Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить: усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні ? частини квартири [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності , шляхом вселення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що сторони з 1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу ними придбана спірна квартира. На праві спільної часткової власності , відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.03.2000 року позивачу належить ? частина спірної квартири. Протягом тривалого часу між сторонами виник конфлікт , щодо користування спірною квартирою. Відповідач в квартирі не мешкає, але здає її у найм , замінив замки в кватирі ,чим перешкоджає позивачу у користуванні та володінні спірною квартирою . 23 жовтня 2017 року провадження у справі відкрито . У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника , позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з,явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Зі згоди позивача ,суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач є власником ? частини квартири [ADDRESS], що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об,єктів нерухомого майна щодо об,єкта нерухомого майна від 05.12.2017 року . Як вбачається з повідомлення Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 09.11.2017 року , під час виконання адвокатського запиту дільничним офіцером поліції , до території обслуговування якого входить адреса: [ADDRESS] , здійснювався вихід за вказаною адресою, двері квартири відкрив чоловік ,який представився [PERSON] , 1958 року народження, який повідомив, що приблизно місяць мешкає за вказаною адресою. Дозвіл на проживання в вказаній квартирі йому надав [PERSON]. . Згідно вимог ст. 150 ЖК України , громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до вимог ст.ст. 319 ч.1, 391, 356, 358 ч.1 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Оскільки позивачеві належить 1/2 частина квартири, то вона має право щодо користування цим майном. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57-59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки За таких обставин право позивача щодо користування належним їй майном порушується, а тому підлягає захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved