Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, в тому числі і на 53/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивач як спадкоємець за заповітом спадщину після смерті матері прийняла шляхом спільного проживання з померлою на день смерті, але в той же час, позивач не може оформити свої спадкові права на згадане спадкове майно у зв`язку з розбіжностями в даних на спадкове майно (житловий будинок чи квартира), що стало причиною відмови у вчиненні нотаріальних дій. Посилаючись на зазначене, просила визнати за нею право власності на 53/100 частки домоволодіння, яке складається з житлового будинку (загальна площа 79,2 кв.м, житлова площа 49,3 кв.м) з надвірними господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Крім того, посилаючись на те, що успадковану нею частку будинку можна виділити в натурі шляхом надання тих ізольованих приміщень будинку, а також надвірних господарських будівель та споруд, які були у фактичному володінні матері, що не потребуватиме проведення жодних переобладнань, не спричинить шкоди господарському призначенню майна і не порушить права іншого співвласника, просила виділити їй в натурі її частку з наданням відокремленої частини будинку з окремим входом (квартиру) по [ADDRESS] , яка складається з коридору «2-1» площею 4,0 кв.м, кухні «2-2» площею 8,8 кв.м, шафи «2-3» площею 0,9 кв.м, житлової кімнати «2-4» площею 12,8 кв.м, житлової кімнати «2-5» площею 17,1 кв.м, житлової кімнати «2-6» площею 9,2 кв.м (загальна площа приміщень 52,8 кв.м, житлова площа приміщень 39,1 кв.м), а також надвірних господарських будівель та споруд: літньої кухні літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «В». Витрати по справі просила покласти на неї. Позивач в підготовче засідання не з`явилася, її представник надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила підготовче засідання провести за її відсутності, позов підтримала. Відповідачі в підготовче засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви, в яких позов визнали і просили справу розглянути за їх відсутності. Про правові наслідки визнання позову обізнані. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Матеріалами справи підтверджено те, що [INFO] в м. Путивль Сумської області померла [PERSON] , мати позивача, після смерті якої відкрилася спадщина. До спадкового майна входить 53/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , належні померлій [PERSON] на підставі рішення Народного суду Путивльського району Сумської області від 14.07.1975. Позивач є спадкоємцем після смерті матері за заповітом, посвідченим 25.04.2002 державним нотаріусом Путивльської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 747, прийняла спадщину шляхом спільного проживання з матір`ю на день смерті. При цьому, як вбачається з постанови державного нотаріуса від 10.09.2020 № 388/02-31, позивачу в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] було відмовлено в оформленні спадкових прав на квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з копії рішення Народного суду Путивльського району Сумської області від 14.07.1975, яке набрало законної сили 25.07.1975, за [PERSON] було визнано право власності на 53/100 часток будинку, розташованого по [ADDRESS] , а також виділено в реальне користування [PERSON] частину кухні1-3, кімнату 1-6, сіни «а», поріг, сарай «б», 1/2 частка огорожі. З копії реєстраційного посвідчення від 19.08.1975 № 2180, виданого Глухівським бюро технічної інвентаризації, копії довідки Глухівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 17.09.1976 та копії довідки Путивльського бюро технічної інвентаризації та проектування від 30.07.2010 вбачається, що за [PERSON] зареєстровано 53/100 часток будинку [ADDRESS] , що складає квартиру [INFO] . З технічного паспорту від 02.12.2019 та довідки-характеристики нерухомого майна від 03.12.2019, виданої Путивльським БТІтаП, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 14.07.1975 є власником 53/100 часток житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , загальною площею 79,2 кв. м (житловою 49,3 кв. м), побудованого у 1965 році, з надвірними спорудами (будівлями), відсоток зносу 45 %. Власником 47/100 часток вказаного будинку є [PERSON] , відповідач у справі, на підставі договору купівлі-продажу частки будинку, посвідченого Путивльським приватним нотаріусом Колесніченко М.Г. 15.07.2004 за реєстровим № 1775. При цьому, квартира 2 цього домоволодіння має загальну площу 52,8 кв.м, житлову площу 39,1 кв.м, до її складу входить коридор 2-1 площею 4,0 кв.м, кухня 2-2 площею 8,8 кв.м, шафа 2-3 площею 0,9 кв.м, житлова кімната 2-4 площею 12,8 кв.м, житлова кімната 2-5 площею 17,1 кв.м, житлова кімната 2-6 площею 9,2 кв.м. Будь-яких самочинних прибудов та перепланувань житлового будинку за вказаною адресою не проводилося. Згідно з п. 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 (із змінами) визначено, що не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Виходячи з наведених вимог закону та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що визнання відповідачами пред`явленого позову в цій частині не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому може бути прийнято, що є підставою для задоволення зазначених позовних вимог. Що до виділення в натурі позивачу належної їй частки будинку, суд дійшов наступного. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В силу ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК України \~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом\~ст. 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками, при цьому право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з п.п. 6, 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»\~виділ часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий за умови, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі будинку в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Як вбачається з вище вказаних копії технічного паспорту на будинок [ADDRESS] та довідки-характеристики цього нерухомого майна, співвласники зазначеного будинку здійснили його поділ та у кожного маються його ізольовані частини (квартири) з окремими виходами і системами водопостачання, водовідведення та опалення, а самочинних прибудов та перепланувань житлового будинку не проводилося. Таким чином, позивачу слід виділити в натурі її частку з наданням відокремленої частини будинку з окремим входом (квартиру) по [ADDRESS] , яка складається з коридору «2-1» площею 4,0 кв.м, кухні «2-2» площею 8,8 кв.м, шафи «2-3» площею 0,9 кв.м, житлової кімнати «2-4» площею 12,8 кв.м, житлової кімнати «2-5» площею 17,1 кв.м, житлової кімнати «2-6» площею 9,2 кв.м (загальна площа приміщень 52,8 кв.м, житлова площа приміщень 39,1 кв.м), а також надвірних господарських будівель та споруд: літньої кухні літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «В». З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що таке визнання позову відповідачами не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. З врахуванням відповідного клопотання позивача, понесені нею витрати судом не розподіляються.

Outcome: approved