Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання прав та обовязків спадкодавця в порядку спадкування за законом, яку в подальшому змінила. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 27.02.2015 року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді приватизованої земельної ділянки розміром 0,53 гектарів, що знаходиться в Дніпропетровській області, Синельниківський район, с. Вільне, вул. ім. Леніна, Вільненської сільської ради, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель 0.25 га., та ведення особистого підсобного господарства - 0,28 га., належної померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.01.2004 року в.о. державного нотаріуса Другої Синельниківської нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №108 та Угоди про розподіл спадкового майна від 27.01.2004 року посвідченої в.о. державного нотаріуса Другої Синельниківської нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №124. Заповіту мати не залишила. Єдиним спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, який прийняв спадщину, залишилась позивач, так як є дочкою померлої 07.02.2015 року [PERSON]. Позивач прийняла спадщину після смерті матері, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, як це прописано в ст. 1269 ЦК України. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на приватизовану земельну ділянку розміром 0,53 гектарів, що знаходиться в Дніпропетровській області, Синельниківський район, с.Вільне, вул. ім. Леніна, Вільненської сільської ради, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель 0,25 га., та ведення особистого підсобного господарства - 0,28 га., державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено в звязку з тим, що документів, підтверджуючих право власності на вказану земельну ділянку за померлою матірю вона не надала. У звязку з цим, позивач просить визнати за нею право власності на приватизовану земельну ділянку розміром 0,53 гектарів, що знаходиться в Дніпропетровській області, Синельниківський район, с. Вільне, вул. ім. Леніна, буд.№267, Вільненської сільської ради, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,25 га., та ведення особистого підсобного господарства - 0,28 га, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 27.02.2015 року. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. 27.02.2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 615362. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія IV- КИ №369772, вбачається що її батьками є : «мати [PERSON]», «батько [PERSON]». Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2004 року, [PERSON] отримала ? частину спадкового майна після смерті батька [PERSON], померлого 10.05.2003 року. З угоди про розподіл спадкового майна від 27.01.2004 року вбачається, що у власність [PERSON] переходить : жилий будинок № 267, розташований на земельній ділянці розміром 5300 кв.м., що знаходиться в Дніпропетровській області, Синельниківський район, с. Вільне, вул.Леніна; приватизована земельна ділянка розміром 0,53 га., що знаходиться в Дніпропетровській області, Синельниківський район, с. Вільне, вул.. ім.. Леніна, Вільненської сільської ради, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,25 га., та ведення особистого підсобного господарства - 0,28 га.; грошовий внесок з належними відсотками, компенсаційними виплатами в Ощадному банку № 2993/06 с. Кислянка. Постановою державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори від 10.12.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на приватизовану земельну ділянку після смерті 27.02.2015 року [PERSON] у звязку з тим, що остання не надала документів, підтверджуючих право власності на земельну ділнку за померлою [PERSON] В матеріалах спадкової справи № 322/2015 після померлої 27.02.2015 року [PERSON] містяться заяви [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підствах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221,1225, 1261, 1268 ЦК України, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року,

Outcome: approved