Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом вказуючи, що з 15.10.2010 перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від спільного життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра. Прийшла до висновку, що примирення неможливе. Шлюбні відносини не підтримують. Також вказує, що син проживає з нею та знаходить на її утриманні. Натомість відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча працює та має заробіток. А тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаю з моменту подачі позовної заяви до суду та до моменту досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Подала заяву в якій вказує, що повністю підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та справу розглянути без її участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явивсь. Подав через канцелярію суду заяву у якій він вказує, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи вимоги\~ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. 15.10.2010 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що складено відповідний актовий запис №14, що свтерджеється свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сім`я існує формально, збереження її неможливе. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на полягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим. Від даного шлюбу сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Стаття 180 СК України\~вказує, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, що зазначено в ч.2\~ст.181 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, згідно із ч.3\~ст.181 СК України. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 8 липня 2017 року внесено зміни до ч.2\~ст.182 СК України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний Бюджет України на 2020 рік»\~установлено, що прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривен гривень. Тобто, для забезпечення гармонійного розвитку дитини кожному з батьків з 1 січня 2020 року необхідно на її утримання надавати не менше - 1109 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до\~ст. 182 СК України. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у приписах ч.2\~ст.182 СК України. У відповідності до\~ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства»,на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивачці важко одній утримувати дитину, тому позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Враховуючи інтереси дитини сторін, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, який, будучи працездатною, молодою людиною, маючи задовільний стан здоров`я, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти. За таких обставин, враховуючи вимоги\~ст.184 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаю з моменту подачі позовної заяви до суду та до моменту досягнення дитиною повноліття. Судові витрати, згідно із\~ст.141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволених позовних вимог. Тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved