Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з дійсним позовом і в обґрунтування його пояснила, що квартира [ADDRESS] належала на праві особистої приватної власності [PERSON] 15.05.2000р. між позивачем та [PERSON] була укладена домашня угода купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договір був складений у простій письмовій формі, про що була складена розписка та підписана сторонами. За даним договором позивач передала [PERSON] в рахунок оплати вартості квартири 20000грн., остання передали позивачу документи на квартиру та ключі від квартири. В подальшому сторони мали намір оформити угоду в нотаріальній конторі. З червня 2000р. позивача стала проживати у квартирі, зробила ремонт, оплачувала комунальні послуги. На час укладення домашньої угоди купівлі-продажу по квартирі малися великі борги по комунальним послугам. Після укладення договору [PERSON] поїхала жити до свого сина у Росію, де [INFO] померла. Позивач вважає, що вона є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS], оскільки тривалий час проживає у даній квартирі, доглядає за нею, сплачує комунальні послуги. Позивач змушена звернутися до суду з дійсним позовом і просить визнати її добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на дану квартиру. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, позов визнав і просить справу розглянути за його відсутністю. Представник відповідача - виконавчого комітету Краснолуцької міської ради у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо доказів для розгляду справи за відсутності сторін. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не встановлені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 344 Цивільного кодексу України передбачено, якщо особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує ним відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, вона набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно договору купівлі-продажу від 06.07.1992р., посвідченого старшим державним нотаріусом 1-ї Краснолуцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-3330, зареєстрованого в КП «БТІ Краснолуцької міської ради» 27.07.1993р. та записаного в реєстрову книгу № 70, під реєстровим № 16793, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Як вбачається із заповіту від 09.04.1997р., посвідченого державним нотаріусом Краснолуцької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-609, [PERSON] на випадок своєї смерті належну їй квартиру [ADDRESS] заповідала [PERSON]. 15.05.2000р. між позивачем і [PERSON] була укладена домашня угода купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Договір був складений у простій письмовій формі, про що була написана розписка у присутності свідків. За даним договором позивач передала [PERSON] в рахунок оплати вартості квартири 20000грн., при цьому вони домовилися, що в подальшому угода буде оформлена нотаріально. Усі умови угоди позивачем і [PERSON] виконані, позивач розрахувалася за куплену квартиру, а [PERSON] передала їй у власність квартиру, ключі й правовстановлюючі документи. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На момент розгляду цього спору договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в обумовленому законом нотаріальному порядку не був посвідчений. Судом встановлено, що з червня 2000р. позивача стала проживати у квартирі, зробила ремонт, оплачувала комунальні послуги. На час укладення домашньої угоди купівлі-продажу по квартирі малися великі борги по комунальним послугам. Після укладення договору [PERSON] поїхала жити до свого сина у Росію. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 02.10.2000р. відділом ЗАГС Адміністрації м.Кимри Тверської області Росії, про що складений запис акту про смерть № 986. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 36380674 від 21.01.2014р., виданої Краснолуцькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня у відношенні [PERSON], померлої [INFO] Як вбачається із довіреності від 12.07.2013р., посвідченої приватним нотаріусом Краснолуцького міського нотаріального округу та зареєстрованої в реєстрі за № 1033, [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником з питань продажу, за ціна та на умовах на його розсуд, належної йому квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Із письмових пояснень свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що вони були присутні при укладені договору купівлі у 2000р. квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] і підтверджують, що [PERSON] з 2000р. проживає у даній квартирі. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст угоди не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; угода повинна бути укладена у формі, встановленій законом, волевиявлення учасника угоди має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, угода повинна бути спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦУ України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема за угоди. У відповідності зі ст.330 ЦК України, оскільки квартира [ADDRESS] була продана позивачу [PERSON] і угода не була оформлена належним чином, позивач, як добросовісний набувач, набуває право власності на дану квартиру. На підставі викладеного, оскільки позивач виконала угоду цілком, тобто оплатила вартість квартири в повному обсязі, вона є добросовісним набувачем, то суд вважає за необхідне у відповідності зі ст.328 ЦК України визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved