Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 17 вересня 2011 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 159. Від шлюбу вони мають синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є їхньою спільною сумісною власністю у них не виникає. В результаті їх розмов вони обоє прийшли до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю їхніх дітей. Тим більше той факт, що відповідач тривалий час проживає окремо означає, що він сам особисто вирішив розірвати з нею будь-які відносини. З підстав наведених вище, збереження їхньої сім'ї і подальше спільне проживання, та примирення з відповідачем є неможливим. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище з Петрова на [PERSON]. У звязку з зазначеним просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розірвати шлюб з відповідачем, змінити її прізвище з [PERSON] на [PERSON], стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ №209310, згідно якого 17.09.2011 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]А.(а.с. 3); копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-КИ №454479 (а.с.4); копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-КИ №396932 (а.с.5). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. В судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з січня 2015 року, з цього часу вони проживають вони окремо, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та неповнолітніх дітей, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.110-112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved