Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,просить усунути перешкоди у здійсненні нею, [PERSON] права власності, шляхом визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікрорайон 4[ADDRESS]. Позивач у судове засідання не зявилася, надала телефонограму, в якій просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 29). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 24-26, 30-32), причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів справи встановлено, що позивачу - [PERSON] на праві власності належить квартира № 69 в буд. 71 на мікрорайоні №4 в м. Лозова Харківської області, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 21.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] (а.с. 9-11). Відповідач - [PERSON] зареєстрований в вищезазначеній квартирі, яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, м -н 4[ADDRESS], що підтверджується довідкою від 01.11.206 року, яка видана Комунальним підприємством «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області (а.с. 12). З 2011 року відповідач не проживає в даній квартирі, що підтверджується актом від 31.10.2016 року (а.с. 13), добровільно покинув спірну квартиру, віддав ключі від вхідних дверей та переїхав проживати до іншого житла, забравши з собою особисті речі. З того часу відповідач інтересу до спірного житла не проявляє, його майна в квартирі немає, ніяких спроб вселитись до спірної квартири не робив, не приймає участі в утриманні квартири. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогою знятися з реєстраційного обліку, так - як їй доводиться багато сплачувати по рахункам за нього, але відповідач відмовляється добровільно виписатись з квартири. Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст., 319 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідач у спірній квартирі не проживає більше 6 місяців, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірного будинку. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved