Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить ухвалити рішення, згідно якого вселити її у квартиру [ADDRESS], зобов'язати відповідачку не чинити їй перешкод у користуванні вище вказаною квартирою, надати другий примірник ключів від других вхідних дверей квартири та встановити наступний порядок користування квартирою: позивачці - [PERSON] виділити в користування кімнату, площею 8,6 кв. м., позначеною на плані літ. 2, [PERSON] виділити в користування кімнату площею 18,6 кв.м., позначені на плані літ. 3, кімнату площею 12,5 позначену на плані літ. 5. Стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір. Позов мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.03.2015 року їй належить на праві приватної власності частина квартири [ADDRESS]. Другим співвласником даної квартири є її сестра - [PERSON]. Зазначає, що між нею та сестрою склалися не прості взаємовідносини, в результаті чого [PERSON] постійно чинить перешкоди в користуванні житлом, а тому позивачка не має змоги проживати у вказаній квартирі та оплачувати комунальні послуги. За таких обставин, [PERSON] ніяк не може врегулювати цей спір мирним шляхом і вимушена звернутися за захистом своїх інтересів та прав в судовому порядку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідачки - [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що відповідачка позов визнає тільки в частині встановлення порядку користування квартирою. Щодо входження у квартиру - її довірителька жодних перешкод з цього приводу не чинить. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторонам на праві власності належить житлова квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.03.2015 року виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області - Лютик Р.В., зареєстроване в реєстрі за № 181. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном. Стаття 155 Житлового кодексу України визначає, що власника квартири не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], однак врегулювати питання щодо спільного проживання у даній квартирі у добровільному порядку не можуть, а тому суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Outcome: approved