Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсною додаткову угоду №1 від 28.04.2009 року до договору іпотеки, який укладений між [PERSON] та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (наразі - ТОВ «Вердикт Капітал») від 25.04.2008 року, що нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. на квартиру [ADDRESS] ; визнати припиненим, укладений між [PERSON] та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (наразі - ТОВ «Вердикт Капітал») іпотечний договір від 25.04.2008 року на вищезазначену квартиру та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно із спеціального розділу усі відомості про державну реєстрацію іпотеки - номер запису 34420166 та номер запису 7114417 від 25.04.2008 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером 7114413 від 25.04.2008 року про обтяження та заборону на спірне нерухоме майно, що були внесені на підставі іпотечного договору від 25.04.2008 року, посвідченого нотаріально. В обґрунтування позову посилалася на те, що у зв`язку з розірванням судом кредитного договору основне зобов`язання припинилося. Крім того, строк дії іпотечного договору сплинув, а тому є підстави для припинення іпотеки та виключення з державних реєстрів відомостей про обтяження на нерухоме майно. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 31.03.2021 року заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявнику, позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.04.2021 року в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено; у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та задоволено заяву позивача про забезпечення позову. 11.05.2021 року до суду від представника позивача надійшла заяву в порядку ст. 49 ЦПК України про зміну предмету, в якій вона крім первісних позовних вимог також заявила вимогу про визнання недійсним договір про внесення змін №2 від 14.09.2009 року до договору іпотеки, який укладений між позивачем та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (наразі - ТОВ «Вердикт Капітал») від 25.04.2008 року, що посвідчений нотаріально на вищезазначену квартиру. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 12.05.2021 року заяву представника позивача про зміну предмета позову залишено без руху. 18.05.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позову. Протокольною ухвалою суду від 31.05.2021 року заяву про зміну предмету від 11.05.2021 року прийнято до провадження. 11.06.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 15.06.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а 15.07.2021 року - письмові пояснення. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, а представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та подав заяву про застосування позовної давності. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.04.2008 року між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором №240/4, укладеним імж банком та позичальником [PERSON] , передала в іпотеку іпотекодержателю квартиру [ADDRESS] . Згідно пункту 7.2. вищезазначеного іпотечного договору іпотека припиняється у разі: припиненням дії Кредитного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до норм чинного законодавства та цього Договору; набуття Іпотекодержателем прав власності на Предмет іпотеки; визнання цього Договору недійсним; знищення (втрати) Предмета іпотеки (якщо Іпотекодавець не відновив його в порядку, передбаченому пунктом 5.4. цього Договору). Відповідно до пункту 10.3. іпотечний договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання Позичальником Зобов`язання за Кредитним договором. Приватним нотаріусом внесено відомості про державну реєстрацію іпотеки до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - номер запису 34420166 та номер запису 7114417 від 25.04.2008 року, а також до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис за реєстраційним номером 7114413 від 25.04.2008 року про обтяження та заборону на нерухоме майно. 28.04.2009 року до вищезазначеного договору іпотеки укладено Додаткову угоду №1, якою внесено зміни до пунктів 1 Розділу «Основне зобов`язання», 2.5. договору іпотеки та доповнено його пунктом 10.2.1. 14.09.2009 року між банком та позивачем укладено договір про внесення змін №2 до оскаржуваного договору іпотеки, в якому викладено термін «Основне зобов`язання» в новій редакції. Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 03.07.2012 року по справі №2-200/11 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 206004 грн. 33 коп. заборгованості за кредитним договором. На підставі договору про відступлення прав за договором іпотеки від 28.11.2019 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відступило права вимоги за вищезазначеним іпотечним договором ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку». Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 548/981/15-ц (провадження №14-182цс18) зазначила, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України). Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті). Отже, розірвання кредитного договору припиняє його діє на майбутнє, але не впливає на факт укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Порука та застава (іпотека) не припиняються за обов`язками позичальника щодо заборгованості за кредитом, процентів і неустойки, які існували на момент розірвання кредитного договору. Тобто, розірвання кредитного договору не є підставою для припинення поруки та застави (іпотеки), які можуть забезпечувати виконання зобов`язання, що виникло до моменту такого розірвання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України). У зобов`язальних відносинах суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором перед банком у повному обсязі, хоча відповідно до пункту 10.3. іпотечного договору цей договір діє до повного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором. Таким чином, з огляду на те, що розірвання кредитного договору не є підставою для припинення іпотеки, яка може забезпечувати виконання зобов`язання, що виникло до моменту такого розірвання і позичальник не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі, відсутні підстави для припинення іпотечного договору та виключення з державних реєстрів відповідних записів про обтяження нерухомого майна. Позовні вимоги про визнання недійсними додаткової угоди №1 до договору іпотеки та договору про внесення змін №2 до нього, також не підлягають до задоволення, оскільки позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, не доведено недодержання сторонами в момент вчинення цих правочинів вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Outcome: dismissed