Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], щомісяця у розмірі 2000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що від спільного шлюбу з відповідачем вона має доньку [PERSON], [INFO]. На даний час однією родиною з відповідачем вона не проживає, спільних відносин не підтримує та самостійно утримує неповнолітню дитину. Зазначає, що відповідач відмовляється добровільно утримувати дитину. Ухвалою суду від 21.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання позивач не з'явилася, до суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив та відзиву на позовну заяву в строк, установлений ухвалою від 21.11.2018, не надав. За такого, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із позовної заяви вбачається, що сторони проживали в цивільному шлюбі з березня 2008 року по лютий 2010 року, від якого мають спільну дитину. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ФП № 102935 сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина сторін проживає разом з матірю, перебуває на її утриманні та потребує належного матеріального утримання, яке позивач, як слідує з позову, не може самостійно забезпечити. Частиною 1\~ статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до частини 2\~ статті 51 Конституції України закріплено обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. За положеннями \~статей 150, 180 СК України\~ батьки\~зобов'язані\~піклуватися про\~здоров'я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток,\~а також утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями\~частини 3\~статті 181\~наведеного Кодексу\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За положеннями статті 184 СК України \~ розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.\~ За змістом частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 1 статті 76\~ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину у випадках, передбачених статті 188 СК України. Оцінюючи наявні у справі докази та враховуючи, що сторони, як батьки, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів обґрунтованими. Щодо розміру аліментів суд вважає в цій частині вимог позов задовольнити частково шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до закону, щомісячно, що відповідає інтересам дитини на достатній рівня матеріального забезпечення. Крім того, задоволення позову у такий спосіб не порушує прав відповідача та виключає у подальшому звертатися позивачу до суду із вимогами про збільшення розміру стягнутих аліментів через зміну розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який встановлюється щорічно законами України про Державний бюджет України на відповідний рік. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору, від сплати якого позивач звільнена.

Outcome: partial