Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08 вересня 2012 року. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній час їх сімейні стосунки з відповідачем фактично розірвані, з її ініціативи за причиною, що з вини відповідача в сім'ї виникають постійні сварки, виражається на її адресу нецензурною лайкою, в них з відповідачем зовсім різні погляди на життя, за характером не вживаються, що суперечить подальшому проживанню. Проживати однією сім'єю з такою людиною не можливо, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. У зв'язку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила справу розглянути без її участі, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, після розірвання шлюбу прізвище змінити на «[PERSON]» (а.с. 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем (а.с. 18). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 08 вересня 2012 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 537 (а.с. 14). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 05 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 5). Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, до примирення не спрямовані. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвищ - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У батьків малолітнього [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, а тому, суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дитини разом з матір'ю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved