Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 11 серпня 1984 року міським РАЦС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 541. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 11 серпня 1984 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені, однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, тому просить шлюб розірвати. 04 вересня 2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 28 жовтня 2019 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 1984 року міським РАЦС м. Дніпродзержинська, актовий запис № 541, дошлюбне прізвище позивача - « Партика », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 11). Судом також встановлено, що спільне життя сторін не склалося, кожний з подружжя мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені та відновлювати подружні відносини позивач категорично не бажає, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, суд дійшов висновку про те, що їхня родина розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved