overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 30.04.1999 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, у зв'язку з чим виникають конфлікти, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Вона протягом усього часу докладала всіх зусиль для збереження шлюбу, однак ці спроби не призвели до покращення їх стосунків. На даний момент вони перестали розуміти сутність проблем, які виникають один в одного, втратили здатність підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї та піклуватися про побудову сімейних відносин. Неодноразові спроби примирення не призвели до покращення стосунків між ними. Понад три місяці вони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, а тому, єдиним правильним виходом із ситуації, яка склалася, є розірвання шлюбу. Вважає, що подальше збереження сім'ї є неможливим. Дитина буде проживати з нею. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та розірвати шлюб. Зауважила, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, щодо розірвання шлюбу не заперечував. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.04.1999 року. Мають сина [PERSON], [INFO]. Останнім часом між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сторони не бажають зберегти сім'ю, подальше сумісне життя вважають неможливим. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 30.10.2010 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року вони з відповідачем припинили фактичні шлюбні стосунки, на протязі півроку не ведуть спільного господарства. Вважає, що збереження шлюбу не можливе, оскільки між ними втрачено почуття любові та поваги. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, проти його задоволення не заперечував. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.10.2010 року. Мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З грудня 2014 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, останнім часом проживають окремо. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 31.01.2009 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Відповідач участі в утриманні дитини не бере. Державної допомоги на утримання дитини вона не отримує. Дитина знаходиться повністю на її утриманні. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, та з проханням задовольнити її позовні вимоги, і стягувати аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходів до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 31.01.2009 року. Мають доньку - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю, находиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача. З даним розміром аліментів відповідач погодився, на думку суду вказаний розмір аліментів на утримання дитини є відповідним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 31.05.2000 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Більше року вони не підтримують подружні стосунки. Після того як згорів будинок, в якому мешкала сім'я, стосунки не підтримуються зовсім. Різні погляди на життя та фінансові проблеми, майбутнє дитини та інше, виявилося для них непереборними. В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.05.2000 року. Мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 31.05.2008 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Через постійні конфлікти та суперечки, спільне життя з відповідачем стало неможливим та нестерпним. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку з цим шлюбні стосунки були фактично припинені. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Додатково просила змінити прізвище на дошлюбне. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, вважав, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.05.2008 року. Мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що між сторонами відсутні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з відповідачем мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, він в серпні 2009 року залишив сім'ю, та став проживати з іншою жінкою. На утримання дитини він кошти не надає. Однак, вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки вона отримує в середньому 1 440 грн., і для матеріального забезпечення дитини та створення для неї елементарних умов для проживання її коштів катастрофічно не вистачає. У зв'язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала на стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/6 частини його доходів. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони не перебували в шлюбі, мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю, находиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В суді встановлено, що відповідач кошти на утримання дитини позивачу не надає. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача, у урахуванням наявності у відповідача іншої дитини, на яку він також сплачує аліменти на утримання доньки Дарини. На думку суду даний розмір є справедливим та обґрунтованим. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши надані сторонами по справі докази та враховуючи вимоги законодавства, суд вважає, що позов має бути задоволено в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 551 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те що, з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15.06.2001 року. За час перебування в шлюбі ними придбано спірну квартиру [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 26.05.2007 року. Дана квартира перебуває в спільній сумісній власності, є спільним майном подружжя, та може бути поділена між нею та відповідачем в рівних частках - по 1/2 частині без поділу в натурі. В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Дослідивши матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В суді встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.06.2001 року. За час перебування сторін в шлюбі, ними було придбано квартиру [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу від 26.05.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. . Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В суді встановлено, що спірна квартира була придбана в період шлюбу, а тому є спільною власністю подружжя. Між подружжям шлюбний договір не укладався. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що їй належить квартира [ADDRESS]. З відповідачем по справі її син перебував в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з ними за спірною адресою. Шлюб між її сином та відповідачем було розірвано в 2009 році. З 2005 року відповідач у спірній квартирі не проживає. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала щодо прийняття заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи сповіщався належним чином, за останньою відомою адресою, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 16.01.2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), квартира [ADDRESS], належить [PERSON] - позивачу по справі. З довідки форми 3 від 30.05.2014 року, виданої ЖБК «Харчовик-2» встановлено, що в спірній квартирі відповідач є зареєстрованою. Відповідно до довідки № 52 від 29.04.2014 року, виданої ЖБК «Харчовик-2» слідує, що [PERSON] не мешкає в спірній квартирі з листопада 2005 року згідно її заяви. З копії заяви [PERSON] від 11.05.2005 року на ім'я голови ЖБК «Харчовик-2» слідує, що вона просила не нараховувати квартплату на неї та на доньку з 01.06.2005 року у зв'язку з виїздом за сімейними обставинами. Відповідно до актів від 15.10.2009 року, 25.07.2013 року та 24.01.2014 року, підписаного головою правління ЖБК «Харчовик-2», сусідами позивача та засвідченого головою правління ЖБК «Харчовик-2», відповідач у спірній квартирі не проживає з 2005 року. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України особа, яка не проживає на житловій площі більше шести місяців без поважних причин, може бути визнана судом такою, що втратила право користування житловою площею. По даній справі відсутні будь-які дані щодо не проживання відповідача в спірній квартирі з поважних причин чи щодо чинення перешкод в його проживанні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що їй належить на праві особистої власності 3/4 частини квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.03.2014 року. 1/4 частина даної квартири належить [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири від 27.05.2009 року. Вона та [PERSON] в спірній квартирі і проживають. На даний час в квартирі зареєстровані співвласник [PERSON] та [PERSON], який є попереднім власником 3/4 частин спірної квартири, та який відчужив її на користь [PERSON] Однак, [PERSON] залишився зареєстрований у спірній квартирі, що перешкоджає їй самій зареєструватися, оскільки потрібна його згода. Теперішнє місцезнаходження відповідача їй невідоме. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечувала щодо заочного порядку розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи сповіщався належним чином, за останньою відомою адресою, заяв про відкладення або про розгляд справи за його участю суду не подавав. В судове засідання [PERSON] не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Щодо задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] [PERSON] володіє 3/4 частиною квартири. Відповідач [PERSON] є колишнім власником квартири, яка була ним продана [PERSON], який в свою чергу продав 3/4 частини [PERSON] Відповідно до довідки форми 3, виданої ЖРЕО № 404 № 2382 від 28.08.2015 року, в спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. По даній справі встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає і його право користування, воління та розпорядження спірним житлом, як і право на реєстрацію в спірній квартирі припинено. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved