Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 16.06.2017 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери. З квітня 2018 року відповідач залишив її з сином та пішов проживати до іншої жінки, відтоді вони більше не бачились. Шлюб існує формально, вважає, що подальше спільне життя є неможливим, а тому просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 16.06.2017 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 716 розірвати, понесені нею при подачі позову судові витрати стягнути з відповідача в її користь. До початку судового засідання позивач [PERSON] подала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.06.2017 року, який зареєстрований Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 716, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що спільне життя між сторонами не склалось через різні характери. З квітня 2018 року відповідач залишив позивача з сином та пішов проживати до іншої жінки. На даний час проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Пунктом 2 ч.3 ст.115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (а.с.1). Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, то за таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112, 114, 115 СК України,

Outcome: approved