overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10.12.1999р., на даний час сім'я розпалася, подружжя має різні інтереси, проживають окремо, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву в якій вказала, що свій позов підтримує, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, подав суду заяву де просить позов задовольнити і розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 10.12.1999 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1476 /а.с.5/. Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів подружжя. Між сторонами постійно виникають конфлікти, стосунки напружені, примирення не давали позитивних наслідків. Тривалий час сторони проживають окремо, та не підтримують подружній відносин. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб можливо розірвати. Після розірвання шлюбу слід залишити прізвище позивача - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 10.12.2011 року, від шлюбу дітей не мають, на даний час сімя розпалася, подружжя має різні інтереси, погляди на подружнє життя, в сім»ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, в позові вказала, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 10.12.2011 року зареєстрували шлюб, від шлюбу дітей не мають. Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для розірвання шлюбу є те, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на сімейне життя, на грунті чого виникали сварки та скандали, більше двох років сторони не підтримують сімейних стосунків. Позивач зазначила, що збереження сімї неможливе і дане суперечить її інтересам, сімя розпалася остаточно. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить питання відшкодування судових витрат та зміни прізвища. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2005 року, мають сина [PERSON] [INFO], на даний час сім'я розпалася, подружжя має різні інтереси, погляди на подружнє життя, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала позов. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 11.06.2005року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 373, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] 23.10.2005р.н. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, проживають за різними адресами, позивач категорично не бажає відновлювати стосунки з [PERSON], зазначає, що її рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве.Позивач вказала на підстави розірвання шлюбу - відсутність розуміння та формальне існування шлюбу. Відповідач ствердив обставини справи. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюб, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб можливо розірвати. Після розірвання шлюбу змінити прізвище позивача на дошлюбне - « Бойчук». Згідно ст.. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судових витрат 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.08.1996 року, на даний час сім'я розпалася, подружжя має різні інтереси, проживає окремо, а тому позивач просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали заяви де просять розглядати справу без їх участі, позивач в своїй заяві позов підтримала, а відповідач позов визнав повністю, зазначили, що примирення між ними неможливе. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 14.08.1996 року зареєстрували шлюб, мають двох дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. Судом встановлено, що сторони більше року проживають окремо. Шлюб між сторонами фактично розірвано, примирення неможливе. Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач зловживав спиртним, влаштовував сварки, бійки, а тому за глибоким переконанням позивача не має сенсу підтримувати з відповідачем сімейних відносин. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб можливо розірвати. Після розірвання шлюбу слід залишити прізвище позивача - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2002 року, мають сина [PERSON] , [INFO] , на даний час сім`я розпалася, через постійні конфліктні ситуації, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просила розірвати шлюб. В судовому засіданні 04.10.2019 року позивач підтримала позовні вимоги. На розгляд справи 04.11.2019 року не з`явилася, подала заяву в якій просить розірвати їх шлюб та провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданнні 04.10.2019 року відповідач не визнав позовні вимоги, просив суд надати строк для примирення. На розгляд справи 04.10.2019 року відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 14.09.2002 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для розірвання шлюбу є те, що сторони припинили подружні відносини, відповідач зловживає спиртними напоями, в сім`ї виникають сварки та скандали, відповідач ображає та принижує позивача в присутності дитини. Позивач зазначила, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить її інтересам. 04.10.2019 року за клопотанням відповідача було надано сторонам строк для примирення, який не надав позитивного результату. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу та продовження строку для примирення є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача, а тому шлюб можливо розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « [PERSON] ». Позивач просила покласти судові витрати на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2008 року, на даний час сім'я розпалася, подружжя має різні погляди на подружнє життя, тривалий час проживають за різними адресами, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала позов. Відповідач позов не визнав, просив суд надати строк для примирення. На розгляд справи 03.11.2014 року відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, подав суду клопотання про подовження строку для примирення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, а клопотання про продовженнгя строку для примирення не підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 14.11.2008 року зареєстрували шлюб, мають доньку [PERSON] [INFO]. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи (а.с.4,7). Судом встановлено, що сторони з 02.05.2014 року проживають окремо, припинили подружні відносини. В їх сімейному житті мала місце подружня зрада. Відповідач мав іншу жінку, яка повідомила позивачу про свої відносини з її чоловіком. Позивач зазначає, що не має почуттів до відповідача, окрім неприязного відношення. Відповідач в судовому засіданні неодноразово просив вибачення за свою поведінку, вимагав строк для примирення. Так, за клопотанням відповідача, судом двічі було зупинено провадження у справі, було надано строк для примирення, але позивач наполягає на розірванні шлюбу, зазначає, що відновлення шлюбних відносин з [PERSON] не можливе та наданий судом строк для примирення не надав позитивних результатів і продовження даного строку недоцільне і не в інтересах позивача. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу та продовження строку для примирення є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача, а тому шлюб можливо розірвати. За клопотанням позивача, після розірвання шлюбу, її прізвище - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2009 року, мають доньку [PERSON] [INFO]. На даний час сім'я розпалася, подружжя має різні інтереси, проживають окремо, позивач не бажає відновлювати відносини з відповідачем та просить розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали заяви де просять розглядати справу без їх участі, позивач в своїй заяві позов підтримала, відповідач позов визнав, зазначивши, що примирення з позивачем неможливе. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 14.11.2009 року зареєстрували шлюб, мають дитину : [PERSON] [INFO]. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. Із змісту позовної заяви та поданих додаткових заяв вбачається, що сторони близько двох років проживають окремо, не підтримують ніяких відносин, не бажають примирення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб можливо розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивача за її клопотанням залишається - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15.10.2015 року, від шюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , на даний час сім`я розпалася, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву де просить розірвати їх шлюб та провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 15.10.2015 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не бажає проживати однією сім`єю з відповідачем, мотивуючи тим, що сторони мають різні погляди на сім`ю, у подружжя виникають сварки, конфлікти, сторони припинили подружні відносини, з вересня 2017 року проживають окремо. Позивач зазначила, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить її інтересам, наполягає на розірванні шлюбу. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище позивача змінити на « [PERSON] ». Позивач не ставить вимогу про відшкодування їй судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.04.2010 року, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на даний час сімя розпалася, подружжя має різні інтереси, погляди на подружнє життя, в сімї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву в якій вказала, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його участі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 16.04.2010 року зареєстрували шлюб, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для розірвання шлюбу є те, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на сімейне життя, більше трьох років подружжя проживає окремо. Позивач зазначила, що збереження сімї неможливе і дане суперечить її інтересам, сімя розпалася остаточно. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 16.05.1992р., на даний час сім'я розпалася, подружжя має різні інтереси, а тому позивач просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON]. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила розглядати, лише, позовну вимогу щодо розірвання шлюбу. Відповідач позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 16.05.1992 року зареєстрували шлюб, мають двох синів - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи та поясненнями сторін. Судом встановлено, що сторони проживають в одній квартирі, але не спілкуються, мають різні погляди та інтереси. Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розірвано. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, зазначаючи, що близько 10 років в їх сім'ї скрутні відносини, які унеможливлюють спільне проживання. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб можливо розірвати. Після розірвання шлюбу слід залишити прізвище позивача - «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved