Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем була досягнута згода щодо укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, після чого нею проведено оплату за майно у розмірі 283 000, 00 грн.. Так як відповідач відмовляється укладати договір у письмовій формі та посвідчувати його нотаріально, просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна укладеним та визнати за нею право власності на згадане майно. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні (а.с. 30). Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений (а.с. 24, 31). Згідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі даних у відсутності відповідача. Відповідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно висновку про вартість майна від 30.09.2015 року вартість майна для відчуження становить 276 000, 00 грн.. (а.с. 8). В судовому засіданні належними доказами встановлено, що позивачкою згідно платіжного доручення № 1 від 13 жовтня 2015 року на рахунок відповідача було сплачено кошти в розмірі 283 000, 00 (двісті вісімдесят три тисячі грн. 00 коп.) грн., в рахунок вартості майна (а.с. 6). Відповідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приміщення виробничої бази, яка складається з: контори під літ. А, загальною площею 218, 00 кв.м., склада під літ. А, загальною площею 768, 9 кв.м., прохідної під літ. Б, загальною площею 17, 7 кв.м., склада під літ. Д, загальною площею 112, 7 кв.м., сушки під літ. Ж, загальною площею 77, 7 кв.м., навісу під літ. З, огорожі № 1-2 на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 7). Положення ст. 218 ЦК України передбачають, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правчин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. За правилами ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи вищевикладене суд дійшов переконання, що сторонами досягнуто усіх істотних умов договору купівлі-продажу, оскільки позивачкою проведена оплата майна, кошти відповідачем отримані і спору сторонами щодо вартості майна немає позов є обгрунтованим.

Outcome: approved