Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 15 червня 2013 року. Від шлюбу літей не мають. Сімейні відносини не склались через несумісність характерів та різні погляди на життя, що призводило до постійних суперечок. З серпня 2014 року шлюбних стосунків не підтримують, а тому просила шлюб розірвати, відновити дошлюбне прізвище «Костенко». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, категорично заперечивши можливість примирення. Відповідач позов визнав, підтвердив ті обставини, що збереження шлюбу суперечить обом з подружжя. Вони з позивачем проживають окремо і жодних мір до примирення не приймають. Суд, заслухавши сторони, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 червня 2013 року, що підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 142040, виданими виконачим комітетом Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області. Від шлюбу дітей не мають. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. З серпня 2014 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, мір до примирення не приймають. Сімейні відносини між подружжям припинились через різні погляди на життя. Рішення сторін про небажання збереження шлюбу є категоричним, викликано обґрунтованими причинами. Розлад в сім»ї не носить тимчасового характеру. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на викладене, відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Відсутні підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу, встановлені статтею 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач є особою, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. В судовом засіданні позивач вказала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище. Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила 243 гривні 60 копійок судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № N19ВС4170 від 21 липня 2015 року. Вказані понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved