Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 вересня 1999 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Як подружжя вони фактично припинили шлюбні стосунки на протязі останнього року, спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл майна не мають. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім'ї позивачка вважає неможливим. Тому просить суд розірвати шлюб.\~ В підготовче судове засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 вересня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 680, про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження (а.с.6,7). Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно\~ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Ч.1\~ст.142 ЦПК України, ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved