Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~ що\~їй на\~підставі договору\~купівлі-продажу\~частини житлового\~будинку від\~01.08.2017\~на праві\~приватної власності\~ належить\~житловий будинок\~№31/1\~по вул.\~Івана Франка\~в смт.\~Кирнасівка,\~Тульчинського району,\~ Вінницької\~області.\~В даному\~будинку з\~20.07.1992\~був зареєстрований\~відповідач,\~її колишній\~чоловік,\~з яким\~вони ще\~в 2008\~році розлучилися,\~однак з\~01.01.2010\~він фактично\~там не\~проживає,\~його речей в даному будинку немає, комунальні послуги він не оплачує, будинком не цікавиться.\~Його реєстрація створює їй труднощі у здійсненні свого права власності.\~ В звязку з тим, що відповідач в її будинку не проживає протягом багатьох років, тому він втратив право користування даним житловим приміщенням. В звязку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №31/1 по вул. Івана Франка в смт. Кирнасівка, Тульчинського району, Вінницької області, судові витрати залишити за нею. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву, згідно якої просить слухати справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, і не повідомив суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником ? частини житлового будинку №31/1 по вул. Івана Франка в смт. Кирнасівка, Тульчинського району, Вінницької області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 01.08.2017 серія НМЕ 730865 (а.с.18), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.08.2017 (а.с.42). Відповідно до копії домової книги (а.с.19-25) вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку №31/1 по вул. Івана Франка в смт. Кирнасівка, Тульчинського району, Вінницької області, з 20.08.1992. \~ \~ \~ \~ Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 11.11.2008 серія 1-АМ №042897 (а.с.9), сторони 20.06.2008 розірвали шлюб. Згідно довідок Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 18.04.2018 №900 та №901 (а.с.15, 16) [PERSON] зареєстрований в житловому будинку №31/1 по вул. Івана Франка в смт. Кирнасівка, Тульчинського району, Вінницької області, але фактично не проживає з 01.01.2010 по даний час. Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст.\~317,\~319,\~321 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. У відповідності до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобовязані зареєструвати місце свого проживання. Згідно вимог ст.7 названого Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Реєстрація відповідача у будинку позивача перешкоджає останній у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, що суд розцінює як порушення прав позивача, яке підлягає захисту. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Нормами ст. 71 ЖК України, визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача. Оскільки, під час розгляду справи не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем, суд вважає, що є підстави для визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням, так як він тривалий час, понад шість місяців, у ньому не проживає. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, згідно її вимог, залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved