Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 29.01.2015 з відповідача на її користь було стягнуто 528572,60 грн. та 2823 грн. судового збору. Під час примусового виконання рішення було частково виконано рішення та станом на 02.09.2016 вона одержала частку боргу на суму 62820,35 грн. До теперішнього часу рішення суду не виконано. Тому просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 3393,34 грн., інфляційних витрат в сумі 29023,00 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Просить позив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Відповідно до ч.3 ст.. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно зі ст.. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідач в судові засідання 24 жовтня та 14 листопада 2016 року не з'явився. На адресу відповідача були послані повістки, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання. Тому суд вважає, що відповідача повідомлено належним чином про час та місце слухання справи, і відповідно до ч.4 ст.. 169 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 29.01.2015 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 528572,60 грн. та 2823 грн. судового збору. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ від 25.02.2015 було відкрито виконавче провадження №46623942 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 528572,60 грн. та 2823 грн. судового збору. 22.08.2016 [PERSON] перераховано 62820,35 грн. стягнутих з [PERSON] Листом Вознесенівського ВДВС м.Запоріжжя за №1021/5 від 09.09.2016 [PERSON] повідомлено, що станом на 09.09.2016 залишок боргу за ВП №46623942 складає 31485,80 грн. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині п'ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує грошове зобов'язання, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Таким чином, позов в частині стягнення 3% річних у сумі 3393,34 грн. та інфляційних витрат в сумі 29023,00 грн. обґрунтований та доведений, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст.. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивач вказала, що неповернення грошових коштів за рішенням суду завдало моральну шкоду, що вразилася у моральних стражданнях і переживаннях, порушенні душевної рівноваги у зв'язку з тим, що вона була ображена, скривджена і принижена в присутності працівників виконавчої служби. Через отриманий стрес вона була вимушена звернутися за медичною допомогою. На підтвердження заподіяння шкоди здоров'ю позивач не надала жодного доказу. Тому в частині позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки позивачем не доведено факт заподіяння моральної шкоди та її розмір.

Outcome: partial