Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON], який мешкає за адресою [ADDRESS] на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON]: заборонити наближення на 100 метрів до місця проживання [PERSON] в [ADDRESS]; усунути [PERSON] перешкоди в користуванні дворогосподарством в [ADDRESS], шляхом звільнення дворогосподарства від перебування в ньому [PERSON]; заборонити [PERSON] наближення до дворогосподарства в [ADDRESS]. ближче 100 метрів, наближення на 100 м.). Свої вимоги мотивувала тим, що з 20 травня 1989 р. по 06 серпня 1992 р. [PERSON] та [PERSON] проживали разом за різними адресами в Ужгороді. Під час спільного проживання з [PERSON] останній постійно підіймав на заявника руку, завдавав тілесних ушкоджень, внаслідок чого остання постійно викликала міліцію , яка обмежувалась профілактичними бесідами з кривдником. Постійні побиття з боку [PERSON] стали підставою розлучення, з 2000 р. вони проживають за різними адресами. Однак між ними до цього часу триває спір з приводу звільнення [PERSON] належного заявниці дворогосподарства в [ADDRESS] Належне [PERSON] будинок та господарські споруди [PERSON] використовує без її на те згоди, по праву могутнього. Не зважаючи на те , що вони давно не подружжя, [PERSON] все одно не залишає її у спокої: весь час переслідує, вимагає відмови від судового розгляду справи щодо звільнення ним дворогосподарства, застосовує до фізичну силу всякий раз, як [PERSON] з'являється у своєму дворогоспорстві. Протягом тривалого часу заявник зверталася за захистом від кривдника до поліції, однак поліція вважає, що підстав, для реагування не має, оскільки між ними наявні цивільно-правові відносини. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 15 серпня 2018 р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за погрози застосування до [PERSON] фізичного насильства та образи. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, з мотивів, викладених у ній. В обґрунтування заявлених вимог, крім того, зазначає, що тривають судові спори з приводу примусового виселення відповідача, однак спір не розглянуто по суті, рішення не ухвалено, тому просить усунути перешкоди в користуванні належним їй майном, шляхом видачу обмежувального припису згідно з вимогами заяви. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду повідомлена належним чином, відповідно до норм ЦПК України, і шляхом повідомлення [PERSON] засобами телефонного зв'язку, і шляхом розміщення публікації оголошення про виклик до суду на веб-сайті судової влади на офіційній сторінці суду в мережі Інтернет, як це вимагається при розгляді справ даного виду. Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові докази вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З доданих до заяви матеріалів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за різними адресами. [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] та в судовому засіданні сама ж підтвердила дану обставину, та надала докази про таке. В судовому засіданні, крім того, встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] наявний спір щодо виселення [PERSON], який на даний час не вирішений та знаходиться на розгляді суду. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п. 3, 6, 7, 8 ч.1, ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. На підтвердження обставини, що заявник є особою, яка постраждала від домашнього насильства, судом взято до уваги та надано оцінку з точки зору належності та допустимості, як доказ - долучену заявником до матеріалів справи постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2019 року у справі № 308/8717/18 про притягнення [PERSON] до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за сімейну сварку із гр. [PERSON], в ході якої ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, принижував її честь і гідність, яка набрала законної сили. В зв'зку із зазначеним судом оцінено ризики, про які заявляє заявник, і, враховує, що такі неправомірні дії [PERSON] по відношенню до колишньої дружини мали місце. Будь-яких інших доказів про події та обставини, які зазначає заявник в судовому засіданні, зокрема, і за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень, неодноразових посягань щодо неї з боку колишнього чоловіка суду не надано, та інші заявлені ризики в ході судового розгляди не знайшли свого підтвердження. Враховуючи усі надані заявником та дослідженні в судовому засіданні докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, доходить висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, проте вимога щодо усунення перешкоди в користуванні дворогосподарства, за іншою адресою, яка відмінна від місця постійного проживання заявника, шляхом звільнення від перебування в ньому [PERSON] задоволенню не підлягає. Такого висновку, суд доходить, зокрема, і, виходячи з того, що встановлено, і не заперечується самою заявницею, що між [PERSON] та [PERSON] наявний не вирішений спір щодо виселення останнього із постійного місця проживання за цією адресою, і останній там проживає на даний час, що підтвердила і сама заявниця, і даний спір перебуває на розгляді суду, а задоволення цієї вимоги в межах видачі обмежувального припису на даний час може суттєво порушити конституційні права [PERSON], та, крім того, в межах даного судового розгляду, суд не вправі вирішувати спір про право, який існує між сторонами. Таким чином, суд дійшов висновку, що заяву про видачу обмежувального припису слід задовольнити частково, заборонивши [PERSON] наближення ближче, ніж на 100 метрів до місця проживання [PERSON], за місцем її проживання в [ADDRESS]. В задоволенні інших вимог заяви слід відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 650-5ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: partial