ місця проживання особи здійснюється на підставі судового\~ рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права\~ власності\~ на\~ житлове\~ приміщення\~ або\~ права користування житловим\~ приміщенням,\~ про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved