Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] , де зареєстрований її син - відповідач, який з 2018 року в ній не проживає, комунальні послуги він не сплачує, чим перешкоджає їй як власнику квартири здійснювати право користування та розпорядження своїм майном, а також позивач має намір приватизувати дану квартиру. На підставі викладеного, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутність від відповідача не надходило. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення. 04.09.2019 року, згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту громадянина України та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 19.06.2019 року, виданою Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області 19.06.2019 року за № 34864 (а.с.5, 12). [PERSON] , [INFO] (син наймача), зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 19.06.2019 року, виданою Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області 19.06.2019 року за № 34864, та відомостями загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 01.07.2019 року № 887 (а.с.12, 17). Відповідно до ордеру на житлове приміщення від 27.08.2007 року № 71, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення виконачого комітету Рубіжанської міської ради надана в користування наймачу [PERSON] (а.с.7). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 18.11.2010 року, яке набрало законної сили 29.11.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а [PERSON] відновила дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с.8). [PERSON] сплачує комунальні послуги за квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується заявами - приєднаннями до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 12.06.2019 року, до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 11.06.2019 року, договором про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 11.06.2019 року (а.с.9, 10, 11). Актом щодо встановлення фактичного місця проживання за адресою: [ADDRESS] від 19.06.2019 року встановлено, що [PERSON] в даній квартирі не проживає з липня 2018 року (а.с.13). Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року, роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Матеріалами справи підтверджено, що позивач є наймачем квартири, в якій залишається зареєстрованим її син, який більше шести місяців в ній не проживає. Після встановлення зазначених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved