Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про визнання права власності на квартиру, посилаючись на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданим Лозівським ковальсько-механічним заводом на підставі наказу № 51 від 13 травня 1993 року. На даний час позивач втратила правовстановлюючий документ на вищевказану квартиру. З цього приводу вона зверталася до виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області з проханням видати завірену копію втраченого свідоцтва, але їй в цьому було відмовлено, оскільки дане свідоцтво виконавчим комітетом не видавалося. Потім позивач зверталася до архівного відділу Лозівської міської ради Харківської області з заявою про видачу наказу № 51 від 13.05.1993 року, але їй також в цьому було відмовлено, оскільки Лозівським ковальсько-механічним заводом документальні матеріали не передавалися на державне зберігання. Тому позивач розмістила оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Голос Лозівщини» про втрату вищевказаного свідоцтва про право власності. В зв'язку з чим просить визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі та просить винести рішення на підставі наданих нею письмових доказах. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, але надала суду свою заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання представником відповідача позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 1993 року, виданого Лозівським ковальсько-механічним заводом. Дане право власності зареєстровано в Лозівському БТІ 20.05.1993 року в реєстрі за № 6249. На даний час оригінал свідоцтва про право власності на житло від 17 травня 1993 року, виданого Лозівським ковальсько-механічним заводом втрачений, що підтверджується розміщенням оголошення в засобах масової інформації, а саме в газеті «Голос Лозівщини» за № 69 від 17.06.2014 року. Відповідно до ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У зв'язку з тим, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру, оскільки вони були втрачені, вона не має можливості отримати копію даного свідоцтва. Позивач зверталася до виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області з заявою про видачу копії свідоцтва про право власності, але їй в цьому було відмовлено, так як виконавчий комітет не видавав дане свідоцтво. 25 червня 2014 року позивач звернулася до архівного відділу Лозівської міської ради Харківської області з проханням видати їй наказ № 51 від 13.05.1993 року на підставі якого було видане вищевказане свідоцтво про право власності, але їй в цьому також було відмовлено, так як документальні матеріали Лозівського ковальсько-механічного заводу на державне зберігання не передавалися, що підтверджується довідкою № 01-49/615 від 25.06.2014 року. Матеріали справи свідчать, що позивач по справі не має можливості отримати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу, який би підтверджував факт належності їй на праві власності спірної квартири, унеможливлює розпорядження даною квартирою, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі відповідно до ст. 392 ЦК України. Право позивача [PERSON] на спірну квартиру ніким не оспорене. Таким чином визнання сторонами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved