Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], Чугуївського району Харківської області, та зняти з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, посилаючись на те, що їй на підставі договору дарування житлового будинку серії [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського РНО Харківської області [PERSON] 11.04.2017 року за № 580, належить житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, [ADDRESS], право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний № 1213433863254. У зазначеному будинку зареєстрований, але не проживає відповідач [PERSON], у зв'язку з чим вона не може повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Від позивача у судове засідання надійшла заява, згідно якої вона позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, розглядати справу в її відсутності та в разі неявки до суду належним чином повідомленого відповідача ухвалити по справі заочне рішення (а.с.22). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності та заперечень проти позову не надавав, про дату та час розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦК України повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать явочний лист та повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.20,26,27), оскільки у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивачів та відповідача за наявними у справі доказами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є житловий будинок [ADDRESS] який згідно договору дарування житлового будинку серії [NUMBER] від 11.04.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського РНО Харківської області [PERSON] та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, належить позивачу по справі - [PERSON] (а.с.7,8). У зазначеному будинку згідно інформації виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 30.05.2017 року за № 1395 та інформації Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 16.06.2017 року за № 02-20/570, зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (а.с.4,14). Однак, згідно актів виконавчого комітету Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 25.05.2017 року за № 61 та від 08.08.2017 року за № 89 відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] однак з 2012 року і по теперішній час за зазначеною адресою не проживає (а.с.3,23). Таким чином суд вважає, що відсутність відповідача понад рік свідчить про те, що [PERSON] добровільно залишив спірне житлове приміщення. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як вбачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У зв'язку з цим, позовні вимоги щодо зобов'язання зняти з реєстраційного обліку відповідача задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно. На підставі викладеного та

Outcome: partial