Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 16 жовтня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Проте, 03 квітня 2018 року шлюб між ними було розірвано, про що Прилуцьким міськрайонним судом ухвалено відповідне рішення. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Оскільки, відповідач зобов»язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, та враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, тому позивачем і подано до суду позов про стягнення з нього на її користь аліментів на дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилася, проте згідно з письмовою відповіддю на відзив, просила розгляд справи проводити без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог послався на обставини, викладені у відзиві. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У відповідності до копій Свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17 січня 2009 року та серії [NUMBER] від 24 січня 2014 року, [PERSON] народилася [INFO], а [PERSON] народилася [INFO], та їх батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.8-9). Згідно копії рішення Прилуцького міськрайонного суду від 03 квітня 2018 року в цивільному провадженні №2/742/479/18 (єдиний унікальний №742/793/18), розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 16 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції (а.с.7). Крім того, судом встановлено, що [PERSON], [INFO] фактично мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], разом з донькою [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1,2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). При цьому, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що неповнолітні діти сторін проживають із позивачем та перебувають на її утриманні, при цьому суд враховує, що відповідач працездатною особою молодого віку, який працює та має постійних дохід, що свідчить про можливість виконання ним обов'язків по утриманню дітей, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягувати з відповідача аліменти в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 21 листопада 2018 року. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved