Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 08.08.1998 вона уклала шлюб з [PERSON] 27.10.1998 її сім'ї було виділено житло у старому гуртожитку ТОВ «Новопсковський райагробуд» за адресою: [ADDRESS]. В неї [INFO] народилася донька та виникла потреба в розширенні житла. Адміністрація ТОВ «Новопсковський райагробуд» в усній формі запропонувала покращення житлових умов - шляхом обміну житлом з сім'єю [PERSON], яка проживала у новому гуртожитку [ADDRESS], та з цього часу позивач проживає за вказаною адресою зі своєю донькою. 07.02.2002 шлюб з [PERSON] було розірвано. За час проживання у вказаній квартирі (17 років) позивач постійно покращувала санітарно-житлові умови, переклеювала шпалери, фарбувала вікна, двері, міняла ленолеум. В 2005 році зробила перепланування квартири - установила душеву кабіну, унітаз пральну машину, бойлер, електро-водяний лічильник. В 2011-2012 роках замінила дерев'яні вікна та двері на залізо-пластикові. Позивач постійно сплачує кошти за комунальні послуги через фінансові установи, користується пільгами для педагогічних працівників. Будинок [ADDRESS] раніше належав Новопсковському МПМК - 21, яке згодом було реорганізовано в ТОВ «Новопсковський Райагробуд». На сьогоднішній день ця юридична особа ліквідована без правонаступництва. Право власності на цей будинок ні за ким більше не перереєстровувалося і до цього часу зареєстроване за неіснуючою юридичною особою. Будинок [ADDRESS] не є комунальною власністю смт. Новопсков. Позивач вважає, що більше десяти років відкрито, безперервно володіє вказаною квартирою і просить визнати за нею право власності на дану частину за набувальною давністю. Представник позивача просить справу розглянути без її участі, на позові наполягає з підстав викладених в позові Відповідач надав до суду письмову заяву, де проти позову не заперечує та просить суд справу слухати у його відсутність. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК України, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Враховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2001. Таким чином строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Судом встановлено, що згідно протоколу № 7 від 27.05.1992 загальних зборів Новопсковського ПМК-21, постановлено перевести кімнати гуртожитків до розряду малосімейних комунальних квартир. Відповідно до розпорядження президента України № 37 від 10.02.1993 «Про зміну правового статусу гуртожитків, що перебувають на балансі підприємства «Новопсковський агробуд», гуртожитки за адресою: [ADDRESS] та 13-б, які перебувають на балансі орендного підприємства «Новопсковський агробуд» переведено до розряду житлових комунальних будинків. Матеріалами справи встановлено, що 08.08.1998 позивач уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження. 07.02.2002 шлюб було розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. [PERSON] прописана та проживає в [ADDRESS], з донькою [PERSON] з 1999 року, чоловік [PERSON] виписаний за вказаною адресою з 01.12.2001, про що зазначено в довідці з місця проживання та склад сім'ї від 17.01.2003. Відповідно до довідки № 1152 від 13.05.2016, виданої виконавчим комітетом Новопсковської селищної ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 11.05.1999 по теперішній час та має склад сім'ї: донька [PERSON] Отже, позивач протягом тривалого часу зареєстрована та проживає у зазначеній квартирі з донькою, окрім доньки позивача інших осіб за період з 1999 року по теперішній час зареєстровано не було Відповідно до інформації Новопсковської селищної ради № 719 від 25.04.2016, будівля за адресою: [ADDRESS], не стоїть на балансі Новопсковської селищної ради. Відповідно до витягу є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа ТОВ «Новопсковський Райагробуд» припинена у зв'язку з визнанням її банкрутом, 04.12.2008. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, нерухоме майно за адресою: [ADDRESS], Новопсковський район, Луганська область, за даними параметрами запиту інформація в реєстрі відсутня. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як вбачається із квитанцій про сплату комунальних послуг, що містяться в матеріалах справи, позивач [PERSON] сплачувала їх регулярно за адресою: [ADDRESS], та не має заборгованості. Таким чином, починаючи з 11.05.1999 та по теперішній час позивач [PERSON] проживає в зазначеній квартирі, крім того, вона добросовісно, відкрито та безперервно володіла квартирою і відповідно згідно положення ст.344 ЦК України набула право власності на це майно в порядку набувальної давності, а тому, суд прийшов до висновку що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені нею письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності в порядку набувальної давності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У звязку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved