Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 10.08.2002 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Роменського міського управління юстиції у Сумській області, та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно до припинення дитиною навчання, до досягнення 23 років, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, ніяких почуттів, окрім напруги у їх відносинах, немає, проте шлюбні відносини припинено. Крім того вказує, що у них є повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка навчається в Сумському державному університеті. Усі обов`язки щодо матеріального забезпечення та утримання доньки повністю лежать на ній, а відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач працює, інших осіб на утриманні немає, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу на навчання доньки та її утримання, у зв`язку з чим вона звернулася з позовом до суду. Ухвалою суду від 27.07.2021 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позивач та третя особа в судове засідання не з`явилися, в заявах до суду просили позов задовільнити, справу слухати без їх участі. Відповідач, будучи завчасно та належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110цього Кодексу. Ч. 1 ст.\~110\~СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Роменського міського управління юстиції, актовий запис № 204, сторони перебувають у шлюбі з 10 серпня 2002 року (а.с. 4). Сторони мають повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Враховуючи те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, неявку відповідача суд розцінює як небажання зберегти сім`ю та вважає, що подальше збереження шлюбу подружжя суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб підлягає розірванню. Донька сторін [PERSON] навчається в Сумському державному університеті денної форми навчання Навчально-наукового інституту бізнесу, економіки та менеджменту СумДУ, про що свідчить довідка № 53.288/21 від 20.07.2021 року (а.с.25). Позивач зазначає, що донька знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання та навчання не надає, а тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно до припинення дитиною навчання, до досягнення 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з статтею 200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги матеріальне становище позивача та відповідача, який не надав суду заперечень щодо розміру аліментів, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме при визначенні кінцевої дати стягнення аліментів. Також, у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме - з 05 липня 2021 року. Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити датою закінчення позивачем навчання. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання ним освіти, граничний термін сплати аліментів, визначений ст. 199 СК України, змістом позовних вимог. Внаслідок чого, вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки до дати закінчення навчання до 30.06.2024 року включно. З урахуванням положень ст. ст. 137, 141\~ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі положень ст. ст. 104, 105, 110, 112, 182, 198-201 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: partial