Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб, зареєстрований 21.11.2015 р., у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Перемишлянського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис за №86, між [PERSON] та [PERSON] . Заяву обгрунтовує тим, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, насамперед виходячи з її інтересів та інтересів дитини, що в свою чергу має істотне значення. Стверджує, що за останні роки подружнього життя, між нею та відповідачем часто виникали непорозуміння, сварки через різнобічність та несумісність характерів. Відповідач має відмінні погляди на спільне життя, наносить образи, неналежно ставиться до неї, як до дружини, вживає алкогольні напої і в стані алкогольного сп`яніння стає агресивним та непередбачуваним, тим самим створив ненормальні умови для спільного проживання. Часто вчиняє психологічне і фізичне насильство в сім`ї та неодноразово виганяв її із дому. Звертає увагу, що на даний момент вони не проживають подружнім життям, не ведуть спільне господарство. Вважає, що на даний час їхній шлюб існує формально, сім`я остаточно розпалася і перспектив на її поновлення не має. Зазначає, що примирення між ними не можливе, тому категорично наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить проводити розгляд даної цивільної справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання також не з`явився, хоч про час, місце та дату проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень, однак подав заяву, в якій просить проводити розгляд даної справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вирішити справу, просить на розсуд суду. Тому суд, вважав за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст. 223 ЦПК України у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.11.2015 р., шлюб між сторонами було укладено 21.11.2015 р., про що складено відповідний актовий запис за № 86. Шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перемишлянського районного управління юстиції у Львівській області. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.2020 р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим, сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Причинами розпаду сім`ї є конфлікти й сварки на побутовому рівні, скандали, постійні образи, неналежне ставлення до неї, як до дружини, у зв`язку з чим подальше спільне проживання стали неможливими, їхні відносини фактично припинилися. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 05.08.2020 р., сторонам надавався строк на примирення тривалістю - два місяці. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved