Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 квітня 2011 року уклав з відповідачем по справі договір позики, який був укладений в простій письмовій формі, на підтвердження укладення даного договору була надана розписка. Згідно даного договору він передав відповідачу кошти у розмірі 68000 гривень, а він взяв на себе зобов'язання, повернути позику, але взяті на себе зобов'язання не виконав. На неодноразові звернення про повернення коштів, відповідач ніяк не реагує. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі борг у розмірі 68000 гривень. Крім цього просить стягнути з відповідача по справі судові витрати у розмірі 680 гривень, понесені ним при подачі позовної заяви до суду. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать довідка про доставку sms-повідомлення про отримання судової повістки про його виклик до суду, причину неявки суду не повідомив. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності та за відсутності її довірителя, позовні вимоги просила задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача борг у розмірі 60000 гривень, так як останнім було сплачено в рахунок боргу 8000 гривень. Також в своїй заяві зазначила, що в розписці дата повернення боргу не зазначена, однак мала місце домовленість між сторонами про повернення боргу за першою вимогою. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду свою заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає частково, в розмірі 60000 гривень, бо позивачем не врахована сума, яка була йому сплачена у розмірі 8000 гривень. Також в своїй заяві зазначив, що дійсно брав у борг у позивача по справі грошові кошти у розмірі 68000 гривень, термін повернення боргу не був оговорений, але була досягнута домовленість, що на першу вимогу [PERSON] він поверне борг, але в силу матеріального становища після вимоги позивача про повернення боргу не зміг своєчасно повернути борг. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню за наступними підставами: Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Судом встановлено, що 01 квітня 2011 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 68000 гривень, а [PERSON] зобов'язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів за його першою вимогою. Договір позики був укладений в простій письмовій формі, на його підтвердження відповідачем була надана розписка з викладеними умовами договору, яка міститься в матеріалах справи. На час розгляду справи гроші позичальником позикодавцю повернуті частково, а саме у розмірі 8000 гривень. Уклавши договір позики, сторони взяли на себе певні зобов'язання. Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, відповідач зобов'язаний виконувати договір позики у відповідності до його умов та законодавства. Оскільки відповідач гроші позикодавцю у визначений строк, а саме за першою вимогою позивача не повернув, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми позики у розмірі 60000 гривень. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача по справі судовий збір у розмірі 680 гривень на користь позивача по справі, які були сплачені ним при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved