Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона знаходилась у шлюбі з 20 серпня 2010 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду від 28 березня 2014 року шлюб між подружжям було розірвано. На теперішній час дитина проживає разом з матір'ю, знаходиться на повному її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини надавати не бажає, хоча має таку можливість, так як хоч і знаходиться у виправній колонії, але працює. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в попереднє судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2014 року було доручено адміністрації Ігренського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області відібрати прояснення у відповідача по справі - [PERSON], який утримується у вищевказаній установі. 24.03.2015 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшли пояснення засудженого [PERSON], відповідно до яких він визнає позов в повному обсязі, спрау просить розглянути за його відсутністю. Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно копії заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2014 року, яке набрало чинності 08 квітня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 20 серпня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], встановлено, що його батьками є сторони у справі. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої начальником СМКП «ЖЕК-2» від 01.08.2014 року, [PERSON], [INFO] проживає разом зі своєю матір'ю - [PERSON], 1991 року народження. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов'язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька. В ч.1 ст. 179 СК України аліментами, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. При визначенні розміру аліментів враховується наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, стан здоров'я дитини, т. ін., мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ст. 182 СК України. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч.1 ст.183 СК України визначається судом. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки визнані відповідачем та підтверджені документально. Згідно вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 179, 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved