Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері і виховується нею одноособово. Батько дитини, відповідач [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, у poзміpi 1 / 4 частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. В судове засідання 04.02.2021 року відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, є безпідставними, та не відповідають дійсності, оскільки син сторін періодично проживає з відповідачем за адресою: [ADDRESS] , відповідач займається вихованням сина, ніколи не відмовлявся від своїх батьківських обов`язків, добровільно утримує дитину, купує одяг, продукти харчування. Відповідач просив врахувати, що дитина проживає разом з відповідачем та позивачем, а тому просив відмовити в задоволенні позову. Крім цього, відповідач надав докази перерахунку ним коштів на картковий рахунок позивача (розрахункові чеки в продуктовій мережі «Сільпо», копії виписок безготівкових переказів грошових коштів на банківську картку [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] від 23.10.2015р. /а.с.6./ З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно відвідує ДНЗ КТ №6 «Зіронька» з 01.09.2020 р. по теперішній час, що підтверджується довідкою від 09.11.2020 р. №44/01-31, виданою завідувачем ДНЗ №6 (а.с.7). Також, дитина лікується у сімейного лікаря [PERSON] , яка працює в КНП БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №2» та з якою позивач уклала договір про надання первинної медичної допомоги від 14.09.2020р., що посвідчується копією декларації (а.с.8). Наведені докази свідчать про фактичне проживання дитини сторін в м. Біла Церква з матір`ю, оскільки батько дитини постійно мешкає та працює в м. Києві. Позивач суду пояснила, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач ухиляється від належного і систематичного утримання сина, на користь інших осіб аліментів не сплачує. Відповідач, коли має бажання, періодично забирає сина на декілька вихідних днів в м. Київ. В середньому, відповідач бере до себе сина 1-2 рази на місяць. На вимогу позивача, по чекам в підтвердження витрат на дитину, відповідач перераховував їй кошти, але, [PERSON] суду зазначила, що всі витрати на дитину не можна зафіксувати, а тому позивач бажає, щоб рішенням суду було встановлено розмір і порядок стягнення аліментів. Місце проживання дитини сторін ніде не зареєстроване, оскільки відповідач не надає дозвіл на реєстрацію місця проживання сина у власному помешканні позивача де фактично вона мешкає з сином. При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що дитина сторін проживає постійно разом з позивачем в м. Біла Церква, де й відвідує дитячий навчально-вихований заклад, перебуває на обліку в лікаря, а відповідач проживає окремо, є працездатним, на інших осіб аліментів не сплачує. Надані відповідачем в спростування позовних вимог, докази підтверджують періодичне добровільне надання матеріальної допомоги дитині, але позиція та докази сторони відповідача не спростовують надані позивачем докази в обгрунтування позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved