Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вказана квартира належить їй на праві приватної власності. 24 липня 1980 року у квартирі було зареєстровано відповідача (її чоловіка), шлюб з яким в подальшому було розірвано. Відповідач з 2012 року по теперішній час у квартирі не проживає та нею не користується. Не зважаючи на не проживання у квартирі, відповідач не вчиняє дій щодо зняття з реєстраційного обліку, що обмежує право позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном та призводить до понесення позивачем додаткових витрат на утримання квартири. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивач додатково зазначила, що шлюб з відповідачем було розірвано у 1999 році, він добровільно забрав речі і пішов. З 2012 року позивач його не бачила, крім одного разу на поховання сина. Знає, що він живе у якомусь селі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Позивач та представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечували. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він є знайомим позивача, сусідом по під'їзду (у позивача квартира на 6 поверсі, а у свідка на 1 поверсі), вони з позивачем разом працювали на заводі. Вказав, що коли відповідач проживав у квартирі позивача, то він його бачив, вони бачилися на сходовій клітині, разом їздили на роботу. Але вже 2 роки він відповідача не бачить, куди він дівся - не знає. Оскільки свідок не працює, він гуляє на вулиці, бачить інших сусідів, проте відповідача не бачить. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є головою правління ЖБК «Оболонь», проживає в будинку позивача, позивач є мешканцем їх будинку. Знає, що відповідач мешкав у кв. [NUMBER] на 6 поверсі в першому парадному. Вказала, що відповідач в квартирі не проживає, це їй відомо, оскільки вона була у квартирі позивача у зв'язку з проблемами з сантехнікою, відповідача жодного разу не бачила. Відповідач близько 4 років не живе в квартирі позивача. Свідок по роботі часто буває біля будинку, відповідача не бачить. Коли укладалися угоди про водопостачання, газопостачання, відповідач до них не звертався, всі питання щодо квартири вирішує позивач. Про чинення йому перешкод у користуванні квартирою відповідач ЖБК не повідомляв. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 20 червня 2006 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). У вказаній квартирі з 24 липня 1980 року зареєстрований відповідач. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 12 травня 1999 року. Відповідно до актів про не проживання особи за місцем реєстрації, складених комісією у складі голови правління ЖБК «Оболонь» [PERSON] та мешканця кв. [NUMBER] [PERSON] 10 жовтня 2014 року, 05 лютого 2015 року, 08 червня 2015 року, 10 листопада 2015 року, відповідач в квартирі позивача не проживає, його особистих речей не знайдено, зі слів сусідів не проживає приблизно з 2013 року. З листа Оболонського управління поліції ГУ НП в м. Києві №М-853/125/51/05-2016 від 23 березня 2016 року вбачається, що звернення відповідача щодо перешкоджання йому в користуванні вищезазначеною квартирою до управління поліції не надходили. З відповіді ЖБК «Оболонь» №5 від 16 березня 2016 року вбачається, що відповідач жодного разу не звертався з приводу чинення йому перешкод у користуванні житлом. Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, підлягають задоволенню.

Outcome: approved