Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою 06.09.2019 , в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстровано 24.09.2011 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 32 від 24.09.2011. В обґрунтування позовних вимог вказував, що вони мають малолітню дитини - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Спору щодо місця проживання дитини та її утримання між ними не існує. Причиною розірвання шлюбу вказувала різні погляди на життя, на сімені цінності. Вони втратили почуття любові, поваги один до одного, фактично припинили між собою шлюбні відносини, ведення спільного господарства, проживають окремо, шлюб між ними носить формальний характер. Вважала, що примирення між ними неможливе. У зв`язку з чим, позивач просила шлюб між ними розірвати та стягнути на її користь судові витрати. Позивач правом на участь в судовому засіданні не скористалася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити їх в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] » (а.с. 23). Відповідач правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував. Також не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача понесених нею судових витрат (а.с. 24). У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.09.2011 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 32 від 24.09.2011 (а.с. 9). Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.09.2011 слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 9). Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] ( а.с. 10). Спору щодо місця проживання дитини та її утримання сторони не мають, про що вказав позивач та не заперечила відповідач. Шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, проживають окремо, спільного бюджету не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги те, що шлюб між подружжям існує лише формально, сторони проживають окремо, шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено, зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував, тому суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 24.09.2011 виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 32 - розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « [PERSON] », яке вона змінила під час реєстрації шлюбу. Позивач понесла судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. (а.с. 1) та витрати на професійну правничу допомогу - 500 грн. (а.с. 12-13). Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого нею при поданні позову, що складає 384,20 грн. Беручи до уваги повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача решту судових витрат по сплаті судового збору, понесених нею при подачі позову (а.с.1), що складає 384,20 грн. Крім цього, беручи до уваги задоволення позову, відсутність заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з нього на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved