Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з дійсним позовом, у якому зазначила наступне. 28.05.2013р. близько 19.00 год. біля буд. №38 по вул. Білопільський шлях малолітньому [PERSON] були завдані тілесні ушкодження зі сторони [PERSON]. 30.05.2013р. за заявою позивача було відкрите кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013200440003925 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України. 02.11.2015р. Ковпаківським районним судом м. Суми у справі №592/7191/15-к по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК Укреши, була постановлена ухвала, якою відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК Украйни у звязку із закінченням строків давності. Вищенаведеною ухвалою встановлено, наступне: «28.05.2013 року, близько 19:30 год. відповідач, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: вул. Білопільський шлях, буд 38. кв. 49. почула від дітей, що її малолітнього сина [PERSON] [INFO]. збирається вдарити малолітній [PERSON] 03.06.2007р.н. У зв'язку з чим вибігла на подвір'я будинку, де вирішила заподіяти тілесні ушкодження кривднику своєї дитини. З цією метою, відповідач, наблизившись до малолітнього [PERSON] взяла у праву руку дубець, зняла з нього шорти та труси і нанесла не менше одного удару по оголеним сідницям малолітнього [PERSON], внаслідок чого спричинила йому тілесне ушкодження у виді крововиливу овальної форми розміром 1,5 х 2,5 см. в області нижньої половини правої сідниці, яке згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікується як легке тілесне ушкодження. В результаті завданих тілесних ушкоджень, та пережитого стресу, у потерпілого малолітнього [PERSON] розвинувся фобічний невроз, розлад адаптації, реакція зі змішаним розладом емоцій та поведінки, неорганічним енкопрезом та енурезом, що підтверджується консультативними висновками медичних оглядів (медична карта амбулаторного хворого, довідка Консультативної поліклініки СОДКЛ від 17.06.2013р., довідка Українського Північно-Східного Інституту Прикладної та Клінічної медицини від 09.10.2013 року, вих. № 0910-1). Такий стан потерпілого викликав потребу у лікуванні у психолога та психотерапевта. Відповідно до вказаної довідки Українського Північно-Східного Інституту Прикладної та Клінічної медицини від 09.10.2013 р. [PERSON] в період з 12.08.2013 р. по 01.10.2013 р. відвідував лікаря психотерапевта. Всього на лікування та придбання необхідних ліків було витрачено 1281,00 грн. Вказує на те, що вказаними обставинами позивачу було завдано моральну шкоду, оскільки малолітній [PERSON] переніс фізичний біль та душевне потрясіння, був позбавлений можливості жити повноцінним життям. Вказану моральну шкоду позивач оцінює у 12000 грн. У своєму позові позивач просить стягнути з відповідача вказані вище витрати, а також витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] надали пояснення аналогічні викладеним у позові, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість, а також на висновки проведеної експертизи. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, висновок експерта № 62/2016 від 21.12.2016 року, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.11.2015р. у справі №592/7191/15-к по обвинуваченню [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК Укреши, відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК Украйни у звязку із закінченням строків давності. Вищенаведеною ухвалою також встановлено, наступне: «28.05.2013 року, близько 19:30 год. відповідач, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: вул. Білопільський шлях, буд 38. кв. 49. почула від дітей, що її малолітнього сина [PERSON] 15.07.2007 р. н. збирається вдарити малолітній [PERSON] 03.06.2007р.н. У зв'язку з чим вибігла на подвір'я будинку, де вирішила заподіяти тілесні ушкодження кривднику своєї дитини. З цією метою, відповідач, наблизившись до малолітнього [PERSON] взяла у праву руку дубець, зняла з нього шорти та труси і нанесла не менше одного удару по оголеним сідницям малолітнього [PERSON], внаслідок чого спричинила йому тілесне ушкодження у виді крововиливу овальної форми розміром 1,5 х 2,5 см. в області нижньої половини правої сідниці, яке згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікується як легке тілесне ушкодження. /а.с.6-7/ Позивачем та її представником у позові зазначається, що в результаті завданих тілесних ушкоджень, та пережитого стресу, у потерпілого малолітнього [PERSON] розвинулися фобічний невроз, розлад адаптації, реакція зі змішаним розладом емоцій та поведінки, неорганічним енкопрезом та енурезом, що підтверджується консультативними висновками медичних оглядів (медична карта амбулаторного хворого, довідка Консультативної поліклініки СОДКЛ від 17.06.2013р., довідка Українського Північно-Східного Інституту Прикладної та Клінічної медицини від 09.10.2013 року, вих. № 0910-1 та інш.) /а. с.8-10, 12, 40-41, 118-119/ Згідно клопотання відповідача [PERSON] ухвалою суду від 13.07.2016 року призначено комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Сумського обласного бюро СМЄ, що розташоване за адресою: м. Суми, вул. Ковпака,111. На розгляд експертів поставити наступні питання: - Чи знаходиться в причинному звязку звернення до лікаря невропатолога, психотерапевта (про що маються довідки в позові Консультативної поліклініки Сумської обласної дитячої клінічної лікарні та українського Північно-Східного Інституту Прикладної та клінічної Медицини) з травмою отриманою 28.05.2013 року малолітнім [PERSON]; - Якщо знаходиться в причинному звязку то яка ступінь тяжкості. /а. с. 92, 94/ Згідно висновку експерта № 62/2016 від 21.12.2016 року зазначено наступне : « «Фобічний невроз» та відвідування лікаря-психотерапевта і психолога Українського Північно-Східного Інституту Прикладної та Клінічної медицини з 12.08. по 01.10.2013 року з приводу «неорганічного енкопрезу та енурезу»знаходиться у непрямому причинно-наслідковому звязку із травмою, отриманою [PERSON] 28.05 2013 року. Прямий причинно-наслідковий зв'язок між травмою 28.05.2013 р. та енкопрезом і енурезом не вбачається. Розлад адаптації зі змішаним розладом емоцій та поведінки у дитини не пов'язаний з травмою, отриманою 28.05.2013 р. враховуючи відсутність обєктивних даних за прямий причинний зв'язок між травмою 28.05.2013р. та неврологічним енкопрезом і енурезом, а також звернення за медичною допомогою через 20 днів після подій, які мали місце 28.05.2013р., підстав для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень немає». /а. с. 99-106/ Згідно ст. 10 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 61 ЦПК України Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 150 ЦПК України Якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Виходячи в вищезазначеного, суд вважає, що позивачем [PERSON] та її представником [PERSON] не надано суду переконливих належних та допустимих доказів, на підставі яких можливо було би встановити причинно-наслідковий зв'язок між тілесними ушкодженнями, нанесеними [PERSON] малолітньому [PERSON] 28.05.2013р. та розладом здоровя (захворюваннями), наявними у малолітнього [PERSON] Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення відшкодування завданої моральної шкоди суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода серед іншого може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї та у звязку з пошкодженням її майна. Суд приймає до уваги розяснення Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 4 та п. 5 його Постанови від 31.03.1995р. № 4, а саме про те, що в своєму позові про стягнення моральної шкоди позивач має зазначати в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З огляду на вищезазначене один лише факт порушення прав позивача не є безумовною підставою для прийняття судом рішення про стягнення з відповідача моральної шкоди в заявленому позивачем розмірі. Зважаючи на те, що позивач в своєму позові обмежився лише твердженням про завдання йому моральної шкоди, при цьому не зазначив в чому ця шкода конкретно полягає та в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів цим обставинам, не обґрунтував розрахунку заявленої до стягнення суми відшкодування, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: Витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави Виходячи з викладеного з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати, повязані з оплатою комісійної судово-медичної експертизи, проведеної Сумським обласним бюро СМЄ у сумі 1484, 96 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed