Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В даному будинку крім позивача зареєстрована також її донька [PERSON]. В 2014 році відповідач вибула с постійного місця проживання та не проживає за вищевказаною адресою до теперішнього часу. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому вона звернулася до суду з даним позовом. Просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася. В матеріалах справи міститься заява, в якій просить розглянути справу без її участі. На позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Наведені обставини відповідно до ст. 280 ЦПК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що судом було постановлено відповідну ухвалу. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Виходячи з положень та роз'яснень, даних, у п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року „ Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України з наступними змінами, право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом шести місяців, в разі відсутності цих осіб понад встановлені строки без поважних причин, цей строк може бути продовжений. Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорта. Відповідно до будинкової книги, в будинку за адресою: [ADDRESS], зареєстрована [PERSON]. Відповідно до довідки № 2355 від 10.10.2018 року, виданої виконавчим комітетом Оріхівської міської ради Запорізької області, [PERSON] зареєстрована, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Оскільки відповідач без поважних причин не проживає більше року за місцем реєстрації в будинку позивача, добровільно знятися з реєстрації відмовляється, слід визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved