Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та сина [PERSON], [INFO] залишити на виховання матері. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, сторони мають різні характери, шлюбні відносини не підтримують та не ведуть спільне господарство. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 06.08.2018 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.09.2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 11.10.2018 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.05.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 18.05.2016 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №535 (а.с.4). Сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). На час розгляду справи сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, сімя існує формально, на примирення не згодні. Проживають окремо з червня 2017 року. Сторони втратили одне до одного почуття любові, поваги, відсутні спільні інтереси. За час окремого проживання сторонам не вдалося відновити сімейні стосунки, оскільки у кожного із них різні погляди на життя, на виховання дитини, на ведення домашнього господарств, за таких умов подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам їх дитини. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved