overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та з урахуванням уточнених позовних вимог просила розірвати шлюб та надати дозвіл на зміну прізвища позивачу на дошлюбне [PERSON] В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд, ухвалює рішення в заочному провадженні, у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено, що 28 вересня 2010 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1656. Сторони припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Всебічно з'ясувавши обставини справи, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви і причини розлучення, суд приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки сторони не змогли створити нормальну сім'ю, втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного, підтримки і взаємодопомоги у родині немає, відсутні морально - правові основи шлюбу, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, який було укладено 18 серпня 2015 року та зареєстровано відділом ДРАЦС РС Краматорського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 600, посилаючись на те, що у шлюбі з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , однак через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, різних поглядів на життя та постійних сварок спільне життя не склалось, шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть та мешкають окремо, у зв`язку з чим збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляду справи в її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надавав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який зареєстровано 18 серпня 2015 року відділом ДРАЦС РС Краматорського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 600, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Як вбачається із змісту позову спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, різних поглядів на життя та постійних сварок, шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть та мешкають окремо, внаслідок чого подальше подружнє життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, у зв`язку з чим сім`я розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї неможливим, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб. В обґрунтування своїх вимог зазначила, 31.12.2011 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. Не проживають однією сім`єю, позивач вважає, що подальше збереження сімї суперечить його інтересам та інтересам відповідача. Сім`я фактично розпалась, у звязку з чим позивач звернулась з позовом про розірвання шлюбу до суду. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.\~\~ Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив розірвати шлюб. \~\~\~\~ Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено, що 31.12.2011 року між сторонами зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2709. (а.с.3). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сторони припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно до норм ст. 51 Конституції Українита ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК Україникожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу Україниє підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Від шлюбу мають неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримала, відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено, що 10 червня 1995 року між сторонами зареєстровано шлюб Житомирським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 912. Від шлюбу мають неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Всебічно з'ясувавши обставини справи, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви і причини розлучення, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сторони не змогли створити нормальну сім'ю, втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного, підтримки і взаємодопомоги у родині немає, проживають окремо, відсутні морально - правові основи шлюбу, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України в разі якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У відповідності до ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд, ухвалює рішення в заочному провадженні, у відсутності сторін, що відповідає положенням ст. 158 ЦПК України . Судом встановлено, що 06 березня 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 204. Сторони припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви і причини розлучення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивачка просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд, ухвалює рішення в заочному провадженні, у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та у відсутність позивача, що відповідає положенню ч.2 ст. 158 ЦПК України. Судом встановлено, що 26 лютого 2008 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у, актовий запис № 211. Сторони припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Всебічно з'ясувавши обставини справи, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви і причини розлучення, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сторони не змогли створити нормальну сім'ю, втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного, підтримки і взаємодопомоги у родині немає, проживають окремо, відсутні морально - правові основи шлюбу, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб та залишити доньку [PERSON] на подальше провисання з нею. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглянув справу у відсутності сторін, що відповідає положенням ст. 158 ЦПК України . Судом встановлено, що 04 червня 1997 року між сторонами зареєстровано шлюб Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 637. Сторони припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви і причини розлучення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволення, оскільки сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, який було укладено 01 листопада 1980 року та зареєстровано Городнянською сільською радою Ічнянського району Чернігівської області, актовий запис № 7, посилаючись на те, що у даному шлюбі сторони неповнолітніх дітей не мають. У зв`язку з постійними сварками вони не можуть знайти спільної мови, в результаті чого збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляду справи в її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надавав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який зареєстровано 01 листопада 1980 року Городнянською сільською радою Ічнянського району Чернігівської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про укладення серії [NUMBER] (а.с.9). Як вбачається із змісту позову спільне життя між сторонами, у зв`язку з постійними сварками та різними поглядами на життя, не склалося, внаслідок чого подальше подружнє життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача, у зв`язку з чим сім`я розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї неможливим, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved