Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що їй на підставі договору дарування від 22 квітня 1995 року, посвідченого держаним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 2-1683, належить житловий будинок з надвірними будівлями №\~11 по вул. Іртишська в м. Нікополі Дніпропетровської області. На даний час за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. Іртишська, буд. 11, разом з позивачем зареєстрований її онук [PERSON], який з грудня 2009 року за вказаною адресою не проживає, не сплачує комунальні платежі та жодних його особистих речей в будинку немає, але добровільно він не бажає знятися з реєстрації. В той же час, наявність реєстрації постійного місця проживання відповідача в належному позивачу житловому будинку створює їй перешкоди у здійсненні права користування та володіння належним житловим будинком, оскільки вона змушена сплачувати за нього деякі комунальні послуги та позбавлена можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Оскільки [PERSON] не користується спірним житловим будинком з грудня 2009 року без поважних причин, однак добровільно не бажає знятися з реєстрації, позивач просила суд визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями № 11 по вул. Іртишська в м.\~Нікополі Дніпропетровської області. Ухвалою судді від 20 вересня 2018 року відкрито провадження по даній справі та у відповідності до ч. 1 ст. 274 ЦПК України вирішено проводити розгляд вказаної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає положенням ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с.18). Про розгляд даної справи відповідач [PERSON] був повідомлений у відповідності до вимог ч. 6,7 ст. 128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження по даній справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення (а.с.21). Однак [PERSON] відзиву на позов не надав та жодних заяв або клопотань від нього до суду не надходило. Згідно з ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд у відповідності до норм\~ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 319\~\~ЦК\~\~України\~\~власник\~\~володіє,\~\~користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Частиною 1\~ст. 156 ЖК України\~з урахуванням положень\~\~ч. 1\~ст.\~405\~Цивільного Кодексу\~України передбачено, що \~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім'ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 22 квітня 1995 року, посвідченого держаним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий № 2-1683, належить житловий будинок з надвірними будівлями №\~11 по вул. Іртишська в м. Нікополі Дніпропетровської області (а.с.6,7) Разом з позивачем за адресою: Дніпропетровська область м. Нікополь, вул. Іртишська, буд.\~11, зареєстрований її онук [PERSON] відповідач по справі, що підтверджується довідкою квартального комітету № 13 від 23 липня 2018 (а.с.11,17). Відповідач [PERSON] з 2009 року не проживає в зазначеному домоволодінні, не сплачує комунальні послуги та жодних його особистих речей в ньому немає. Дані обставини підтверджуються Актом про не проживання, затвердженим головою квартального комітету № 13 (а.с.12). Визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Іртишська, буд. 11 позивачу необхідно для оформлення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючи те, що відповідач з 2009 року не проживає в зазначеному житлову будинку без поважних причин, та приймаючи до уваги докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що [PERSON], відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями № 11 по вул. Іртишська в м. Нікополі Дніпропетровської області. За таких обставин, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved