Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Позов обґрунтовує тим, що 25 квітня 2018 року приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2018 № 1074, за позивачем зареєстровано на праві спільної часткової власності право власності на 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером 6822188100:04:012:0062, загальною площею 2.6110 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Вказана обставина стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом №1074 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 122001378. Власником іншої 1/2 частки земельної ділянки з кадастровим номером 6822188100:04:012:0062 являється [PERSON], яка набула права власності на свою частку в земельній ділянці того ж дня, що і позивач. Вказане стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом №1073, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 122001059 та Витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку № НВ-6806610312018. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення йому частки зі складу земельної ділянки як окремо, так і з іншими учасниками, які вимагають виділення. З метою виділення частки із земельної ділянки з кадастровим номером 6822188100:04:012:0062 в натурі, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, проти позову не заперечує. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННВ № 104330, спадкоємцями майна [PERSON], яка померла 22 квітня 2017 року, є її дочка [PERSON] на Ѕ частки, та її дочка [PERSON], на Ѕ частки. Свідоцтво складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 2,6110 га (2,6110 га та рілля), згідно з планом, яка розташована на території Тишевицької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Цільове призн6ачення земельної ділянки 01.01. Кадастровий номер земельної ділянки - 6822188100:04:012:0062. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відомостей про право власності, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] та [PERSON] є власниками спільної часткової власності Ѕ частки земельної ділянки кадастровий номер - 6822188100:04:012:0062. В силу\~ст. 392 ЦК України\~визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до\~ст. 126 ЗК України\~(у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується, зокрема, державним актом. За змістом\~ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання не дійсними рішень органі виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. За змістом ст.ст.\~1216,\~1217,\~1223,\~1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Ст. 1225 ЦК України\~передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою\~статті 364 ЦК України\~передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Так, відповідно до частини другої\~статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього\~Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку\~статті 364 ЦК України\~право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні\~статті 181 ЦК України. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Враховуючи те, що за змістом статей\~316, 317 ЦК України\~право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивач не порушує, частка позивача в спільній частковій власності, при цьому не порушуються права інших співвласників, суд вважає, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved