Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача неустойку ( пеню ) за прострочення по сплаті аліментів у розмірі 19250 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання доньок в розмірі 1400 грн. щомісячно, починаючи з 30 грудня 2015 року і до повноліття дітей. Відповідач аліменти належним чином не сплачує та має заборгованість в сумі 9800 грн. В звязку з простроченням сплати аліментів з вини відповідача має право на отримання неустойки. В судовому засіданні представник позивача уточнила та просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 3430 грн., яка розрахована відповідно до рекомендацій Верховного Суду України. Пояснила, що позивач постійно змушена звертатися до відповідача за матеріальною підтримкою через хвороби дітей. Заборгованість сплатити відповідач відмовлявся, мотивуючи тим, що купував дітям ліки та речі, але позивач заперечує факт їх отримання. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. У поданих до суду письмових запереченнях просить розгляд справи провести у його відсутності. [PERSON] не визнає, оскільки за період з 31 грудня 2015 року по 1 липня 2016 року витратив на утримання доньок 12699 грн. на прохання дружини, яка відправляла на його мобільний телефон список необхідних продуктів. Після рішення суду про стягнення аліментів звертався до позивача за отриманням номера банківського рахунку для сплати коштів, однак не отримав його. З липня 2016 року проводить проплати аліментів та додатково купував дітям необхідні речі на суму 1911 грн. Заборгованість за аліментами в сумі 2325,82 грн., яка існує станом на 13 лютого 2017 року, зобовязується виплачувати по 500 грн. щомісячно. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 24 березня 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочок [PERSON] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1400 грн. щомісячно ( по 700 грн. на кожну дитину ), починаючи з 30 грудня 2015 року і до повноліття дітей. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, здійсненого державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Рівненській області станом на 10 лютого 2017 року, заборгованість відповідача зі сплати аліментів виникла за період з 30 грудня 2015 року по червень 2016 року, вересень 2016 року та січень 2017 року та становить 11290,32 грн. Відповідно до ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені ) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно із п.2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки ( пені ) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом у справі не встановлено наявності незалежних від відповідача обставин, в результаті яких виникла заборгованість за аліментами, отже, наявна вина відповідача у її виникненні, що є підставою для стягнення неустойки. Покликання відповідача на відсутність рахунку для сплати аліментів суд не приймає до уваги, оскільки це не позбавляло можливості відповідача сплачувати аліменти будь-яким іншим способом. Доводи відповідача про відсутність заборгованості зі сплати аліментів за період з 31 грудня 2015 року по 1 липня 2016 року спростовуються розрахунком державного виконавця. Додані відповідачем до заперечень копії чеків на придбання товарів не підтверджують факту отримання позивачем аліментів у вказаний період. Розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, наданий представником позивача, здійснений відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, та приймається судом до уваги. Таким чином, позовні вимоги про стягнення неустойки обґрунтовані та підлягають задоволенню. За правилами ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved