Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO] мотивуючи свої вимоги наступним. З 27 серпня 2013 року її онука [PERSON] була тимчасово влаштована у її родину. У зв'язку з тим, що відповідач була оголошеною у розшук як безвісно зникла особа, вона була призначена опікуном над [PERSON]. Оскільки місце відповідача було встановлено, її онука втрачає статус дитини позбавленої батьківського піклування, але зважаючи на те, що до теперішнього часу відповідач додому не повернулася і свого бажання виховувати та утримувати дитину не висловила, дитина надалі залишається без піклування матері, наразі чого розпорядження про призначення її опікуном не було скасовано і вона продовжує виконувати свої обов'язки по вихованню дитини. Також у позові зазначено, що вказане свідчить, що [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов'язками, нічого не зробила для того, щоб забрати доньку у свою родину та й надалі самостійно її виховувати та утримувати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти для утримання малолітньої [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не прибула, надала суду заяву якою наполягає на позовних вимогах, просить розгляд справи проводити без її участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи. Представник служби у справах дітей Сватівської райдержадміністрації Ктітарєв В.В., надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши в судовому засіданні надані позивачем докази, оцінивши їх у сукупності, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, відповідач по справі [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с. 3-6). З 27 серпня 2013 року малолітню [PERSON] було тимчасово влаштовано у сім'ю її бабусі - позивача по справі - [PERSON]. Оскільки відповідача [PERSON] було оголошено у розшук як безвісно зниклу особу (а. с. 10), розпорядженням голови Сватівської районної державної адміністрації позивача по справі було призначено опікуном малолітньої [PERSON] (а.с. 9). Як зазначено у відповіді Сватівського РВ ГУМВС України у Луганській області від 20.05.2014 року (а.с.11) місцезнаходження безвісно зниклої гр. [PERSON], [INFO] було встановлено, але у зв'язку з тим, що остання додому не повернулася і свого бажання виховувати та утримувати її малолітню дитину [PERSON] не висловила, розпорядження про призначення позивача опікуном не було скасовано та позивач продовжує виконувати її обов'язки по вихованню та утриманню малолітньої [PERSON]. Також згідно повідомлення Нижньодуванської селищної ради Сватівського району (а.с. 13), [PERSON] яка зареєстрована в [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS], фактично не проживає. За період влаштування її доньки [PERSON], [INFO] в родину її бабусі [PERSON] з 27.08.2013 року до теперішнього часу на території селища не з'являлася. Вказане свідчить, що [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов'язками відносно її доньки [PERSON], не здійснила будь - яких дії щоб забрати доньку у свою родину та й надалі самостійно її виховувати та утримувати, матеріально дитину не утримує, з нею не спілкується, її життям, здоров'ям не цікавиться. Відповідно висновку Нижньодуванської селищної ради Сватівського району про можливість та доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] від 03.06.2014 року (а.с. 16-17) Нижньодуванська селищна рада вважає можливим і доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON]. Згідно а.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.2, ст.150 СК України батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей, а за ухилення від виконання своїх обов'язків, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України можуть бути позбавлені батьківських прав. Так, постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення від батьківських обов'язків це відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п 2 ч.1 ст.164 СК України однією із підстав позбавлення батьківських прав є саме ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а правовим наслідком позбавлення батьківських прав є звільнення від відповідного обов'язку. Враховуючи вік дитини, рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводі спору, та те, що особиста участь в розгляді даної справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, суд вважає що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна. Виходячи з положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч.1 ст. 61 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а відповідач був належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи (а. с. 45), суд розцінює це як визнання відповідачем позову та обставин, вказаних позивачем у позовній заяві. Таким чином, суд, відповідно до обставин справи та в інтересах дитини, вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON], оскільки відповідач як мати повністю самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, матеріально доньку не утримує, долею дитини не цікавиться та про неї не піклується. Також відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, передбаченого ст. 180-184 СК України і в порядку цих статей, тому задовольняючи даний позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Так, виходячи з того, що відомостей про отримання доходу відповідачем у суду не надано, а позбавлення батьківських прав, не звільняє його від обов'язку щодо утримання своєї дитини, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти для утримання малолітньої [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved