Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради про позбавлення батьківських прав. Просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 липня 2003 року було зареєстровано розірвання шлюбу між нею та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з позивачем, батько дитини жодним чином не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям. За період з моменту припинення шлюбу і по теперішній час, відповідач жодного разу не відвідав сина, не цікавиться його станом здоров»я, родинні зв»язки відсутні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Посилаються на обставини викладені в позовній заяві, не заперечили проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлялася судом за місцем його реєстрації та через оголошення у пресі, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу слухати за даної явки і наявних матеріалів у справі, визнавши за можливе постановити заочне рішення суду відповідно до ст. 224 ЦПК України, про що сторона позивача не заперечила. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала висновок органу опіки щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні прокурор не заперечила проти позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, думку прокурора, яка вважає за доцільне задовольнити позовну заяву, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», які мають для суду характер правового звичаю і підлягають застосуванню через статтю 7 ЦК України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.16 зазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею № 11 цього ж Закону вказано, що «Сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». Згідно статті № 12 цього ж Закону вказано, що «Виховання в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті № 15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 22 липня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 22 липня 2003 року, прізвище позивача після розірвання шлюбу «[PERSON]» /а.с. 14/. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] [NUMBER], виданого повторно Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції 24 грудня 2003 року, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 13/. [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем, про що свідчить довідка № 2282 від 05.08.2013 року про склад сім»ї та прописку Житлово-експлуатаційної контори № 10 та довідка № 1954 від 10.06.2014 року Житлово-експлуатаційної контори № 10 /а.с. 55-56/. Згідно з довідкою, наданою адміністрацією Кіровоградської гімназії нових технологій навчання Кіровоградської міської ради Кіровоградської області від 27.05.2014 року за № 225, батько учня 6-І класу [PERSON] жодного разу не з»явився в гімназії, не цікавився навчанням сина /а.с. 62/. За інформацією комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Кіровограда» [PERSON] перебуває під наглядом дільничного педіатра та на диспансерному обліку у кардіолога. Мати дбає про стан здоров»я сина, забезпечує проходження ним медичних оглядів, виконує рекомендації лікарів /а.с. 58/. Відповідно до розрахунку, наданого Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, заборгованість [PERSON] по аліментам згідно виконавчого листа №2-2398 від 20.06.2003 року станом на 01.07.2014 року складає 50 123 грн. 95 коп. /а.с. 59-61/. Як вбачається з повідомлень КЗ «Обласний наркологічний диспансер» та КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», [PERSON] на обліку не значиться. Згідно висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 4787/49-0524 від 17.07.2014 року, Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 09.07.2014 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO] /а.с. 51-52/. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов»язків підтверджено в судовому засіданні показами свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням свого малолітнього сина, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи. Все вищевикладене, є нічим іншим, як свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд вважає, що до відповідача необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме [PERSON], [INFO], необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved