Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 11.02.2012 року помер [PERSON], [INFO]. 20.12.2007 року [PERSON] склав заповіт в якому зазначив про те, що на випадок своєї смерті земельну ділянку (пай), розташовану на землях Атманайської сільської ради, яка належить йому на праві власності заповідає онуку [PERSON] Даний заповіт було зареєстровано в реєстрі за №256 та посвідчено секретарем Атманайської сільської ради Запорізької області. За заявою неповнолітнього [PERSON] приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу [PERSON] 22.09.2018 року була складена спадкова справа №63033492, однак було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як в заповіті зазначено, що майно заповідається онуку, що підтвердити неможливо. Таким чином позивач просить здійснити тлумачення заповіту складеного [PERSON], посвідченого 20.12.2007 року секретарем Атманайської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №256, визначити дійсну волю [PERSON], в тому, що він дійсно заповів [PERSON] на земельну ділянку (пай), розташовану на землях Атманайської сільської ради, яка належить йому на праві власності. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовну заяву, та просять її задовольнити на підставах, викладених в позові . Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справу без його участі. Просять розглянути справу на розсуд суду. Представник відповідача не надав відзив на позовну заяву та всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивача, його представника, свідка, оглянувши спадкову справу №176/2018, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 11.02.2012\~року помер\~[PERSON],\~[INFO],\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про смерть\~серії І-ЖС\~№4000488,\~виданого виконавчим\~комітетом Атманайської\~сільської ради\~Якимівського району\~Запорізької області,\~актовий запис\~№04\~(а.с.11).\~20.12.2007\~року [PERSON]\~склав заповіт\~в якому\~зазначив про\~те,\~що на\~випадок своєї\~смерті земельну\~ділянку (пай),\~розташовану на\~землях Атманайської\~сільської ради,\~яка належить\~йому на\~праві власності\~заповідає онуку\~[PERSON]\~Даний заповіт\~було зареєстровано\~в реєстрі\~за №256\~та посвідчено\~секретарем Атманайської\~сільської ради\~Запорізької області\~(а.с.12).\~За заявою\~неповнолітнього [PERSON]\~приватним нотаріусом\~Якимівського районного\~нотаріального округу\~[PERSON]\~22.09.2018\~року була\~складена спадкова\~справа №63033492,\~однак було\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину,\~так як\~в заповіті\~зазначено,\~що майно\~заповідається онуку,\~що підтвердити\~неможливо.\~В даній ситуації яка склалася, що за своїм змістом розпорядження спадкодавця було спрямоване на те, щоб заповісти саме неповнолітньому [PERSON] земельну ділянку, на яку у спадкодавця на момент складання заповіту було право власності. Відповідно до обставин померлий [PERSON] 11.11.1976 року шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON] (а.с.15). [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) В.М., не перебуваючи у шлюбі з [PERSON] народила дочку [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-НА №268718 (а.с.16). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та після реєстрації шлюбу набула прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС №440947 (а.с.17). 09.04.1982 року [PERSON] народила дочку [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-ЖС №438146 (а.с.18). 20.06.2004 [PERSON] народила сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №154949, виданого Атнанайською сільською радою Якимівського району Запорізької області, актовий запис №11 (а.с.14). Фактично померлий [PERSON] не є біологічним дідом неповнолітнього [PERSON], однак він піклувався про нього, проживали вони однією родиною та він вважав його своїм онуком про що зазначив в заповіті. Крім того встановлені обставини підтверджуються показами свідка [PERSON], який пояснив, що він знав [PERSON] та [PERSON] [PERSON] помер у 2012 році. Він знає, що [PERSON] за життя говорив, що зробить заповіт на онука [PERSON], він його дуже любив. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1256 ЦК України, спадкоємці вправі здійснити тлумачення заповіту з дотриманням правил тлумачення правочинів, встановлених ст. 213 ЦК України. Виходячи з аналізу положень норм ст.ст.213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому, частина 3 статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Тлумачення заповіту - це з'ясування змісту дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. При цьому, тлумачення заповіту не може бути спрямоване на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків спадкоємців, оскільки вони встановленні заповітом, як одностороннім правочином. При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у його зміст, адже заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обов'язків на випадок смерті. Враховуючи викладе,

Outcome: approved