Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на користь малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 2010 року, проте з квітня 2017 року сімейно-шлюбні відносини між ними припинені, не ведеться спільне господарство і не проживають однією сім'єю. Сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Дитина мешкає разом з позивачкою, яка опікується її здоров'ям, добробутом, фізичним та духовним розвитком та благополуччям. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги, зазначивши, що просить стягнути з [PERSON], аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи не з дня пред'явлення позову до суду, а з січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, зазначивши, що зі свого боку прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина на його повноцінне харчування, купівлю необхідного одягу та взуття, ліків у разі хвороби, та на інші життєві потреби дитини. Дитина росте та потребує все більше витрат для свого існування та розвитку. Останнім часом, у зв'язку із значним підвищенням цін на товари та послуги, самотужки утримувати сина стає дедалі важче. Відповідач [PERSON] уточненні позовні вимоги визнав, зазначивши, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розміні 1/4 частини заробітку щомісячно. Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що уточненні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 23 жовтня 2010 року по теперішній час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 02 вересня 2011 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №519, крім того вказані обставини визнані сторонами та відповідно до ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України доказуванню не підлягають. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] у сторін 02 липня 2012 року народився син [PERSON], батьком якого записаний відповідач. Довідкою начальника ЖЕО НТУ «ХПІ» підтверджується, що [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судом встановлено, що між сторонами не має домовленості відносно розміру сплати аліментів відповідачем на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з принципу розумності, справедливості, загальних засад цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, приймаючи до уваги, що сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини , враховуючи вік дитини та стан його здоров'я, матеріальне становище сторін, той факт, що відповідач працездатний, аліментних зобов'язань на користь інших осіб не має, та інші істотні обставини, що підтверджуються письмовими доказами, суд вважає можливим задовльнити міру потреби позивача і міру можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.01.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тому суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та протоколом (журналом) судового засідання. Суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з ч. 3 ст. 179 СК України, неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Розяснити відповідачу, що відповідно до ст. 186 СК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачення аліментів. У разі нецільового витрачення аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділення Державного ощадного банку України. Що стосується зауважень позивача, що дитина має хронічні захворювання та потребує постійного лікування, а відповідач не надає матеріальної допомоги на лікування, то суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що, відповідно до вимог ст. 185 СК України, вона має право звернутись до суду з позовом про стягнення з батька дитини додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При розгляді даної справи про стягнення аліментів суд, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, розяснив сторонам їх відповідальність за прострочення сплати аліментів. Суд, відповідно до положень п. 1 ч.1ст. 430 ЦПК України, допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved