Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди у користуванні житлом та визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.03.2020 року. У цій же квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON] , як попередній мешканець квартири. Відповідач в зазначеній квартирі не проживає, його місце перебування їй не відоме та він не є членом сім`ї позивача. Реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника квартири, в зв`язку з чим вона просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 24 квітня 2020 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.06.2020р. (а.с.38). У зв`язку з не отриманням відповідачем судової повістки про виклик та ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також його неявкою в судове засідання, розгляд справи у підготовчому судовому засіданні було відкладено на 03.09.2020 року (а.с. 45). У зв`язку із зайнятістю судді у розгляді кримінальної справи, підготовче судове засідання було призначено повторно на 21.10.2020р. 21.10.2020р. за участю представника позивача [PERSON] підготовче провадження було закрито та призначено судовий розгляд справи на 09.12.2020р. (а.с.62). В судове засідання 09.12.2020р. з`явилась представник позивача [PERSON] та повідомила про хворобу позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився. Враховуючи першу неявку в судове засідання з розгляду справи по суті відповідача, а також у зв`язку з визнанням явки позивача в судове засідання обов`язковою, розгляд справи було відкладено на 17.02.2020р. (а.с69). В судове засідання 17.02.2021р. заявились позивач [PERSON] , а також її представник [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився. Враховуючи необхідність у дослідженні оригіналів документів, копії яких були надані до позовної заяви та отриманням інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно, в судовому засіданні було оголошено перерву до 05.03.2021р. В судове засідання 05.03.2021р. позивач, її представник та відповідач не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та надано оригінали документів, окрім інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з тим, що в суду виникли сумніви у добросовісному здійсненні позивачем його процесуальних прав та виконанні обов`язків щодо доказів, зважаючи на потребу в отриманні інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно, розгляд справи було відкладено на 07.04.2021р. та на підставі ч.7 ст. 81 ЦПК України зроблено запит до керівника апарату Корольовського районного суду м. Житомира про уповноваження відповідального працівника суду на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . В дане судове засідання позивач не з`явилася, про судове засідання повідомлялася. Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 24.04.2020 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за місцем проживання та зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 39,49,50,51,59,60,61,66,67,68,74,75,77,88,89,107,108). Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 18.06.2020, 03.09.2020, 19.11.2020, 21.10.2020, 09.12.2020, 17.02.2021 та 24.03.2021 (а.с. 47,48,57,58,64,65,71,72,85,86, 104,105). У судове засідання 18.06.2020, 03.09.2020, 21.10.2020, 09.12.2020, 17.02.2021, 05.03.2021 та відповідач не з`явився. Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як вказує позивач [PERSON] , вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.03.2020 року (а.с.6), що також підтверджувалось інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.03.2020р. (а.с.8). Відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 09.12.2003р., що підтверджується довідкою про реєстрацію, виданої Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №10-09/119 від 24.02.2020 (а.с.14). Позивач вказує, що відповідач з 2010 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації, виданим УП «Полісся» від 30.03.2020 №47 (а.с.15). До вищевказаного акту була надана письмова заява [PERSON] від 29.03.2020 року, в яких остання вказала, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Також повідомила, що [PERSON] з 2010 року за адресою: [ADDRESS] фактично не проживає та місце його проживання їй не відоме (а.с.16). Аналогічні письмові пояснення були надані [PERSON] у її заяві від 02.02.2021 року (а.с.93). Крім того, в матеріалах справи наявна заява [PERSON] (колишній співвласник 2/3 частини квартири [ADDRESS] ), яка в своїй заяві вказала, що [PERSON] її колишній чоловік та колишній співвласник квартири [ADDRESS] . Проте, у зазначеній квартирі він фактично не проживав з 2008 року. Крім того, 1/3 частина квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , була отримана банком за борги та продана на прилюдних торгах [PERSON] (а.с.78). Позивач [PERSON] в судовому засідання 17.02.2021р. за своєю згодою була допитана в якості свідка та вказала, що квартира [ADDRESS] була нею придбана у 2020 році та окрім неї там ніхто не проживає. У зазначеній квартирі [PERSON] не проживає і вона його ніколи не бачила. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ст.ст. 386, 391 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати захисту своїх прав та усунення відповідних перешкод, в т.ч. шляхом звернення до суду. Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.03.2021 року (номер інформаційної довідки: 249611074), власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Розмір частки: 1/1. Підставою для державної реєстрації є договір купівлі-продажу №1774, виданий 06.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Катюхою О.В. (а.с.108). Відомості про перебування квартири у власності позивача [PERSON] на час розгляду справи відсутні. Відповідно до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З матеріалів справи вбачається, що на час перебування справи на стадії підготовчого провадження, до дати проведення підготовчого судового засідання та до початку розгляду справи по суті, квартира, в якій зареєстрований відповідач була відчужена. При цьому, ні позивачка, ні її представник будучи присутніми в судових засіданнях, жодним чином не повідомили суд про вказані обставини та не вказали, що квартира [ADDRESS] на праві власності [PERSON] не належить. Враховуючи, що судовому захисту підлягають порушені права, не можна вважати, що на момент розгляду справи відповідач [PERSON] порушує права позивачки, як власниці квартири. Відповідно відсутні підстави вважати, що права позивачки підлягають судовому захисту. З огляду на вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити. З урахуванням приписів ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed