Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого народилась дитина - донька [PERSON] , [INFO] , на яку відповідач на підставі судового наказу, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 07.06.2018 року, сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Проте, в зв`язку з тим, що витрати на утримання дитини збільшилися, аліменти які сплачує відповідач недостатньо, оскільки дитина відвідує шкільний навчальний заклад, додаткові курси англійської мови та дитячу студію моделей, що тягнуть за собою додаткові витрати пов`язані з розвитком її здібностей. В добровільному порядку відповідач надавати додаткові кошти відмовляється, у зв`язку з чим позивач і звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених в позові. Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин зазначених в позовній заяві. Викладені доводи частково відображені у відзиву на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.11.2007 року, який був розірваний рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2018 року. За період подружнього життя у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] /а.с. 12-14/. 07.06.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку/доходу щомісячно та до досягнення дитиною повноліття /а.с.34/. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що законодавець встановлює загальний порядок, який має бути застосований під час винесення рішення про стягнення коштів на утримання дитини. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст стст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Водночас, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для зміни розміру стягуваних з відповідача аліментів, зокрема стосовно того, що дохід відповідача або його майновий стан покращився та в разі збільшення розміру аліментів не погіршить його матеріального становища, натомість, судом встановлено, що відповідач є інвалідом 2 - ї групи /а.с.58/ та отримує лише пенсію за інвалідністю /а.с. 61/, а відтак збільшення розміру аліментів призведе до погіршення його матеріального становища, а тому вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частина 1 зазначеної статті закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. У своїй позовній заяві щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, які повинні фінансуватися наперед (у майбутньому), позивач зазначає, що відносить до таких витрат кошти, які будуть сплачені нею за оренду житла, комунальних послуг, а також на навчання і проживання спільної доньки. Також зазначає про стягнення разово додаткових витрат, що були нею сплачені за курси у Дитячій студії моделей у розмірі 1500 грн. Водночас, частиною 2 ст. 185 СК України встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За правовим аналізом вказаної норми закону, визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. В свою чергу, доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Позивачем до позовної заяви не додано доказів та в судовому засіданні не доведено наявності особливих обставин, зумовлених негативними фактами, як то тяжка хвороба або каліцтво, за для фінансування додаткових витрат наперед (у майбутньому), а додані до позовної заяви докази, зокрема, сплачені рахунки за харчування дитини та квитанції про сплату коштів за її навчання та відповідні договори, не є такими у розумінні ст. 185 СК України. Окрім того, з квитанції, сплаченої 17.11.2018 року у розмірі 1 500 грн. /а.с.16/, взагалі не вбачається, що ці кошти були сплачені за відвідування дитиною студії моделей, як зазначено в позовній заяві. Враховуючи те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження та обґрунтування своїх позовних вимог, оцінюючи належність, допустимість а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат також слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed