Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2002, від якого мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 23.10.2018 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Позивач зазначає, що з дня народження доньки відповідач фактично не брав участі у її догляді та вихованні. Протягом спільного проживання з відповідачем вихованням малолітньої доньки займалася лише [PERSON] , водила її до дитячого садку, поліклініки та проводила з донькою весь свій вільний час. В той же час відповідач ніколи не брав активної участі у вихованні та догляді доньки. Після розірвання шлюбу відповідач зовсім перестав цікавитися життям дитини. Наразі донька проживає разом з позивачем. Увесь цей час відповідач не з`являється в житті позивача та її доньки, не цікавиться життям дитини. Окрім того, [PERSON] призначені судом аліменти не сплачує, у зв`язку з чим має заборгованість. Зважаючи на викладене позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. 22.11.2019 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (том 1 а.с. 24-26). [PERSON] 20 лютого 2020 р. подав до суду зустрічний позов до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про встановлення порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини (том 1 а.с. 60-63), вимоги якого в подальшому уточнено (том 2 а.с. 10-11) та в якому просить визначити [PERSON] порядок участі у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , надавшии час для спілкування батька з дитиною у першу, третю суботу місяця та другу, четверту неділю місяця з 10-00 до 13-00 годин або інші три години, у разі домовленості сторін; щосереди з 16-00 до 19-00 год. в присутності матері дитини - [PERSON] . В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що до літа 2018 року сторони разом з сином та донькою проживали однією сім`єю. Батько дітей належним чином виконував свої обов`язки з утримання та виховання обох дітей, мав можливість безперешкодно спілкуватися з ними. Розпад сім`ї супроводжувався сварками та конфліктами між подружжям, після розірвання шлюбу колишнє подружжя перебувало у стані взаємних претензій, які призвели до напружених відносин між сторонами. Після розірванню шлюбу діти проживають з матір`ю, спору про місце проживання дітей між батьками не виникало. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що спілкування та участь у вихованні старшого сина - [PERSON] , не викликало труднощів, оскільки син за своїм віком здатний самостійно без присутності матері зустрічатися та спілкуватися з батьком, приходити за місцем його проживання. Деякий час - протягом шести місяців, [PERSON] проживав разом з [PERSON] за місцем реєстрації останнього. Станом на час розпаду сім`ї малолітній [PERSON] не виповнилось ще й трьох років, батько дитини не мав можливості без сприяння матері безперешкодно спілкуватися з дочкою. У зв`язку з тим, що сторонам не вдалося зберегти доброзичливі стосунки, спілкування батька з донькою було майже неможливим. Протягом певного часу [PERSON] мав труднощі з виплатою аліментів через скрутний матеріальний стан. Наразі у позивача за зустрічним позовом з`явилася можливість погашати заборгованість по аліментам та сплачувати поточні платежі. Однак, нормалізувати стосунки з колишньою дружиною [PERSON] не вдалося. [PERSON] не визнає за батьком права на спілкування з дочкою, звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, а тому виникла необхідність у судовому вирішенні питання щодо способу участі батька у вихованні малолітньої [PERSON] . 26.02.2020 ухвалою суду прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про встановлення порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини (том 1 а.с. 83-84). Також, ухвалою суду від 26.02.2020, відповідно до ч.2 ст. 178, ч.2, ч.4 ст. 183 ЦПК України, повернуто без розгляду відзив на позовну заяву представника відповідача за первісним позовом - адвоката Лаєвської М. Л. (том 1 а.с. 85). 15.05.2020 ухвалою суду постановлено продовжити строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів після скасування карантинних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19. Відкладено підготовче засідання по цивільній справі до 03.06.2020 (том 1 а.с. 140-141). 03.06.2020 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача Крижановського М. В. про виклик свідків в судове засідання. Окрім того, ухвалою суду витребувано у Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради висновок щодо розв`язання спору у справі, відкладено відповідно до п.3 ч.2 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання по цивільній справі до 30.06.2020 (том 1 а.с. 155-157). 26.08.2020 ухвалою суду задоволено клопотання представників сторін про виклик свідків у судове засідання (том 1 а.с. 196). При підготовці справи до судового розгляду проведені підготовчі дії, визначені ч. 2 ст. 197 ЦПК України, зокрема, задоволено клопотання представників сторін про допит свідків, долучено до матеріалів справи висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та визначення порядку участі батька у вихованні дитини (том 1 а.с. 197-198). 26.08.2020 ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду у судове засідання (том 1 а.с. 197-198). Ухвалою суду від 22.10.2020 відкладено судове засідання по цивільній справі до 26.11.2020 у зв`язку з поважною причиною неявки у судове засідання представника відповідача - [PERSON] (том 1 а.с. 223). Позивач за первісним позовом, яка одночасно є відповідачем за зустрічним позовом, та її представник - адвокат Крижановський М. В., який діє на підставі ордеру, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити їх, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві (том 1 а.с. 108-112). У відзиві на зустрічний позов зазначено, що позивачем за зустрічним позовом не надано жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] нібито приймав участь у вихованні малолітньої доньки та піклувався про неї та належним чином виконував свої батьківські обов`язки. Факт проживання сина [PERSON] разом з позивачем за зустрічним позовом прямо не стосується даної справи. Також, відповідач зазначає, що виплачена [PERSON] на користь [PERSON] сума аліментів порівняно з його заборгованістю по аліментам не може свідчити про піклування позивача про малолітню доньку. Крім того, позивач почав погашати заборгованість по аліментам лише у січні 2020 року, тобто після того як дізнався про існування в суді позову щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , що, на думку відповідача за зустрічним позовом, вказує на той факт, що [PERSON] почав піклуватися або вдавати, що піклується про доньку лише після подання [PERSON] позову до суду. Щодо посилань позивача, що відповідач [PERSON] нібито не дозволяла йому бачитися з малолітньою донькою, то відповідач звертає увагу, що цей факт жодним чином не доведений, адже [PERSON] не надано до суду належних та допустимих доказів, що в нього є труднощі у спілкуванні з дитиною через матір дитини. Навпаки відповідач за зустрічним позовом не чинила жодних перешкод у спілкуванні позивача з малолітньою донькою так само, як і не перешкоджала спілкуванню позивача з неповнолітнім сином. На думку відповідача за зустрічним позовом, є доведеною і очевидною та обставина, що позивач за зустрічним позовом не цікавиться життям доньки ще з її народження, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; зовсім не спілкується з дитиною, не сприяє розвитку її культурних та інших духовних цінностей, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не забезпечує її матеріально. [PERSON] вважає, що встановлення способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , буде суперечити найкращим інтересам дитини, що повністю не буде відповідати встановленим нормам чинного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини. В ході судового розгляду справи [PERSON] , як відповідач за зустрічним позовом, погодилась на спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] лише один раз на місяць в суботу о 13-00 год. або в понеділок о 13-00 год. Відповідач за первісним позовом, який одночасно є позивачем за зустрічним позовом, та його представник - адвокат Лаєвська М. Л., яка діє на підставі ордеру, у судовому засіданні позовну заяву не визнали, просили відмовити у її задоволенні. Уточнені зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. Представником третьої особи подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту служб, в якому вони також просять при винесенні рішення враховувати інтереси малолітньої дитини (том 1 а.с. 184). Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом, яка одночасно є відповідачем за зустрічним позовом, її представника, відповідача за первісним позовом, який одночасно є позивачем за зустрічним позовом, його представника, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позовних вимог, суд дійшов наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2018 року по справі № 639/3054/18 (том 1 а.с. 12-13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.2015 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 11). 07 серпня 2018 року Жовтневим районним судом м. Харкова видано судовий наказ № 639/3820/18, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23.07.2018 та до досягнення дітьми повноліття. Атакож стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 176,20 грн (том 1 а.с. 17). Частиною четвертою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є, в першу чергу, особливою формою судового рішення. Дитина сторін - [PERSON] , проживає разом з позивачем за первісним позовом [PERSON] , що не заперечувалось сторонами по справі. Як вбачається з довідки Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 156 комбінованого типу Харківської міської ради» від 25.09.2019 № 01-66/74, [PERSON] на день видачі довідки та з 03.09.2018 відвідувала даний заклад. Приводить дитину до закладу та забирає її виключно мати, [PERSON] . Мати дитини бере участь у всіх заходах дошкільного закладу, пов`язаних у участю батьків. За харчування дитини мати сплачує власно та регулярно. Зі слів вихователя групи за час перебування дитини у дошкільному закладі з вихователем та адміністрацією спілкувалась виключно мати дівчинки. Батько жодного разу у дошкільному закладі не з`являвся (том 1 а.с. 14). Окрім того, 27.09.2019 на адвокатський запит представника позивача за первісним позовом КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради надано повідомлення, що [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом фахівців лікарні. Дитиною піклується мати - [PERSON] . За медичною допомогою звертаються часто. На прийом з дівчинкою приходить мати (том 1 а.с. 16). [PERSON] відвідувала КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 275 Харківської міської ради» з 05.01.2018 по 31.08.2018, приводила і забирала дитину з садочку її мати, [PERSON] , яка працювала у цьому ж закладі на посаді помічника вихователя. На батьківських зборах групи та загальних батьківських зборах також була присутня мати. Оплата за харчування дитини здійснювалась своєчасно. Інформацію, яка підтверджувала б джерело фінансування цієї оплати невідома. За той час, що дитина відвідувала заклад, жодних організаційних питань щодо навчання і виховання [PERSON] не виникало, про що зазначено у листі № 24/01-18/19 від 10.10.2019, підписаним завідувачем закладу (том 1 а.с. 15). Також, судом встановлено, що у [PERSON] утворилася заборгованість по аліментам, яка станом на 30.08.2019 складала 39775,44 грн, а станом на 30.11.2019 склала 49086,11 грн, про що зазначено у відповідних розрахунках старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області при примусовому виконанні судового наказу № 639/3280/18 (том 1 а.с. 18, 113-114). Проте, з матеріалів справи вбачається, що відповідач за первісним позовом [PERSON] приймає участь у матеріальному забезпеченні малолітньої доньки, періодично перераховував [PERSON] кошти в рахунок сплати аліментів (том 1 а.с. 67, 68, 70). Також відповідачем за первісним позовом надано суду копію квитанції від 27.05.2020 про переказ коштів [PERSON] в сумі 1500,00 грн в рахунок сплати аліментів (том 1 а.с. 178). 20.04.2019 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Новобаварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 92 (том 1 а.с. 66). З характеристики, виданої за місцем мешкання [PERSON] дільничним поліції Новобаварського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, вбачається, що [PERSON] характеризується задовільно, спиртними напоями не зловживає, з особами які вчиняють адміністративні правопорушення не спілкується, сварок з сусідами та в родині не вчиняє, до адміністративної відповідальності не притягувався (том 1 а.с. 73). Також, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, даних за наркологічну патологію не виявлено (том 1 а.с. 176, 177). 15.06.2020 головним спеціалістом сектору служби у справах дітей по Новобаварському району, головним спеціалістом-юрисконсультом з метою встановлення порядку участі у вихованні [PERSON] проведено обстеження умов проживання [PERSON] , на підставі чого складено відповідний акт, з якого вбачається, що в квартирі закінчується капітальний ремонт, тепло-, газо-, водо- та електропостачання централізовані. Кімнати обладнані усіма необхідними меблями та технічними засобами. Для проживання дитини створені належні умови: окрема кімната із спальним місцем, іншими меблями ( стіл, стільці тощо), в наявності постільна білизна, продукти харчування, іграшки. Є умови для проживання та перебування дитини, [PERSON] , [INFO] , старший син (пасинок відповідача за первісним позовом), має спальне місце у іншій кімнаті (том 1 а.с. 187). Висновком Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.07.2020 № 392, що міститься в матеріалах цивільної справи, визнано за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. [PERSON] попереджено про необхідність виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки. Департамент вважає за доцільне встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначивши час: перша, третя субота місяця та друга, четверта неділя місяця з 10-00 до 13-00 або інші 3 години у разі домовленості між батьками; щосереди з 16-00 до 19-00, в присутності матері дитини, [PERSON] (том 1 а.с. 185-186). У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дружиною відповідача за первісним позовом, пояснила, що останній хоче бачитися з донькою [PERSON] , він передавав для доньки подарунки, іграшки півтора роки тому, але їх не прийняли. [PERSON] телефонував колишній дружині з приводу цього питання та вона відмовилася приймати подарунки. Свідок близько року - півтора тому була присутня при зустрічі позивача та відповідача, [PERSON] відмовила [PERSON] у зустрічах з дитиною. Свідок [PERSON] є знайомим відповідача за первісним позовом та його теперішньої дружини, його дитина відвідує дитсадок разом з донькою [PERSON] . Свідок пояснив, що близько року тому він розмовляв з позивачем [PERSON] щодо зустрічей батька з донькою, проте позивач категорично заперечувала. Свідок [PERSON] , який є повнолітнім сином сторін, у судовому засіданні пояснив, що не бажає, щоб батько бачився з його сестрою. Два роки тому була сварка між його батьками, у зв`язку з чим останній забрав сестру та пішов з дому. Свідок пояснив, що після розірвання шлюбу між батьками він почав жити з [PERSON] близько одного місяця, потім приїхала до батька інша жінка та йому стало некомфортно проживати разом з ними і свідок повернувся до матері. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. З огляду на наведене, суд доходить висновку, щодо відмови у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, оскільки відсутні правові підстави щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Відповідач періодично сплачує аліменти та погашає заборгованість по аліментам, облаштував квартиру умовами для проживання та перебування доньки, проявляє бажання спілкуватися з дитиною. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення відповідачем [PERSON] проти позову про позбавлення його батьківських прав, а також зазначені вище підстави свідчить про його інтерес до дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За обставин недоведеності позивачем [PERSON] свідомого нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько приймає участь у матеріальному забезпеченні своєї доньки, бажає з нею зустрічатися, приймати участь у її вихованні та розвитку, однак йому перешкоджає мати дитини, що підтвердили у судовому засіданні свідок [PERSON] та свідок [PERSON] , отже відсутні правові підстави для позбавлення його батьківських прав. Щодо зустрічних вимог [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , то суд зазначає наступне. Так, у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголосив, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] , який позитивно характеризується за місцем мешкання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, періодично сплачує аліменти на утримання доньки. Отже, суд, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази, приходить до висновку про доведеність факту перешкоджання матір`ю [PERSON] у спілкуванні батька [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , у її вихованні, необхідність усунення вказаних перешкод та приймаючи до уваги інтереси дитини, права обох батьків щодо виховання їх малолітньої доньки, доцільність встановлення позивачу за зустрічним позовом графіку побачень з дитиною, який відповідає висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР Харківської області № 392 від 30.07.2020. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення уточненого зустрічного позову у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] , сплачений останнім судовий збір в розмірі 840,80 грн за вимогу про встановлення порядку участі батька у вихованні малолітньої дитини (а.с. 64). На підставі викладеного та

Outcome: approved