Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначила, що з 15 грудня 2008 року з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб був зареєстрований у виконкомі Новодонецької селищної ради, м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 38. Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2013 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] який в даний час проживає з позивачем і знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище. Дитина вимагає додаткових витрат на лікування, розвиток, проте всі додаткові витрати несе позивач. Позивач в судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала повністю, надавши пояснення відповідні викладеному в позовній заяві. Відповідач, до суду не з'явився. Відповідно до ухвали Олександрівського районного суду від 16.03.2016 року про надання доручення (а.с.13), 30.03.2016 року відповідача [PERSON] допитано Глибоцьким районним судом Чернівецької області у відповідності до вимог ст. 132 ЦПК України. З прослуханого в судовому засіданні запису технічної фіксації засідання Глибоцького районного суду вбачається, що під час допиту відповідач не заперечував проти розгляду справи в Олександрівському районному суді за його відсутності. Позовні вимоги визнав частково. Постійного місця роботи не має. Суд, вислухавши позивача, з'ясувавши думку відповідача відповідно до ст. 132 ЦПК України, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідністю з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. 21 жовтня 2013 року Олександрівським районним судом Донецької області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано 15 грудня 2008 року у виконкомі Новодонецької селищної ради м. Добропілля Донецької області, актовий запис № 38 (а.с.3). Від цього шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON], (а.с. 2). Таким чином, відповідач є батьком неповнолітньої дитини, і зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності з вимогами ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховує матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка мешкає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні, відсутність у відповідача інших дітей, його працездатність та можливість сплачувати аліменти. Згідно пояснень позивача та довідки № 114 від 29.01.2016 року виданої Іверською сільською радою позивач [PERSON] та її неповнолітній син зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). За вимогами ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовані, а відповідач має можливість надати позивачу матеріальну допомогу у розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця, починаючи з 23 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття, або до зміни сімейного, матеріального стану чи стану здоров'я сторін. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються від дня пред'явлення позову до суду. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн..

Outcome: approved