Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною заявою, якою просить визнати спільним майном подружжя всі конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали й обладнання, загальною вартістю 348884 грн, які були використані в процесі будівництва жилого будинку, та стягнути з відповідача та її користь компенсацію в розмірі 17442 грн у рахунок вартості частки в праві спільної сумісної власності. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона та відповідач із 21 травня 1983 року до 29 січня 2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі. З 2006 року позивач спільно з відповідачем здійснювали будівництво дачного будинку на земельній ділянці, яка рахується за відповідачем. Вказала, що будівництво закінчили у 2011 році, витративши на нього більш як 100000 грн. Після розлучення відповідач переїхав проживати до спірного будинку й не визнає за нею право власності. Незважаючи на готовність до експлуатації будинку, він не зареєстрований в установленому законом порядку. Отже, спільним сумісним майном є використані в процесі будівництва конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали й обладнання. Зазначила, що не заперечує проти стягнення з відповідача компенсації вартості її частки. У судове засідання зявилися позивач та її представник, позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов. Причини неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, про час і місце розгляду останній повідомлявся належним чином (а.с. 112). У попередніх засіданнях заперечував щодо задоволення позову, вказавши, що позивач взагалі не примала участь у будівництві дачного будинку ані працею, ані фінансово. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини. Згідно з розпорядженням голови Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 30 листопада 2007 року № 1239 [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку, яка перебувала в його користуванні для ведення садівництва, Давидівський масив, тов. Незабудка, ділянка № 984 (а.с. 105-107). Встановлено, що [PERSON] як члену кооперативу Давидівський, який приймає участь у газифікації масиву, володіє земельною ділянкою №984 та садовим (дачним) будинком, видано довідку № 69 від 08 серпня 2010 року з якої вбачається, що відповідач розрахувався за виконані роботи по газифікації масиву та що кооператив не заперечує проти видачі технічних умов на газифікацію садового (дачного) будинку та виготовлення проектної документації (а.с. 8). Встановлено, що на замовлення відповідача у 2010 році був виготовлений робочий проект газопостачання будинку № 984 в СТ м-в Давидівський с. Іванівка, Житомирський район, Житомирська область (а.с. 10-13). 29 січня 2014 року Богунським районним судом міста Житомира було ухвалено рішення, яким розірвано шлюб, укладений між сторонами (а.с. 14). З довідки про заробітну плату № 369 від 14 червня 2016 року вбачається, що позивач працює в КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира та за період із 01 січня 2016 року по 31 травня 2016 року з урахуванням утримань отримала 7430 грн 55 коп. (а.с. 5). З висновку оцінювача про вартість майна (консультаційна робота) від 08 червня 2016 року вбачається, що величина вартості будівельних матеріалів (вироби та конструкції), що використані при будівництві нерухомого майна - дачного будинку, отримана в результаті оцінки - 348884 грн. Оцінювач зазначив, що не проводив особистого огляду обєкту оцінки, дані щодо основних характеристик обєкта надані замовником, достовірність наданих даних оцінювачем не встановлювалась, визначена вартість обєкта оцінки являється незалежним судженням оцінювача (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що за період перебування сторін у шлюбі було здійснено витрати, повязані зі будівництвом дачного будинку, а саме: 1700 грн на придбання хвойної дошки, що підтверджується накладною № 56 від 56 березня 2008 року (а.с. 94); 850 грн на придбання обрізної дошки, що підтверджується накладною № 96 від 07 березня 2008 року (а.с. 95); 258 грн на придбання цементу, що підтверджується накладною № б/н від 30 липня 2007 року (а.с. 96); 2650 грн на придбання необрізної дошки, що підтверджується накладною № 19 від 27 лютого 2008 року (а.с. 97); 4040 грн на придбання металопластикових конструкцій, що підтверджується договором № 1 від 26 червня 2007 року (а.с. 99-100) та квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с. 98); 1874 грн на придбання віконних та дверних систем, що підтверджується договором № Л/025595 від 24 серпня 2007 року (а.с. 101) та пропозицією №102627 (а.с. 102); 541 грн 04 коп. на придбання вікна, що підтверджується специфікацією до замовлення № 8587 від 24 червня 2010 року (а.с. 103); 549 грн 48 коп. на придбання вікна, що підтверджується специфікацією до замовлення № 4157 від 29 листопада 2007 року (а.с. 104). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України - далі - ЦК України). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна) (ч.ч. 1, 3 ст. 331 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України). Майно, що є в спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки в праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (ч. 4 ст. 71 СК України). Частиною 3 статті 10 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Суд не приймає до уваги наданий позивачем висновок оцінювача у звязку з тим, що він не може слугувати належним доказом того, яка вартість спірних будівельних матеріалів (виробів та конструкцій), що були використані під час будівництва нерухомого майна - дачного будинку, оскільки з його змісту не вбачається з яких саме складових елементів складається дане майно, крім того, він є консультаційним та був зроблений без огляду обєкта оцінки на основі наданих позивачем даних, достовірність яких не встановлювалась, про що також було зазначено в даному висновку. На переконання суду, спільним майном подружжя сторін мають бути визнані лише документально підтверджені витрати на будівельні матеріали (вироби та конструкції), що були використані під час будівництва нерухомого майна, а саме: 1700 грн на придбання хвойної дошки, що підтверджується накладною № 56 від 56 березня 2008 року (а.с. 94); 850 грн на придбання обрізної дошки, що підтверджується накладною № 96 від 07 березня 2008 року (а.с. 95); 258 грн на придбання цементу, що підтверджується накладною № б/н від 30 липня 2007 року (а.с. 96); 2650 грн на придбання необрізної дошки, що підтверджується накладною № 19 від 27 лютого 2008 року (а.с. 97); 4040 грн на придбання металопластикових конструкцій, що підтверджується договором № 1 від 26 червня 2007 року (а.с. 99-100) та квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с. 98); 1874 грн на придбання віконних та дверних систем, що підтверджується договором № Л/025595 від 24 серпня 2007 року (а.с. 101) та пропозицією №102627 (а.с. 102); 541 грн 04 коп. на придбання вікна, що підтверджується специфікацією до замовлення № 8587 від 24 червня 2010 року (а.с. 103); 549 грн 48 коп. на придбання вікна, що підтверджується специфікацією до замовлення № 4157 від 29 листопада 2007 року (а.с. 104). З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] мають бути визнані частково. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).

Outcome: partial