Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15 вересня 2015 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 517. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 15.09.2015 сторони зареєстрували шлюб, від якого мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з листопада 2018 року, з цього ж часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Позивач вважає, що подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачем є недоцільним, так як сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення сумісного побуту і господарства. Позивач в судове засідання не зявилася, до початку розгляду справи, надала суду письмову заяву, в якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги\~ підтримала, просила їх задовольнити\~ (а.с.20). Відповідач також надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав (а.с.19). В звязку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Відповідно до ч. 3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 15.09.2015 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 517, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 315080 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1-КИ № 614368 (а.с.6). Позивач стверджує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у звязку із чим шлюб зареєстрований між сторонами, повинен бути розірваний. Крім того, відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору, в розмірі 352,40 гривень.

Outcome: approved