overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітніх дітей доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти проживають разом з сторонами, однак відповідач добровільно не надає матеріальної допомогу на утримання дружини. Позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач перебуває у працездатному віці і має можливість надавати матеріальну допомогу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Суд, на підставі ст. 224 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом по справі встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітніх дітей доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти проживають разом з сторонами, однак відповідач добровільно не надає матеріальної допомогу на утримання дружини. Позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач перебуває у працездатному віці і має можливість надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе зобов'язати відповідача виплачувати аліменти на користь жінки, яка не перебуває у шлюбі, на її утримання в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви до суду, тобто з 29 листопада 2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення 23-х років або до закінчення навчання. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] Від народження вона проживала разом з матір`ю та знаходилася на її утриманні. З 01.09.2018 р. вона є студенткою першого курсу денної форми підготовки СВО «Бакалавр», факультету агротехнології Миколаївського національного аграрного університету. Навчається за контрактом, за навчання на першому курсі за 2 семестри сплачено 6600 грн. Крім того, вона проживає у гуртожитку, за що сплачено 4311 грн. за рік. Оскільки позивач навчається на денній формі, вона не працює та особистого доходу не має, проте їй потрібні кошти на одяг, харчування, канцелярське обладнання тощо, дохід матері, яка їй допомагає, покриває не більше половини потреб. Відповідач ніяким чином їй не допомагає, спілкування вони не підтримують. Позивач вважає, що оскільки відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, тяжкими та хронічними хворобами не страждає, інших осіб на утриманні не має, він зобов`язаний і має можливість сплачувати аліменти на час навчання в розмірі 1500 грн. Позивач та її представник в підготовчому судовому засіданні підтримали позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні. В судовому засіданні позивач не була присутньою, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що він є інвалідом 3 групи, внаслідок чого звільнений від певних категорій професій та не може обіймати певні посади. Інвалідність встановлена до 1 липня 2010 року. Він страждає на ряд захворювань, у зв`язку з чим кожного року проходить обстеження у лікарні та перебуває на періодичному стаціонарному лікуванні, а оскільки хвороба прогресуюча, він потребує постійного медичного нагляду. Стабільного доходу він не має, отримує лише пенсію в сумі 1497 грн., яка за останні 6 місяців є незмінною. Відповідач вказує, що дохід, який отримує, витрачає на ліки, тому сам потребує додаткових коштів, які позичає у знайомих, а також отримує допомогу від жінки, яка також отримує пенсію. Надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1500 грн., як просить позивач, він не має можливості. В судові засідання, призначені на 10.07.2019 р. та 09.08.2019 року відповідач не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, від дня звернення з позовом до суду до досягнення донькою [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з жовтня 2018 року з чоловіком подружні стосунки припинила, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву до суду про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву до суду про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд дослідивши матеріали справи встановив, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу)другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом 15 вересня 2018 року укладено шлюб, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області складено відповідний актовий запис № 1226 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). У шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою № 04-18/4-286 від 20.03.2019 року. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/5 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила суд для усунення перешкод у здійсненні права власності - зняти з реєстрації [PERSON], що зареєстрований у квартирі № [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що згідно договору дарування нею була набута у особисту приватну власність квартира [ADDRESS], в якій вона є єдиним власником. У вищезазначеній квартирі зареєстрований її колишній чоловік. Одразу після розірвання шлюбу, 03.02.2015 р., відповідач виїхав з належної їй квартири, але не виявив бажання знятися з реєстраційного обліку. Відповідач не проживає за місцем реєстрації, не сплачує за користування комунальними послугами. Вказана обставина перешкоджає позивачу реалізувати своє право власника на розпорядження і користування належним їй майном. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи через засоби масової інформації. Суд, з урахуванням думки представника позивача, ухвалив: розглянути справу без участі відповідача, заочно. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачу на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 26 серпня 1999 року (а.с. 3) Згідно довідки № 114 від 01.07.2015 року, виданої паспортистом житлово-будівельного кооперативу «Наримчанін» за адресою : [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], 1976 року народження, [PERSON], 1971 року народження та [PERSON], 1997 року народження. (а.с. 4) Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. На підставі ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідач в квартирі № 92 будинку № 549 по вул. Дніпровській, м. Павлограда не проживає з лютого 2015 року, інтересу до житла не виявляє, витрати по утриманню житла не несе, особистих речей його в квартирі немає в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини, та з врахуванням уточнення вимог, просила стягувати аліменти в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач підтримала позов та просила його задовольнити, а відповідач визнав позов повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується змістом свідоцтва про народження. В обґрунтування позовних вимог вказала, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.12.2009 р. у справі № 2-3425/09 з відповідача стягуються на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Зі змісту\~ст.180 СК України\~вбачається, що батьки несуть спільний обовязок по утриманню дитини. Згідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до\~ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Згідно зі\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. У пункті 23\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи, що обовязок по утриманню дитини є спільним обовязком; зважаючи на розмір прожиткового мінімуму, встановлений для дітей та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем 19.06.1993 року та зареєстрований Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 23, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних обставин життєвих інтересів та цілей. Сторони до зали судових засідань не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримала та просила його задовольнити, відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, що відповідає положенням ч.3 ст.200 ЦПК України, відповідно до яких за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який зареєстровано 19.06.1993 року Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 23, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 19.06.1993 р. Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області (а.с.7). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.02.2007 року Чкаловською селищною радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №42 (а.с.8). Спільне життя між сторонами не склалося в силу різних обставин, життєвих інтересів та цілей, шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть, у зв`язку з чим сім`я розпалася остаточно та примирення між ними неможливе, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сім`ї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З`ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, суд вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї неможливим, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила суд стягнути на її користь з відповідача борг 45959,75 грн. за договором позики, 4136,37 грн. - 3% річних та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 березня 2013 року відповідач взяв у неї в борг грошові кошти у розмірі 45959,75 грн., які зобов'язався повернути до 27.08.2013 року, що підтверджується копію договору позики. Оскільки відповідач суму позики не повернув, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики, та 3% річних. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги повністю підтримують в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 березня 2013 року відповідач взяв у неї в борг грошові кошти у розмірі 45959,75 грн., які зобов'язався повернути до 27.08.2013 року, що підтверджується копію договору позики (а.с.5). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 45959,75 грн. боргу за договором позики, 4136,37 грн. 3% річних, а всього 50096,12 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловою квартирою за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття його з реєстрації. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в спірній квартирі зареєстрована вона та відповідач, який з 2015 року не мешкає в квартирі та не приймає участь в її утриманні. Зважаючи на те, що [PERSON] в квартирі не мешкає протягом тривалого часу, а його реєстрація порушує права позивача, [PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відзив відповідачем у строки, встановлені судом, подано не було. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки КП «ЖУК» від 14.08.2018 року(а.с.8), в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], про що свідчить також особовий рахунок(а.с.9). Відповідно до Акту обстеження квартири від 20.06.2018 року(а.с.13), [PERSON], [INFO], не проживає в спірній квартирі з 2015 року, а мешкає за адресою: Харківська область, с.Нова Іванівка, вул.Центральна, буд.57. Відповідач в квартирі не мешкає, її утримання лежить повністю на позивачі. Згідно ст.15\~ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до\~ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. За правилами\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи відсутність відзиву відповідача та відомостей про його проживання за іншою адресою, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved