Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі ордера № 018580 вона отримала право на заселення квартири [ADDRESS]. Вказала, що у квартирі також зареєстровані її доньки та онуки. Однак доньки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою реєстрації більше п'ятнадцяти років. Зазначила, що діти [PERSON] та [PERSON] були відібрані в матері та влаштовані в дитячі будинки, насьогодні вони є повнолітніми, але за адресою реєстрації також не проживають. Син [PERSON] був відібраний у матері та в подальшому усиновлений, його місце перебування невідоме. Тому вона змушена нести додаткові витрати, пов'язані з надлишковою оплатою комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.10.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні адвокат позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені, із заявами до суду не зверталися. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши думку адвоката позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Судом встановлено, що на підставі ордера № 018580 виданого виконавчим комітетом Соснівської районної ради народних депутатів м. Черкаси за № 369 від 16.08.1988 року, [PERSON] отримала право на заселення квартири [ADDRESS]. Відповідно до даних по квартирної картки та довідки про реєстрацію місця проживання за відомостями департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, станом на 25.10.2018 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: відповідальний квартиронаймач [PERSON], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням, та несуть рівні обов'язки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є донькою позивача. Вказала, що відповідачі не проживають в квартирі, їхніх особистих речей немає, за комунальні послуги не сплачують. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що нею був здійснений вихід за адресою проживання позивача та реєстрації відповідачів, з якого зроблений висновок, що квартира не придатна для проживання, захаращена непотребом, не опалюється та відсутнє електропостачання. З розмови з сусідами встановлено, що протягом тривалого часу у вказаній квартирі окрім [PERSON], інші особи не проживають, їх особисті речі відсутні, про що Службою у справах дітей був складений Акт відвідування від 04.12.2018. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що нею разом з спеціалістами Служби у справах дітей був здійснений вихід за адресою [ADDRESS], де встановлено, що відповідачі за вказаною адресою не проживають більше п'яти років, особисті речі в квартирі відсутні, про що 04.12.2018 був складений відповідний Акт. Відповідно до ст. 163 ЖК України відсутність наймача в займаному жилому приміщенні не звільняє його від виконання обов'язків по утриманню житла, сплаті платежів. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Стаття 71 ЖК України визначає строки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, а саме: при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідачі тривалий час не проживають у спірній квартирі, не здійснюють оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири та не приймають участь у спільному побуті, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує матеріальний стан позивача, яка самостійно несе тягар утримання майна. Визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням є підставою для зняття їх з реєстрації.

Outcome: approved