Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 26.03.2014 року померла її баба [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки розміром 2,740 га, яка розташована в межах Фастівської сільської ради, посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії 1-КВ № 045118, в передбачений законом шестимісячний строк вона не подавала заяву про прийняття спадщини, оскільки вважала, що спадщину має приймати її батько, як спадкоємець першої черги за законом, в звязку з чим нотаріус відмовила їй в оформленні спадкових прав. Позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила суд надати їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті баби. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано письмове клопотання щодо розгляду справи без участі представника Фастівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та про визнання позову. Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 26 березня 2014 року померла [PERSON] баба позивачки, що стверджується копією свідоцтва про її смерть, копією свідоцтва про народження позивачки, де батьком вказано [PERSON], копією свідоцтва про народження батька позивачки, в якому його матірю вказано [PERSON], копіями свідоцтв про шлюб та про розірвання шлюбу, якими підтверджується зміна прізвища позивачки. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] та дочка [PERSON], які спадщину не прийняли. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. По справі встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа щодо майна померлої не відкривалася, на день смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав разом із померлою. Наведене стверджується постановою державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 02.04.2015 року № 949/02-31, згідно якої позивачці відмовлено в оформленні спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадщину у встановлений строк позивачка не прийняла. За ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Позивач належить до числа спадкоємців пятої черги згідно ст.1265 ЦК України, за приписами якої у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. В судовому засіданні було встановлено, що спадкоємці першої черги батько позивачки та її тітка спадщину не прийняли, оскільки у встановлений строк не подали заяву про прийняття спадщини. А за ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Свідок [PERSON] рідна тітка позивачки, в суді показала, що спадщину після смерті [PERSON] ні вона, ні батько позивачки, як спадкоємці першої черги за законом, не приймали, звертатися до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері вона не буде, інші спадкоємці першої-четвертої черги відсутні, є ще одна онука- це її дочка, але вона також на спадщину не претендує. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,740 га, яка розташована на території Фастівської сільської ради Білоцерківського району, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що стверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії 1-КВ № 045118, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 242 від 18.01.2003 року. Позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті баби, оскільки вона не мала змоги з поважних причин подати заяву до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як розяснено в цьому пункті вказаної Постанови Пленуму, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори позивачу відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] в звязку з тим, що вона пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, на що вказано в постанові нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В п.23 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено судом, позивач не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини своєчасно, оскільки виникнення у неї права на спадкування залежало від неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги. Отже, проаналізувавши всі надані докази суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк для оформлення спадщини з поважних причин. А тому суд вважає за можливе визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці, який суд вважає достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті її баби [PERSON], котра померла 26 березня 2014 року. Враховуючи все наведене та

Outcome: approved