Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 04 червня 2011 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки не склались через несумісність характерів, різні погляди на життя, що призводило до постійних суперечок. З січня 2015 року шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, а тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вони з відповідачем втратили почуття любові та поваги один одного, постійно сварились в присутності дитини, що стало причиною того, що в даний час проживають окремо і лише за таких обставин можуть спілкуватись і вирішувати спільні питання, що стосуються виховання дитини. Вказала, що зберігати сім»ю не варто, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав, пояснив, що обставини, вказані дружиною, мають місце. Подальше спільне проживання не відповідає інтересам обох з подружжя. Суд, заслухавши сторони, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 червня 2011 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 04 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рокитнянського районного управління юстиції у Київській області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 04 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. З січня 2015 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, мір до примирення не приймають, їх сім»я фактично розпалась, шлюб носить формальний характер. Сімейні відносини між подружжям припинились через різні погляди на життя і втрату почуття кохання та поваги один до одного. Рішення позивача про небажання збереження шлюбу є категоричним, викликано обґрунтованими причинами та не оспорено відповідачем. Суд вважає, що розлад в сім»ї не носить тимчасового характеру. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, яка стає свідком постійних суперечок, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Підстав, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу не має. Згідно зі ст.ст. 160, 161 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Сторони вказали, що дійшли згоди про місце проживання дитини з матір»ю. За правилами частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила 243 гривні 60 копійок судового збору, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями № 109 від 23 червня 2015 року та № 37 від 25 червня 2015 року. Вказані понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved