Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання аліменти до закінчення навчання 30 червня 2018 року, в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, звернути рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, представник позивача надала до суду заяву в якій просить розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія І-БК № 257342, виданого 23.04.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Таращанського району, актовий запис за № 37. Батьки позивача [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 19 серпня 1989 року по 14 квітня 2014 року. На підставі виконавчого листа № 2-591/2009р., виданого 14.12.2009 року Таращанським районним судом Київської області з усіх видів заробітку відповідача стягувалися аліменти на утримання позивача в розмірі 1/3 частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 17 квітня 2017 року позивачеві виповнилося 18 років. Як вбачається з довідок № 1/04-493 від 07.04.2017, № 159 від 10.04.2017, виданих Черкаською медичною академією, [PERSON] є студенткою ІІІ курсу денної форми навчання Черкаської медичної академії, навчається на державній основі, термін навчання - з 01.09.2014 по 30.06.2018, стипендію не отримує, проживає в гуртожитку академії. Відповідно до ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За ч.3 ст. 199 СК України\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п.20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд вважає, що позивач в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки вона не працює, є студентом денної форми навчання вищого навчального закладу, їй необхідні кошти для оплати за навчання. Відповідач є працездатним за віком та станом здоровя, тобто, є спроможним надавати матеріальну допомогу позивачці в зв'язку з її навчанням. З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які мають стягуватися з відповідача на користь позивача на час її навчання в розмірі 1/3 частини доходу відповідача. Щодо мінімального розміру аліментів не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного ч.2\~ст.182 СК України, то ця норма застосовується тільки у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, тоді як ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина кодекс не встановлює. За ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку з 18.04.2017 року. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved