Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19.03.2012 року стягнуто з відповідача аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно. Оскільки з часу винесення рішення, тобто з 2012 року рівень життя здорожчав, витрати на утримання дитини зросили, на даний час дитина потребує значно більших матеріальних затрат на навчання, виховання та розвиток. Позивач просить в судовому порядку збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 26 липня 2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження та проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, додала, що розмір аліментів, визначений в судовому рішенні від 2012 року значно менший ніж той, який достатній для забезпечення нормальної життєдіяльності дитини. З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів відбулись зміни в матеріальному стані позивачки, вона має на утриманні ще двох малолітніх дітей, здорожчав рівень життя вцілому, збільшились витрати на потреби в харчуванні, одязі, навчанні та розвитку сина [PERSON] . Аліменти, які вона отримує від відповідач є недостатніми для забезпечення необхідних потреб дитини. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позивача визнали частково. Підтримали відзив на позовну заяву зазначивши, що відповідач надає допомогу сину крім аліментів, купує одяг, забезпечує кишенькові витрати, спільно з позивачем купують сину гаджети, забезпечують відпочинок. На даний час відповідач перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні у нього, окрім сина [PERSON] також перебувають троє малолітніх дітей його цивільної дружини, яка не працює та не має доходу - [PERSON] 2015 року народження, [PERSON] 2010 року народження та [PERSON] 2008 року народження. Відповідач орендує житло, його середньомісячний дохід не є значним. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою. 19.03.2012 року Обухівським районним судом Київської області ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] , 1987 року народження, аліменти на неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 900 грн. щомісячно на користь [PERSON] , починаючи з 15.02.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181,182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Таким чином, розмір присуджених на користь позивачки аліментів в розмірі 900 грн. в даний час є меншим встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим для забезпечення мінімальних потреб дитини позивачка змушена у більшій мірі, ніж відповідач, нести витрати на його утримання, що об`єктивно тягне за собою негативні зміни в її матеріальному стані, оскільки порушує принцип рівності участі кожного з батьків в утриманні дитини в обсязі, не нижчому ніж прожитковий мінімум. Суд бере до уваги посилання відповідача на той факт, що на його утриманні знаходиться цивільна дружина та її троє дітей. Разом з тим вказана обставина та доводи відповідача про надання ним та його матір`ю допомоги сину [PERSON] у вигляді речей, кишенькових коштів, інших витрат, зазначених відповідачем не спростовують доводів позивача про можливість сплати аліментів відповідачем у розмірі необхідному для їх спільної дитини, [PERSON] , 2008 року народження. Суд враховує, що витрати, які несе відповідач, крім аліментів, вчиняються ним на власний розсуд, не систематично, в міру можливості, переважно за домовленістю з сином, не завжди є раціональним та здатним забезпечує першочергові потреби його сина. Доводи позивача в обгрунтування розміру аліментів в 5000 грн., що частина коштів буде зберігатись на картковому рахунку сина для подальшого його навчання після здобуття середньої освіти не є підставою для стягнення аліментів у зазначеному позивачем розмірі, оскільки у разі необхідності аліменти на навчання дитини є окремим предметом позову. Суд вважає, що аліменти в розмірі 3000 грн. на утримання неповнолітнього сина є об`єктивним розміром з огляду на вимоги закону та зважаючи на встановлений 2021 рік прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, і відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. При цьому дитина сторін буде захищена та буде отримувати належне утримання від батька в однаковому обсязі, що гарантовано, як нормами національного так і норами міжнародного законодавства. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial