Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами та на ? частку транспортних засобів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 04.06.1994 вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 30.03.2017. Від подружнього життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти ними було придбано житловий будинок з господарсько-побутовими та спорудами, розташований в [ADDRESS] Згідно з договором купівлі-продажу від 13.02.2001, вказаний будинок зареєстрований за відповідачем. Крім того, за спільні кошти ними було придбано два автомобіля, а саме: марки «ВАЗ-21074-120-21», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та марки «ГАЗ-САЗ-53Б» реєстраційний номер [NUMBER], які також зареєстровані на ім'я відповідача. Вказує, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому має бути розподілене між сторонами у рівних частках. Згоди з відповідачем про добровільний поділ майна не досягнуто, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], та на ? частку транспортних засобів, а саме на: автомобіль марки «ВАЗ 21074-120-21», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], та марки «ГАЗ-САЗ-53Б» реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зокрема визнав позов в частині визнання за позивачем права власності на ? частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, при цьому заперечував проти визнання за позивачем права власності на ? частку вказаних транспортних засобів з тих підстав, що автомобіль марки «ВАЗ-321074 120 21» ним проданий, а автомобіль марки «ГАЗ-САЗ 53Б» зданий на металобрухт. До закінчення судового засідання відповідач без повідомлення причин залишив залу судового засідання. Відповідно до ч.6 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи залишить залу судового засідання суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] 04.06.1994 сторони зареєстрували шлюб у Знам'янській селищній Раді Кіровоградської області, актовий запис №15. Від шлюбних стосунків мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Згідно з рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.03.2017 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до інформаційної довідки №319 від 25.05.2017, наданої Знам'янським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», та технічного паспорту, виготовленого Знам'янським міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» станом на 17.05.2017, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований по вул.Вересневій (колишня Кірова),49 в смт Знам'янка Друга Кіровоградської області, належить на праві особистої власності відповідачу згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Знам'янської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON] 13.02.2001 за реєстраційним №180, який був зареєстрований у Знам'янському міжміському підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» 20.02.2001 та записано в реєстрову книгу за №9 за реєстровим номером 2188. Згідно з інформацією, наданою Територіальним сервісним центром №3542 Регіонального сервісного центру МВС у Кіровоградській області за вих.№31/11-3542-161 від 01.02.2018, транспортний засіб марки ВАЗ 21074-120-21, 2007 року випуску, коричневого кольору, кузов [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 21.12.2007, державний номерний знак [NUMBER], зареєстровано 21.12.2007 на ім'я відповідача на підставі довідки-рахунок [NUMBER] від 21.12.2007, та ВМД 100000021/7/400975 від 14.12.2007. Вказаний транспортний засіб перереєстровано 16.05.2017 без зняття з обліку на підставі ДКП №3542/2017/457695 від 16.05.2017 на [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] Відповідно до інформації, наданої Територіальним сервісним центром №3542 Регіонального сервісного центру МВС у Кіровоградській області за вих.№31/11-3542-1347 від 27.09.2017, згідно з базою НАІС Єдиного державного реєстру МВС України та АІС «Автомобіль», «Компан-Україна», за відповідачем 09.02.2013 зареєстрований транспортний засіб марки ГАЗ-САЗ-53Б, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно зі ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності, а за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю, при цьому тягар доказування, що вказане майно не належить до спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, хто набув спірне майно за кошти, що належали йому особисто. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (ч.1 ст.190 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, набуте подружжям [PERSON] та [PERSON] вищезазначене майно є об'єктом права спільної сумісної власності. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Положеннями ч.1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення закріплені у ч.2 ст.372 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та транспортні засоби тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Судом встановлено, що спірний житловий будинок був придбаний у власність відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 13.02.2001, автомобіль ГАЗ-САЗ-53Б придбаний 09.02.2013, автомобіль ВАЗ 21074-120-21 придбаний 21.12.2007, тобто в період, коли сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Будь-яких доказів про існування домовленостей між позивачем та відповідачем щодо майна або шлюбного договору суду не надано. Таким чином, аналізуючи та оцінюючі докази по справі, зважаючи на те, що вказане вище майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і на нього поширюються положення ч.1 ст.70 СК України щодо рівності часток у спільному майні, з урахуванням того, що сторони не досягли згоди щодо порядку поділу майна, тому суд приходить до висновку, що пред'явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений нею судовий збір в сумі 958 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved