Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності, посилаючись на те, що позивач та відповідач [PERSON] в порядку спадкування та на підставі договору дарування стали власниками по ? частці житлового будинку площею 67,2 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS], сараю, погребу, вбиральні, огорожі, воріт з хвірткою та колодязю. Згідно рішення Перегонівської сільської ради №23-1 від 07.10.2008 року, позивач та відповідач отримали державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На якій було побудовано масандру житлову, прибудову, альтанку, огорожі, басейн, ворота, вимощення, площадки, підгірні стінки, підвал під частиною будівлі, терасу та гостьовий будинок. Дані споруди є спільною частковою власністю, але не визначені та не виділені в натурі. Тому позивач просить в судовому порядку з урахуванням уточненої позовної заяви визнати за нею право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: гостьовий будинок та присвоїти йому поштову адресу. Крім того відповідачем [PERSON] було подано до суду зустрічну позовну заяву, яка була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом, в якому відповідач за первісним позовом просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: житловий будинок, погріб з шийкою, підвал під частиною будівлі, масандру житлову, прибудову, альтанку, сарай, убиральню та господарські будівлі, а також огорожу, вирота, вимощення, площадки, яму вигрібну, стінку підпірну, колодязь питний, басейн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісні позовні вимоги підтримав з урахуванням їх уточнень та просив задовольнити в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві. Крім того зазначив, що гостьовий будинок є самочинним будівництвом, яке не порушує права інших осіб, відповідає будівельним нормам. Також не заперечує щодо задоволення зустрічного в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] первісний позов визнав у повному обсязі. Заявлений зустрічний позов підтримав повністю та просив задовольнити. Представник третьої особи Перегонівської сільської ради в судове засідання не з'явився, її представник [PERSON]. подала заяву, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги первісного та зустрічного позовів, крім того просила розглянути справу без участі представника сільської ради. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги за обома позовами не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акту серія [NUMBER] виданого [PERSON] на підставі рішення Перегонівської сільської ради від 07.10.2008 року №23-1, власниками земельної ділянки, площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована: [ADDRESS], є [PERSON] та [PERSON] по ? частині. (а.с.14). Позивач по первісному та зістрічному позовах, звертались до виконавчого комітету Перегонівської сільської ради з заявою про узаконення самовільно побудованих будівель по [ADDRESS] Рішенням виконавчого комітету Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області № 42 від 19.12.2011 року, вирішено: узаконити самовільно побудовані будівлі, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]; збільшити загальну площу житлового будинку з 67,2 кв.м. до 139,1 кв.м. та жилу площу з 31.5 кв.м. на 63, 4 кв.м., а також Обухівському БТІ внести зміни в технічну документацію. (а.с. 56). 13 вересня 2012 року ПП «Актив Інвест» було складено звіт проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єктів за адресою: [ADDRESS], та встановлено відповідність вимогам надійності і можливість безпечної експлуатації (а.с.60-65). 30 вересня 2013 року КП КОР «Західне БТІ» виготовлено та видано технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 140,1 кв.м. та житловою площею 63,4 кв.м., погріб з шийкою площею 10,10 кв.м, підвал під частиною будівлі площею 18,90 кв.м., масандра житлова площею 72,60 кв.м., прибудова площею 32,40 кв.м., альтанка площею 10,30 кв.м., тераса площею 21,30 кв.м., сарай площею 42,80 кв.м., убиральня площею 1,20 кв.м., гостьовий будинок площею 60,90 кв.м.. (а.с.15-19). Умови набуття права власності на новостворене майно та перероблену річ встановлені статтями 331, 332 ЦК України. Згідно вимог ст. ст. 331, 332 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі; право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. У зв'язку із цим, норми ч. 3 ст. 376 ЦК України можуть бути підставою для задоволення позову про визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості лише тоді, коли було здійснено самочинне будівництво з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і правил. За змістом ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Частина 3 ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» забороняє експлуатацію об'єктів, не прийнятих в експлуатацію в установленому законом порядку. Відповідно до змісту пп.1 п. «б» ч.1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Згідно вимог ст.ст. 5, 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво нерухомого майна повинно вестись згідно із затвердженим у встановленому порядку проектом, закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Звертаючись до суду з первісним та зустрічним позовами позивачі не зазначили, якими саме діями чи бездіяльністю відповідача порушені їх права. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 392 ЦК України відсутні правові підстави для задоволення первісних та зустрічних позовних вимог, оскільки право власності позивачів ніким не оспорюється.

Outcome: dismissed