Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], в якому просить поділити майно, набуте нею та відповідачем за час шлюбу, а саме: квартиру [ADDRESS] (вартістю 358750 грн.), автомобіль «Honda», реєстраційний номер [NUMBER] (вартістю 270195 грн.), автомобіль «Renault», реєстраційний номер [NUMBER] (вартістю 91637 грн.), грошові заощадження в сумі 185000 грн., набуті за час шлюбу, шляхом визнання за позивачем права власності на квартиру та автомобіль «Renault», реєстраційний номер [NUMBER], а за відповідачем - права власності на автомобіль «Honda», реєстраційний номер [NUMBER], та грошові кошти в сумі 185000 грн., набуті за час шлюбу. Позовні вимоги обґрунтуються тим, що після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем виник спір з приводу поділу набутого за час шлюбу майна і в добровільному порядку поділити майно неможливо. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові. Додатково пояснила, що разом з нею в спірній квартирі проживає її малолітня дочка [PERSON], відповідач проживає за іншою адресою, тому вона просить при поділі майна визнати право власності на квартиру саме за нею. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, вказав, що між ним та позивачем досягнуто згоди щодо розподілу майна саме таким чином, як заявлено в позові. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 07 вересня 2002 року Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка згідно довідки ТОВ «Експлуатаційна компанія» №216 від 27 січня 2015 року проживає разом з матір'ю у квартирі за адресою [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності від 24 червня 2005 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 25.04.2013 року відповідач є власником автомобіля «Renault», реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 07.09.2010 року позивач є власником автомобіля «Honda», реєстраційний номер [NUMBER]. З відповідей Київського міського БТІ, УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Самбір та Самбірського району при ГУ МВС України у Львівській області на запит суду та даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що вказане майно під арештом, чи іншим обтяженням не перебуває. З пояснень сторін вбачається, що вони мають 185000 грн., які заощаджені ними за час перебування в шлюбі. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, часки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, судом встановлено, що майно, з приводу поділу якого виник спір, набуте сторонами за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя і частки кожного з подружжя є рівними. Проте оскільки між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість щодо розподілу майна, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] та автомобіль «Renault», реєстраційний номер [NUMBER], а за відповідачем визнати право власності на автомобіль «Honda», реєстраційний номер [NUMBER], та грошові кошти в сумі 185000 грн., набуті за час шлюбу. На підставі ст.ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України,

Outcome: approved