Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. Мотивує вимоги тим, що вона проживає в одному районі з відповідачем, який має собаку породи - німецький боксер. 03.08.2013 року, приблизно о 23 годині, вона стояла біля свого будинку [ADDRESS], а відповідач гуляв з собакою без намордника. Коли він зронив поводок, собака накинувся на неї та укусив за руку, при цьому порвав карман куртки. Вона звернулася у лікарню, де їй було встановлено діагноз: множинні інфіковані укушено- рвані рани правої кисті, у зв'язку з чим вона пройшла тривалий курс лікування. Вона морально страждала, оскільки знаходилась в безпорадному стані та не могла наглядати за своєю пристарілою матір'ю, вимушена була наймати сиділку. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 6 747 грн. 17 коп. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.. У судовому засіданні позивач підтримала позов. Представник позивача [PERSON] підтримала позов, надала пояснення відповідно до викладеного у позові. Відповідач позов визнав частково, пояснив що готовий відшкодувати шкоду на лікування, відповідно до квитанцій на покупку ліків. При цьому пояснив, що вони з позивачкою знайомі з 1994 року, спілкувалися. 03.08.2013 року він зустрів позивачку біля дому, вона була знервована, тому собака так зреагувала на неї. Він телефонував позивачці наступного дня, але та йому пояснила, що не потребує «подачки» від нього та висловилась нецензурною лайкою на його адресу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Вислухавши сторони, дослідивши надані сторонами суду докази, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обов'язок доказування відповідно зі ст. 10 ЦПК України покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Постановою Алуштинського міського суду від 22.10.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 ч. 2 КпАП України та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 гривень в дохід держави з конфіскацією тварини. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на практику Верховного Суду України щодо застосування цієї норми, суду не треба доказувати обставини, оскільки висновок щодо винної особи у скоєнні правопорушення встановлено судовим рішенням у виді постанови по справі про адміністративне правопорушення і має преюдиційне значення. Внаслідок нападу собаки позивачка отримала множені інфіковані укушено рвані рани правої кисті. Проходила лікування у лікаря-хірурга та невропатолога (а.с.7 - 9). Відповідно до копій квитанцій, що є у матеріалах справи, позивачкою було витрачено на оплату медикаментів 1 431 грн. 72 коп. (а.с.10 зв., 11). Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення витрат, пов'язаних з матеріальною шкодою, суд виходить з реальних витрат позивача що підтверджуються доказами. Ніякими доказами не підтверджено оплату найомної праці для ведення домашнього господарства, догляду за престарілою мамою та вартість пошкодженої куртки. Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Абзацом 2 п. 5 Постанови пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 тієї ж постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що розмір моральної шкоди позивачем передвіщений, оскільки позивач на підтвердження вимог про відшкодування моральної шкоди зазначив, що моральні страждання полягають у її безпорадності, порушенні звичайного способу життя, погіршення здоров'я та становища в суспільстві. Враховуючи тривале лікування, яке проходила позивачка, біль, який вона відчувала під час нападу собаки, характер тілесних ушкоджень, а також поведінку відповідача, який намагався запропонувати свою допомогу, проте його не побажали слухати, вважаю справедливим стягнути моральну шкоду з заподіювача шкоди у сумі 3000 грн.. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі по 229,4 грн. за кожну позовну вимогу. На підставі наведеного,

Outcome: partial