Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 березня 1991 року. Від шлюбу у них народилося двоє дітей в 1991 році дочка [PERSON], в 1997 році син [PERSON], які на даний час досягли повноліття. Позивач просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Відповідач влаштовував постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображало її честь і гідність; спільного господарства не ведуть з серпня 2011 року; фактичні шлюбні відносини припинені з серпня 2007 року, тому збереження сімї неможливе і суперечить їхнім інтересам. Позивач позовні вимоги підтримала, додала, що на даний час створила іншу сімю, у незареєстрованому шлюбі народила дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Проте, перебуваючи у шлюбі із [PERSON], не має можливості зареєструвати інший шлюб та зробити правильний запис про батька дитини. Відповідач є громадянином [PERSON] Узбекистан та постійно проживає в [INFO], у звязку з цим, просить шлюб розірвати звернувшись із дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу [PERSON] Узбекистан. Відповідач [PERSON] був допитаний згідно з умовам Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах\~від 22.01.1993 р., Договору між Україною та [PERSON] Узбекистан про правову допомогу та правові відносини у цивільних та сімейних справах, який ратифіковано 05.11.1998 р., Шоватським міжрайонним судом по цивільних справах [PERSON] Узбекистан і в судовому засіданні позов визнав, просив розглянути справу у його відсутності, про що свідчить протокол судового засідання від 15 квітня 2016 року та заява від його імені. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 143045 від 04 листопада 2015 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоушицького районного управління юстиції у Хмельницькій області, сторони зареєстрували шлюб 09 березня 1991 року, про що зроблено актовий запис № 11. Згідно свідоцтва про народження серії І-БВ № 233228 від 26 листопада 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоушицького районного управління юстиції у Хмельницькій області, сторони записані батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до статті 28 Договору між Україною та [PERSON] Узбекистан про правову допомогу та правові відносини у цивільних та сімейних справах, який ратифіковано 05.11.1998 р. у справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подання заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа юстиції якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В частині 3 ст. 115 цього ж Кодексу зазначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Із протоколу засідання Шоватського міжрайонного суду та підтвердження про вручення документа, пояснювального листа надісланого головним управлінням юстиції в Хмельницькій області вбачається, що [PERSON] отримав копію позовної заяви та доданих до неї документів, заявлені вимоги підтримує, зазначає, що останні 5 років разом із позивачем не проживає, на розірвання шлюбу погоджується; просить суд розглядати справу без його участі. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо, наполягають на розірванні шлюбу, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved