Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просить визначити обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] та [PERSON] , а саме: - заборонити наближення на 100 м. до місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; до місця роботи [PERSON] ТОВ «Сільпо-Фуд» магазин №122 за адресою: Старокостянтинівське шосе, буд. 6/1А м. Хмельницький; до місця проживання бабушки [PERSON] - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] також заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Свої вимоги мотивувала тим, що З 2014 року до 07.11.2017 року вона разом із [PERSON] проживали разом однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Але спільне життя із [PERSON] не склалось через постійні конфлікти, зловживання ним алкоголю, та застосування фізичного та психологічного насильства до неї, і відповідно психологічного насильства до спільної доньки. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 квітня 2018 року у справі №686/934/18, шлюб між ними розірвано. З 08.11.2017 року, тобто ще до розірвання шлюбу, вона разом із донькою - [PERSON] , [INFO] проживає окремо від [PERSON] у квартирі її бабусі - [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Незважаючи на те, що вони із заінтересованою особою, більше не є подружжям, [PERSON] продовжує її переслідувати, вистежувати, погрожувати фізичним насильством, неодноразово завдавав їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона постійно викликає поліцію, звертаюсь із заявами до відділу поліції з проханням відкрити кримінальне провадження щодо [PERSON] та внести відомості в ЄДР. Неодноразово зверталась до травмпункту після «зустрічей» із [PERSON] та судово - медичної експертизи. Позивач працює в ТОВ «Сільпо-фуд» магазин №122 в м.Хмельницькому за адресою Старокостянтинівське шосе, буд. 6/1 А, а тому на роботу ходить пішки, заінтересована особа знаючи мій маршрут вистежує її, коли вона йду на роботу і з роботи, раптово спричиняє їй удари, кричить нецензурною лайкою і погрожує вбивством. В судовому засіданні позивач та представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення що відповідають змісту позовних вимог, просить задовольнити позов. Заінтересована особа у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2014 року до 07.11.2017 року заявник разом із [PERSON] проживали разом однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 квітня 2018 року у справі №686/934/18, шлюб між ними розірвано. З 08.11.2017 року позивач разом із донькою - [PERSON] , [INFO] проживає окремо від [PERSON] у квартирі її бабусі - [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Виходячи із змісту повідомлень органів поліції [PERSON] неодноразово зверталась із заявами до відділу поліції з проханням відкрити кримінальне провадження щодо [PERSON] та внести відомості в ЄДР. З даних постанов Хмельницького міськрайонного суду, що представлені заявником вбачається, що адміністративні справи відносно притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАПУ закриті за відсутністю складу адміністративного проступку, інші за закінченням строків притягнення до відповідальності. Тому суд вважає, твердження заявника про наявність ризиків для встановлення обмежувального припису є передчасними. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно п. 3, 6, 7, 8 ч.1, ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, відсутність доказів притягнення [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності суд приходить до висновку, що відсутні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про не обґрунтованість заяви та відмови у видачі обмежувального припису. Відповідно до ч. 3 ст. 650-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed