Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до його повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем з 27.10.2017 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наразі спільне проживання між ними припинено, дитина проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути аліменти в судовому порядку. Сторони у судове засідання не з`явилися, надали заяви, в яких просять розглянути справу без їх особистої участі, при цьому позивач підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі, а відповідач позовні вимоги позивача визнає. Дослідивши матеріали справи: свідоцтво про шлюб (а.с.5), свідоцтво про народження (а.с.6), довідку про склад сім`ї позивача (а.с.7), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 27.10.2017 перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина - [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач. Спільне проживання між ними припинено, дитина проживає разом з матір`ю. Довідки про доходи сторони не надали. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За приписами ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене та обставини, визначенні ст.182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved