Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на її користь з останнього аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини. Вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Наразі сімейні стосунки між ними припинено. Від спільного проживання мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів у примусовому порядку. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали спільно як одна сім`я без реєстрації шлюбу. Від спільного життя мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , батьком якої згідно з копією свідоцтва про народження є відповідач (а.с.7). Дитина проживає разом з матір`ю (а.с.8). Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, набула чинності для України з 27.09.1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За приписами ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене та обставини, визначенні ст.182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved