Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням і доводи мотивує тим, що 14.01.2016 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті лишилась спадщина у вигляді [ADDRESS] з господарськими будівля і спорудами. Позивачка як єдиний спадкоємець прийняла спадщину і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивачка має наміри зробити відчуження, але зясувалося, що в квартирі зареєстрована 25.02.2014 року відповідачка по даній справі. В квартирі вона ніколи не мешкала, місце перебування її в теперішній час не відоме, а оскільки зняти з реєстрації відповідача в позасудовому порядку не можливо, тому позивачка звернулася до суду і просить визнати її утратившою право на користування житловою площею, так як остання не мешкала і не мешкає в квартирі не приймає участі по оплаті комунальних послуг, тому вважається такою, що втратила право на користування житловою площею. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про причину неявки суд не інформувала. Суд, заслухавши думку позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, вважає можливим розгляд справи у відсутність відповідачки [PERSON] з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Позивачка [PERSON] позовну заяву підтримала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки свідчення свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм право відносини. Так, з копії свідоцтва про смерть на імя [PERSON], вбачається, що помер 13.01.2016 року, зроблено відповідний актовий запис № 52, відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в Донецькій області, що є наявним у справі. З Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2016 року виданого приватним нотаріусом Волноваського нотаріального округу, реєстр № 718, копія якого є наявною у справі вбачається, що позивачка отримала спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] і є власником квартири [ADDRESS], що дає суду підстави визнати, що свідоцтво відповідає вимогам ст. ст. 1258, 1261, 1270 ЦК України і право власності позивач отримала відповідно до вимог чинного законодавства і є власником квартири. Позивачка [PERSON] зареєструвала своє право власності на квартиру в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що вбачається з копії витягу, що є наявним у справі, тобто у відповідності до вимог ст. 1299 ЦК України. Доводи позивача про те, що в квартирі зареєстрована відповідачка, підтверджуються копією домової книжки, де зазначено, що [PERSON], [INFO] зареєстрована в [INFO] 25.02.2014 року, та актом квартальної складений в присутності сусідів, що відповідачка зареєстрована але не мешкає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду свідчила, що мешкала по сусідству з [PERSON] все життя і достовірно суду свідчила, що [PERSON] надавала допомогу [PERSON] купували продукти в магазинах, готувала їжу в 2014 році, тобто приходила не більше одного разу на тиждень, дані послуги [PERSON] оплачував, а з 2015 року вона перестала надавати послуги і більше вона її не бачила. В квартирі вона ніколи не проживала і не проживає. Свідки [PERSON] та [PERSON] дала аналогічні свідчення і не довіряти свідченням свідків у суду підстав не має. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право на користування приміщенням для особистого проживання та проживання членів його сімї. Статтею 71 ЖК України зазначені поважні причини, на підставі яких за користувачем зберігається житлова площа але в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не мешкала в квартирі і не мешкає без поважних причин, а із-за свого не бажання. У відповідності з ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом при умові відсутності члена сімї без поважних причин понад одного року. Відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка суду доказів не надала, що дає суду право визнати, що позов визнала. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивачка є власником квартири [ADDRESS]. Спадкодавець за власним бажанням зареєструвала в квартирі відповідачку по справі, але вона в квартирі не мешкала і не мешкає з 25.02.2014 року, тобто більше двох років, без поважних причин, за власним не бажанням, тому втратила право на проживання в вказаній квартирі у відповідності з ч.2 ст.405 ЦК України, тому позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не надала суду доказів відносно того, що мала місце інша домовленість з власником житла відносно проживання в квартирі. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. ст. 383, 405 ч.2 ЦК України, ст. 71 ЖК України, та

Outcome: approved