Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 600 грн. на утримання [PERSON], починаючи з 11 вересня 2016 року і довічно. Свої вимоги мотивувала тим, що вона народилася [INFO] року та є пенсіонеркою. Пенсію, яку вона отримує не забезпечує необхідного мінімум проживання. Більшу частину віддає на сплату комунальних послуг, іншої частини не вистачає навіть на харчування. Разом з тим заявник є хворою людиною та потребує періодичного лікування на яке потрібні чималі кошти. У заявника є повнолітня донька [PERSON], яка не допомагає свої матері та не утримує її. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, хоча про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Причини Неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є рідною донькою [PERSON]. [PERSON] народилася [INFO] року та є пенсіонеркою, що було встановлено судом. Дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на таких підставах. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз'яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст.204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є пенсіонеркою та перебуває на обліку в Управління пенсійного фонду України. Згідно ст. 205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері підлягають задоволенню, оскільки єдиний джерелом доходу позивача є пенсія, якої не вистачає навіть на потреби першої необхідності, зважаючи на те, що частину отриманої пенсії позивачу необхідно витрачати на ліки, також позивач вимушена самостійно нести витрати на утримання житла, що враховуючи її матеріальне становище є дуже обтяжливим, разом з тим відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється, на неодноразові прохання позивача врегулювати питання щодо розміру допомоги, яка буде надаватись відповідачем на утримання непрацездатної матері, залишились без належного реагування з боку відповідача. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved