Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи його наступним. 12.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , актовий запис № 256. Позивач зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаємопорозуміння, подружжя не має дітей, ведення спільного господарства та спільне проживання остаточно припинено з 2016 року, місце проживання відповідача на даний час позивачці не відоме. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне сімейне життя неможливе. Просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.02.2021 справу передано для розгляду за підсудністю до Брусилівського районного суду Житомирської області на підставі ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.03.2021 розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належними чином в порядку ст.ст. 128-131 ЦПК України шляхом оголошення на сайті судової влади України в зв`язку з відсутністю відомостей про зареєстроване місце проживання (а.с.14, 40). Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відзив на позовну заяву від відповідачки до суду не надходив. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, та не подано відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечив, суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по ній, на підставі наявних у справі доказів, в зв`язку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.223, ст.ст.280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] , актовий запис № 256, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.29) Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 статті 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи вказане, а також те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, подружжя спільних дітей не має, тривалий час проживає окремо, а збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved