Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 березня 1974 року Палацом одруження Бюро запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів трудящих УРСР, актовий запис №576. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27 березня 1974 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що подружнє життя поступово погіршувалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, між ними виникали постійні суперечки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вже протягом тривалого часу вони незважаючи на те, що проживають разом, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільний побут та господарство, втратили один до одного почуття любові, поваги, довіри та взаємодопомоги. Стверджує, що на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позов підтримує та просить задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, зясувавши її дійсні обставини та причини позову, повно та всебічно зясувавши фактичні взаємини сторін, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. \~ Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27 березня 1974 року у Палаці одруження Бюро запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів трудящих УРСР, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №576. В шлюбі у них неповнолітніх дітей немає. Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 27 березня 1974 року міцної сімї вони не утворили, між ними систематично виникали непорозуміння, які призвели до розпаду сімї. Протягом тривалого часу вони незважаючи на те, що проживають в одній квартирі, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне господарство. Позивач категорично стверджує, що вони втратили один до одного почуття любові, довіри та взаєморозуміння, без яких повноцінна сімя існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконана, що не буде вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам сторін, сімя розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 243,60грн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved