Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 4000 грн щомісяця з урахуванням індексації, стягнути з відповідача 4000 грн відшкодування понесених додаткових витрат на утримання дитини та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вона та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З моменту окремого проживання відповідач не допомагає по утриманню сина, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться розвитком дитини. Від укладення договору щодо взаємних обов`язків по утриманню та вихованню дитини відповідач відмовляється. Відповідач офіційно не працевлаштований, є здоровою працездатною людиною, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина не має. Має у власності придбане у 2015-2016 роках по договорах купівлі-продажу нерухоме майно: житловий будинок та чотири земельних ділянки, а також транспортний засіб марки «Богдан». Вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання сина. Вона не має у власності ні нерухомого майна, ні транспортних засобів. Проживає сама з двома неповнолітніми дітьми, які знаходяться на її утриманні. У зв`язку зі значним підвищенням цін на продукти харчування, комунальні послуги, одяг та лікування, підвищення рівня прожиткового мінімуму, не має можливості самостійно забезпечити дітям достатні матеріальні умови. 18 травня 2020 року сину було проведено лікування зубів із застосуванням медикаментозного сну, проліковано 7 зубів, проведено пломбування кореневих каналів та встановлення фотополімерних пломб. Вартість лікування в сумі 8000 грн сплачено нею особисто. Відповідач відмовився відшкодувати 50 % вартості лікування. Ухвалою від 5 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що до пред`явлення позову відповідач не надавав позивачу матеріальної допомоги на утримання сина і почав сплачувати кошти на утримання дитини лише після звернення матері до суду. Позивач наразі не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач має у власності значний перелік нерухомості та транспортний засіб, що свідчить про спроможність сплачувати аліменти в сумі 4000 грн щомісячно. Подія, зазначена в епікризі, відбулася 6 років тому, відповідач інвалідом не визнаний. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позов визнав частково та пояснив, що відповідач тривалий час не працює, перебуває на обліку як безробітний, підприємницької діяльності не здійснює. Через конфлікт, спричинений позивачем, отримав травму правого ока, потребує дорого вартісної операції на оці, не може працювати водієм за спеціальністю. Нерухоме майно отримав у спадщину, земельні ділянки за призначенням не використовуються та доходів не приносять. Може сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн щомісячно. Позов в частині стягнення витрат на лікування зубів не визнає, оскільки є сумніви у достовірності вартості лікування. Дитина не розповідала батьку про те, що їй лікували зуби. Матір не узгодила з відповідачем ні лікування, ні його вартості. Вважає, що у 6-річної дитини не може бути сім постійних зубів. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого серії [NUMBER] від 27 лютого 2014 року відповідач записаний батьком. Малолітній син сторін проживає з матір`ю (позивачем), що підтверджується відомостями про реєстрацію місця проживання особи та не заперечувалося відповідачем. Стаття 180 Сімейного кодексу України встановлює обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд враховує передбачені ч.1 ст.182 СК України обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~ наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~ інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 грудня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років в розмірі 2395 грн. Обгрунтовуючи необхідність стягнення аліментів в розмірі 4000 грн (більшому ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів), позивач покликається на наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Як свідчать направлення на працевлаштування від 20 жовтня 2020 року та від 2 листопада 2020 року, [PERSON] перебуває на обліку в Рівненському міському центрі зайнятості як безробітний, наразі не працевлаштований. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 221193231 від 21 серпня 2020 року відповідач має у власності житловий будинок загальною площею 30,5 кв.м та земельні ділянки для будівництва і обслуговування будинку площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0966 га, що знаходяться по [ADDRESS] , земельні ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,0988 га та 0,0989 га на території Городищенської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Крім того, відповідач є власником транспортного засобу марки «Богдан 211010», 2014 року випуску, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів. Доказів того, що наявність зазначеного майна приносить відповідачу будь-який дохід, суду не надано. Відповідно до ч.3 ст.182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд звертає увагу, що вказане вище рухоме та нерухоме майно набуте відповідачем в 2014-2016 роках. Інформація про розмір понесених відповідачем витрат на придбання майна та розмір його заробітку (доходу) відсутня, що позбавляє суд можливості встановити, чи перевищують такі витрати отриманий на той час заробіток відповідача. Таким чином, в порушення вимог ч.3 ст.12 ЦПК України позивачем не надано доказів, що відповідач отримує заробіток (дохід), достатній для спроможності сплати останнім аліментів в розмірі 4000 грн щомісячно. Відповідач є працездатним, особою з інвалідністю не визнаний. Покликання представника відповідача на необхідність проведення операції на оці доказами не підтверджені. Інших утриманців відповідач не має. Позивач має на утриманні сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про його народження та відомості про реєстрацію місця проживання особи. Однак, суду не надано доказів перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною, на що покликалася представник позивача в судовому засіданні. За таких обставин суд вважає, що визнаний відповідачем розмір аліментів в сумі 2000 грн є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини з урахуванням її віку, а тому позов в частині стягнення аліментів належить задовольнити частково. Відповідно до положень ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. 18 травня 2020 року сину сторін [PERSON] проведено лікування зубів із застосуванням медикаментозного сину, проліковано 7 зубів, проведено пломбування кореневих каналів та встановлення фотополімерних пломб. Вартість лікування становить 8000 грн, що підтверджується товарним чеком Стоматологія «Раді Вам» від 18 травня 2020 року, виданим ФОП [PERSON] . Доводи представника відповідача щодо відсутності у сина сторін постійних зубів ґрунтуються на припущеннях, а тому суд їх до уваги не приймає. Докази на спростування розміру понесених позивачем витрат на лікування дитини відповідач не надав. Враховуючи, що участь у додаткових витратах на дитину зобов`язані брати обоє батьків, підлягає задоволенню вимога про відшкодування половини вартості понесених додаткових витрат на дитину в розмірі 4000 грн. За правилами ст.141 ЦПК України належить стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів та позовну вимогу про стягнення додаткових витрат, від сплати якого позивач звільнена. \~\~\~ На \~підставі \~наведеного \~та \~

Outcome: partial