Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач є власником зазначеної квартири. Разом з позивачем у квартирі зареєстровані її донька [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON], який після розірвання шлюбу 21.02.2015 року у вищевказаній квартирі не проживає, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не приймає. У судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, представник відповідача надала заяву про відкладення розгляду справи. Зазначені у заяві представника відповідача причини відкладення розгляду справи не можна визначити поважними, оскільки участь представника відповідача в іншому судовому засіданні суду першої інстанції не має переваг, щодо її участі в судовому засіданні у даній справі. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №85089094 від 14.04.2017 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2010 року. Згідно акту КП «ВЖРЕП №14» Житомирської міської ради від 28.03.2017 року вбачається, що відповідач з 2014 року не проживає у вищевказаній квартирі. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном\~ на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч.1 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Зі змісту вказаної статті, а також ст. 64 ЖК, яка дає визначення поняття «член сімї» вбачається, що необхідною умовою існування права на користування житлом власника є спільне проживання членів сімї з власником житла та ведення спільного господарства. Оскільки судом встановлено, що відповідач є колишнім членом сімї позивача, з 2014 року не проживає у квартирі, належній позивачу на праві власності без поважних причин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визначення відповідача таким, що втратив право користування квартирою №45 у будинку №51 по проспекту Миру у м. Житомирі. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є достатньою правовою підставою для зняття його з реєстрації проживання за цією адресою, у звязку з чим в частині позовних вимог щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку слід відмовити.\~ Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial