Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 червня 2010 року помер її батько - [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку, що розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала померлому на підставі державного акту на земельну ділянку. Під час життя померлий [PERSON] заповідального розпорядження не склав, тому спадкоємство здійснювалося за законом. На час відкриття спадщини разом с померлий мешкала його дружина (мати позивача) - [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті чоловіка відповідно до вимог ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України. 06 серпня 2016 року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на: - земельну ділянку, що розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала чоловіку померлої - [PERSON]І, померлому 06 червня 2010 року. [PERSON] фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав юридично. - земельну ділянку, що розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі делжавного акту на земельну ділянку. Під час життя померла [PERSON] заповідального розпорядження не склала, тому спадкоємство здійснювалося за законом. На час відкриття спадщини разом с померлою мешкала її донька (позивач), яка про відмову від спадщини не заявляла, а тому прийняла спадщину після смерті матері відповідно до вимог ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України. Через деякий час позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 29 грудня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява відповідно до якої вона просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої він не заперечує проти задоволення у повному обсязі позовних вимог [PERSON]та просить розглядати справу у його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 06 червня 2010 року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку, що розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала померлому на підставі державного акту на земельну ділянку. Під час життя померлий [PERSON] заповідального розпорядження не склав, тому спадкоємство здійснювалося за законом. На час відкриття спадщини разом с померлий мешкала його дружина (мати позивача) - [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті чоловіка відповідно до вимог ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України. 06 серпня 2016 року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої увійшло право власності на: - земельну ділянку, що розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала чоловіку померлої - [PERSON]І, померлому 06 червня 2010 року. [PERSON] фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав юридично. - земельну ділянку, що розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі делжавного акту на земельну ділянку. Під час життя померла [PERSON] заповідального розпорядження не склала, тому спадкоємство здійснювалося за законом. На час відкриття спадщини разом с померлою мешкала її донька (позивач), яка про відмову від спадщини не заявляла, а тому прийняла спадщину після смерті матері відповідно до вимог ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України. Через деякий час позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 29 грудня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У підтвердження своїх позовних вимоги, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлих [PERSON]І та [PERSON],а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлих [PERSON]І та [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем яких є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved