Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. 29.07.2005 року відповідача було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 152 ч.3 КК України та засуджено до позбавлення волі. 10.01.2006 року шлюб між ними був розірваний. 29.07.2012 року звільнившись з місць позбавлення волі відповідач повернувся проживати до своїх родичів. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17.05.2013 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно його дітей. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2014 року вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти для утримання дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 650 грн. щомісячно на кожну дитину з проведенням індексації відповідно до закону, починаючи з 19.07.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, відповідач не сплачував аліменти для утримання дітей внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 13320 грн. 08 коп. На підставі ст.196 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 32620 грн.74 коп. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з»явився втретє, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження. З рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17.05.2013 року встановлено, що [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO]. З рішення Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2014 року встановлено, що вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти для утримання дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 650 грн. щомісячно на кожну дитину з проведенням індексації відповідно до закону, починаючи з 19.07.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 25.03.2015 року, проведеного державним виконавцем відділу ДВС Радехівського РУЮ, за весь час до квітня 2015 року аліменти стягувалися частково, а з грудня 2014 року не стягувалися взагалі, заборгованість по сплаті аліментів за період з липня 2013 року по 24.03.2015 року становить 13320 грн. 08 коп. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».Відповідно норм цієї статті розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, а суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». За ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Як вказано вище, аліменти на користь позивача на утримання дочок стягнуті з відповідача за рішенням суду, на підставі якого судом виписано виконавчий лист, який позивач подала до відділу ДВС для примусового виконання. Державним виконавцем нараховано суму заборгованості по аліментах, сторони в суді цю суму не оспорювали, а тому позов в частині стягнення заборгованості по аліментах підлягає до задоволення в повному обсязі. При вирішенні спору про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд виходить з наступного. У відповідності до ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Верховним Судом України в ухвалі від 15.06.2011 року викладено правову позицію, відповідно до якої нормами СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та повнолітніх дочку, сина на період навчання за певних умов, у ст. 196 СК України закріплено відповідальність за прострочення сплати аліментів, і що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобовязань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Крім того, факт наявності такої заборгованості та її розмір відповідач не оспорював. А тому суд вважає, що в даному випадку відповідач має нести відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки /пені/ на підставі ст.196 СК України У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13, реєстр № 33609035 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція Верховного Суду України згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. З врахуванням вищенаведеного розмір пені судом розраховується наступним чином за період з липня 2013 року по квітень 2015 року /період вказаний в позовній заяві/: вересень 2013 р.- заборгованість 574 грн. /1%/ х 577 днів заборгованості=331,98 грн.; жовтень 2013 р.-574 грн. /1%/ х 546 дн.=3134,04 грн.; листопад 2013 р.-574 грн. /1%/ х 515 дн.=2555,52 грн.; грудень 2013 р.-528 грн. /1%/ х 453 дн.=2393,65 грн.; січень 2014 р.-528,40 грн. /1%/ х 453 дн.=2393,65 грн.; лютий 2014 р. -528,40 грн. /1%/ х 422 дн.=2229,84 грн.; березень 2014 р.-528,40 грн. /1%/ х 391 дн.=2061 грн.; квітень 2014 р.-528,40 грн. /1%/ х 360 дн. =1902,24 грн.; травень 2014 р.-528,40 грн. /1%/ х 329 дн.=1738,43 грн.; червень 2014 р. -528,40 грн. /1%/ х 298 дн.=1574 грн. .; червень 2014 р. -52840 грн. /1%/ х 298 дн.=1574 грн., .; червень 2014 р. -52840 грн. /1%/ х 298 дн.=1574 грн.; липень 2014 р. -528,40 грн. /1%/ х 267 дн.=1410,82 грн.; серпень 2014 р. -528,40 грн. /1%/ х 236 дн.=11247 грн.; вересень 2014 р. -528,40 грн. /1%/ х 205 дн.=1083,22 грн.; жовтень 2014 р. -528,40 грн. /1%/ х 174 дн.=919,41 грн.; листопад 2014 р. -528,40 грн. /1%/ х143 дн.=755,61 грн.; грудень 2014 р. -1300 грн. /1%/ х 112 дн.=1456 грн.; січень 2015 р. -1300 грн. /1%/ х 81 дн.=1053 грн.; лютий 2015 р. -1300 грн. /1%/ х 50 дн.=650 грн.; березень 2015 р. -964,52 грн. /1%/ х 19 дн.=183,25 грн. Виходячи з вищенаведеного всього сума неустойки /пені/ складає 32620 грн.74 коп. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те що він перебуває в шлюбі з іншою жінкою і має на утриманні інших неповнолітніх дітей, чи інших доказів які б, відповідно до чинного законодавства, давали підстави для зменшення розміру пені, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Outcome: approved