Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем сімейне життя не склалося, у зв'язку з чим звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн., щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дружини в розмірі 4 000 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив слухати справу в його відсутність та наполягав на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомила За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1963. (а.с.3). Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO].(а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. З врахуванням того, що відповідач в судове засідання не з'явився, та стороною позивача не надано доказів того, що відповідач офіційно працює, то позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів саме в твердій грошовій сумі є такми, що підлягають частковому задоволенню, в зв'язку з чим суд вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, та враховує, що визначеної судом суми буде достатньо для належного утримання та розвитку спільної дитини сторін, з урахуванням її утримання також з боку позивача. Разом з тим, позивачем заявлена вимога про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на її утримання щомісячно в розмірі 4 000 грн. Згідно зі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Це право має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч.1, ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1, ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає необхідним прийняти до уваги право дружини на утримання від свого чоловіка до досягнення дитиною 3 років аліментів. Відсутність доказів, що відповідач має постійне місце роботи і стабільний щомісячний заробіток дає підставу тому, що присудження розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання дружини, необхідно стягнути у твердій грошовій сумі, посилаючись на положення ст.184 СК України. За таких обставин дана вимога підлягає частковому задоволенню, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 700 грн. аліментів на її утримання щомісяця з 27.02.2017 року - дня подачі позову до досягнення [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial