Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06.04.2006 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 250 (двісті п`ятдесят) гривень, щомісячно, починаючи з 02.02.2006 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Зазначеного розміру аліментів в твердій грошовій сумі не достатньо для утримання дитини, їх повноцінного духовного та фізичного розвитку, тому позивач звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по ј частини, від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності. До суду надійшли письмові заперечення відповідно до яких позовні вимоги не визнає у зв`язку з тим, що позивачка не зазначила в позові, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі мінімум 1500 грн. щомісячно, навіть у період відсутності працевлаштування та постійного доходу. Відповідач на сьогодні звільнений з роботи у зв`язку із скороченням штату, знаходився на обліку у центрі зайнятості, на сьогодні не працевлаштований, допомогу по безробіттю не отримував до 02.07.2021 року. На сьогодні постійного стабільного офіційного доходу не має, дохід не постійній мінливий, крім того на його утриманні знаходиться дружина - [PERSON] , яка знаходиться в декретній відпустці та отримує державну допомогу у розмірі 870 грн. щомісячно. Також на утриманні знаходиться двоє дітей: [PERSON] 2005 року народження - дитина від першого шлюбу дружини та [PERSON] , 2019 року народження - спільна дитина із дружиною. Аліменти на дитину - [PERSON] , 2005 року народження - доньку дружини від першого шлюбу дружина не отримує взагалі, відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Катюкова В.М. з 01.09.2020 року по 01.10.2021 року мається заборгованість у розмірі 16 876,00 грн. Відповідно до довідки про доходи з попереднього місця роботи за останні півроку праці отримував зарплату у розмірі в середньому 7 тис. грн. з березня 2020 року по серпень 2020 року. З 1 листопада 2020 по 31 травня 2021 року, за 7 місяців отримував допомогу по безробіттю у розмірі 29987,47 грн. в середньому 4 283 грн. в місяць. Отже, відповідач постійно сплачував частину свого попереднього доходу позивачці навіть у періоди безробіття і відсутності доходу. Позивачка не довела той факт, що зверталася до відповідача з проханням сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, а їй було відмовлено. Крім того, відсутні відомості про наявність заборгованості із сплати аліментів, відомості про зміну майнового та сімейного стану боржника, яка надавала б право вимагати зміну розміру аліментів. Жодного документального підтвердження слів щодо сплати 250 грн. та іноді 1000 грн. - позивачка не надала. Щодо твердження позивачки про невистачання коштів на навчання, лікування, розвиток дитини є недоречним, так як вказані витрати є додатковими і можуть бути предметом розгляду за іншими позовом. Отже, у відповідача погіршився матеріальний стан, він втратив роботу, на утриманні знаходяться з особи: 2 дитини та дружина у декреті. Вважає, що позивачка не довела, що право дитини сина [PERSON] , [INFO] порушено. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 квітня 2006 року по справі № 2/1981/2006 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та коштів на утримання, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 250 гривень, щомісяця, починаючи з 02.02.2006 р. та до повноліття дитини, тобто до [INFO] /а.с.8/. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24 вересня 2010 року, після чого прізвище [PERSON] було змінено на [PERSON] /а.с.6/. Згідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Позивач просить змінити розмір стягнених аліментів, оскільки визначений розмір аліментів за рішенням суду в сумі 250,00 грн. є значно меншим ніж встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а отже стягнений за рішенням суду розмір аліментів, в умовах збільшення рівня цін, не дає можливості належним чином утримувати дитину. Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року складає 2395 грн. При цьому, Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст. 182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~за винятком\~випадків,\~передбачених\~статтею 184\~цього\~Кодексу (ч.\~2\~ст.\~182\~СК\~України). Таким чином, судом встановлено, що розмір аліментів, який стягується за рішенням суду від 06 квітня 2006 року в сумі 250,00 грн. є нижчим мінімального розміру аліментів, встановленого Законом. На підставі вищевикладеного, суд, враховуючи мінімальний розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, мінімальний розмір аліментів, встановлений законом, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, наявність малолітньої дитини, яка перебуває на утриманні відповідача, його стан здоров`я, матеріальний стан, можливість та обов`язок утримувати дитину, вважає що є достатні підстави для часткового задоволення позовних вимог та зміни розміру стягнення раніше судом аліментів, а саме з твердої суми в розмірі 250,00 грн. на 1/6 частку від заробітку (доходу) батька дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття дитини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Крім того,\~відповідно до\~вимог ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~підлягає стягненню\~на користь\~держави судовий\~збір в\~сумі 908\~грн.\~00\~коп,\~оскільки позивач\~звільнена від\~сплати судового\~збору при\~подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial