Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на: -земельну ділянку площею 0,2419 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої -для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182900:01:005:1140, витяг з державного реєстру речових прав №16816549 від 27 січня 2014 року; -земельну ділянку площею 2,98 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої -для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер земельної ділянки - 5124182900:01:004:0049, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 308947 від 21 жовтня 2008 року, виданий на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 22.11.2007 року № 573/А-2007; -земельну ділянку площею 2,1182 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182900:01:003:0446, свідоцтво про право власності від 27 січня 2014 року, витяг з державного реєстру речових прав № 16822379 від 27 січня 2014 року; -земельну ділянку площею 0,24 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182900:01:005:0856, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №308948 від 21 жовтня 2008 року, виданий на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 22 листопада 2007 року № 573/А-2007. За життя померла [PERSON] склала заповідальне розпорядження від 27 червня 2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 3133, яким вказані земельні ділянки заповіла позивачу - [PERSON] , а тому спадкоємство здійснюється за заповітом. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Через деякий час [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 11 липня 2019 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце, проведення судового засідання сповіщалася належним чином, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Златі Д.С., відповідно до якої він просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на: -земельну ділянку площею 0,2419 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої -для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки -5124182900:01:005:1140, витяг з державного реєстру речових прав №16816549 від 27 січня 2014 року; -земельну ділянку площею 2,98 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої -для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер земельної ділянки -5124182900:01:004:0049, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №308947 від 21 жовтня 2008 року, виданий на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 22.11.2007 року № 573/А-2007; -земельну ділянку площею 2,1182 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182900:01:003:0446, свідоцтво про право власності від 27 січня 2014 року, витяг з державного реєстру речових прав № 16822379 від 27 січня 2014 року; -земельну ділянку площею 0,24 га, розташованої на території Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 5124182900:01:005:0856, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №308948 від 21 жовтня 2008 року, виданий на підставі розпорядження Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 22 листопада 2007 року № 573/А-2007. За життя померла [PERSON] склала заповідальне розпорядження від 27 червня 2017 року, зареєстроване в реєстрі за № 3133, яким вказані земельні ділянки заповіла позивачу - [PERSON] , а тому спадкоємство здійснюється за заповітом. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦПК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦПК України, оскільки її воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Крім того, судом встановлено що відповідач (сестра позивача) на день смерті [PERSON] , не проживала разом із матір`ю, крім того вона у визначений законом термін не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. А тому [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦПК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Через деякий час [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 11 липня 2019 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують: право власності та видавалися на ім`я померлої [PERSON] , копію заповіту, копію заяви позивача про прийняття спадщини, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. На підставі викладеного та

Outcome: approved