Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, укладену між нею та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку (на плані позначено літ. А, а) загальною площею 41,1 м. кв., житловою площею 25,3 м. кв. з господарськими будівлями - погребом з шиєю (літ. Б1, б), навісом (літ. б), літньою кухнею (літ. В), тамбуром (літ. в), сараями (літ. Б, Г, Д, З), вбиральнею (літ. Е), огородженням №№1,4, воротами з хвірткою №№2,3, колодязем №6, розташованого на земельній ділянці площею 1428 м. кв. по [ADDRESS], 1/3 частина якого раніше належала відповідачу [PERSON], а 1/3 частина якого раніше належала сестрі відповідача [PERSON], померлій [INFO] року, стверджуючи, що 06.09.2014 року вона уклала з відповідачем угоду купівлі-продажу 2/3 частини вище вказаного житлового будинку, згідно якої сплатила відповідачу гроші у сумі 10000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідач передала їй технічний паспорт на будинок, самі 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, пообіцяла з'явитися до нотаріальної контори для оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідач ухиляється від оформлення угоди, до нотаріальної контори не з'являється, крім того, оформити належним чином угоду неможливо і по причині того, що раніше 1/3 частина вище вказаного житлового будинку належала сестрі відповідача [PERSON], померлій [INFO] року, після її смерті відповідач [PERSON], фактично прийнявши спадщину, свідоцтва про право на спадщину за законом встановленим порядком не отримала. Вказані вище обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Відповідач до судового засідання не з'явилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, підтвердила викладені в позові обставини, в тому числі і те, що наміру оформити угоду належним чином у нотаріуса не має, просить справу розглянути за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] та її сестрі [PERSON] на праві приватної власності на підставі акту введення будинку в експлуатацію №260 від 07.05.1992 року належали по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого на земельній ділянці площею 1428 м2 по [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, спадщину у вигляді 1/3 частини житлового будинку, як спадкоємець другої черги за законом, фактично прийняла її сестра відповідач [PERSON] (крім неї інших спадкоємців першої, другої черг за законом, які б претендували на спадщину, судом не встановлено), але свідоцтва про право на спадщину за законом вона не отримала, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу 2/3 частини вище вказаного житлового будинку від 06.09.2014 року, згідно якого відповідач продала, а позивач придбала 2/3 частини вище вказаного житлового будинку за 10000 грн. і по акту прийому-передачі від 06.09.2014 року відповідач передала, а позивач прийняла 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що відповідно до розписки, складеної відповідачем, вона отримали від позивача вище вказану суму грошей і взяла на себе зобов'язання оформити угоду у нотаріальній конторі. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом з'ясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI (1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI (2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення договору, про що повідомила у клопотанні про розгляд справи без її присутності, де вказала, що наміру з'явитися до нотаріальної контори для посвідчення договору у нього немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 06.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч.2 ст.377 ЦК України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Таким чином, вище зазначені норми законів приводять суд до висновку про те, що земельна ділянка, на якій розташований вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, повинна перебувати у власності відчужувача цього житлового будинку і лише в цьому випадку власник земельної ділянки зобов'язаний отримувати її кадастровий номер, тобто позивач повинна була бути власником земельної ділянки, на якій розміщений будинок. Позивач власником земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, не є, а тому, на думку суду, не повинна вживати заходів до отримання кадастрового номеру, що її право користування земельною ділянкою переходить разом із правом власності на 2/3 частини житлового будинку. На підставі викладеного,

Outcome: approved