Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 71697 гривень 00 копійок, з яких: 30000 грн - сума позики; 1140 грн 00 копійок - сума втрат від інфляції; 657,00 грн - сума 3% річних; 39900 грн - сума пені, а також просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 768,4 грн та витрати на правову допомогу. Позов обґрунтований тим, що 22 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики б/н, відповідно до п.1.1 якого відповідачці було передано у позику гроші в сумі 30000 гривень 00 копійок, на підтвердження чого відповідачкою також написана розписка. Відповідно до п. 2.2. договору відповідачка зобов`язана була повернути позику до 22 листопада 2018 року. Починаючи з 23 листопада 2018 року, позивачка багаторазово усно вимагала у відповідачки повернення позики, але на момент подання позовної заяви відповідачка позику не повернула. Позивач вказує, що за несвоєчасне повернення суми позики, відповідачка повинна сплатити на вимогу позивачки суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від суми своєчасно не повернутого боргу, що складає 1140,00 гривень та 657,00 гривень відповідно, згідно з розрахунком, а також згідно з п. 4.1. договору, у разі якщо відповідачка своєчасно не поверне суму позики або її частину, вона зобов`язана сплатити на користь позивачки пеню із розрахунку 0,5 відсотка від суми своєчасно не повернутої позики за кожен день прострочення, що складає 39 900 грн. 00 коп. У судове засідання позивач не з`явилася, але від її представника - адвоката Харцизової Т.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилась з невідомих причин, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення справи, розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 22 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики б/н, відповідно до п.1.1 якого відповідачці було передано у позику гроші в сумі 30000 гривень 00 копійок готівкою, що також підтверджується доданим до матеріалів справи договором позики б/н від 22.05.2018 року. Крім того, на підтвердження факту отримання грошових коштів 22 травня 2018 року відповідачкою також написана розписка, згідно з якою вона зазначила, що одержала від [PERSON] у борг суму у розмірі 30000 гривень, яку зобов`язалася повернути у строк зазначений у договорі, про що також свідчить додана до матеріалів справи розписка від 22.05.2018 року. Відповідно до п.2.2 укладеного між сторонами договору позики сума позики, зазначена у п.1.1 даного договору передається позикодавцем позичальнику готівкою, строком на 6 місяців та повинна бути повернута позичальником позикодавцеві у строк до 22 листопада 2018 року. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно зі статями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Однак на час звернення позивачки до суду сума боргу у розмірі 30000 гривень відповідачкою не повернута. Згідно з п.4.1 договору позики у випадку порушення позичальником строків повернення отриманих сум, зазначених у п.2.2 договору, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню з розрахунку 0,5% від вчасно не повернутої суми позики за кожен день прострочення. Відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з 23.11.2018 року до 15.08.2019 року сума пені складає 39900 гривень 00 копійок (266 днів прострочення х 0,5% від суми несвоєчасно повернутої позики). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума втрат від інфляції складає 1140 гривень 00 копійок за період з грудня 2018 року по липень 2019 року, з урахуванням середнього індексу інфляції за вказаний період - 103,8. Сума 3% річних від простроченої суми, відповідно до наданого позивачем розрахунку, складає 657 гривень 00 копійок за період з 23.11.2018 року до 15.08.2019 року, з урахуванням 266 днів прострочення. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає цілком законними та обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] , а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,4 гривень (а.с.1) підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимог позивачки про стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 вказаної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2,3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, всупереч зазначеному, позивачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, здійснених витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема, квитанції про оплату вартості зазначеної допомоги, тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial