Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 02.10.1999 року виконкомом Малоянисольської сільської ради Володарського району Донецької області за актовим записом № 06. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно, шлюбні відносини з відповідачем припинені, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що на примирення з відповідачем не згодна, шлюбні відносини між ними припинені в червні 2017 року, почуття любові між подружжям втрачене, спільне господарство не ведеться, а тому просить суд розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав повністю та просив розірвати шлюб. Відповідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, сторони на примирення не згодні, прийшли до спільного переконання про необхідність розірвання шлюбу . Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим 02.10.1999 року виконкомом Малоянисольської сільської ради Володарського району Донецької області а/з № 06. (а.с.8) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23.05.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Донецької області, сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 11) Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у Пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюбні відносини припинені, на примирення сторони не згодні, тому суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим та не відповідає інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Враховуючи, що відповідачем визнаний позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача необхідно зменшити на 50%, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 352,40 грн., що є 50% встановленої ставки судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу та вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету решти судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved