Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить: - визнати таким, що не підлягаю виконанню виконавчий напис № 3487 від 01.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною; - стягнути з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн. Позов обґрунтований тим, що в березні 2021 року позивачу стало відомо, що 25.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. було відкрито виконавче провадження № 64964075 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 3487, виданого 01.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., за яким стягнути з позивача на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованість в розмірі 36 334,80 грн. Про наявність вищевказаної заборгованості перед відповідачем позивач дізналася, коли на її місце роботи прийшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Амельченка В.П. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Будь-яких листів чи повідомлень від відповідача або третьої особи позивач не отримувала. З розміром заборгованості позивач не згодна, оскільки сума нарахованої заборгованості не відповідає умовам кредитного договору № 347894 від 07.01.2018. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було видано з порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів. Ухвалою судді Люботинського міського суду Харківської області від 02.06.2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 3487 від 01.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» про стягнення з боржника [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором від 07.01.2018, № 347894 в розмірі 36 334,80 грн до набрання законної сили рішення. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак в судове засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Треті особи до судового засідання не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Під час судового розгляду судом встановлено наступне. 07 січня 2018 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «ВЕЛЛФІН» укладено договір позики № 347894, відповідно до якого позивачу було надано кредит в розмірі 1 200,00 грн. Згідно з п.1.3 договору позики, позика надавалася строком на 30 днів, до 06.02.2018. Позивачем змінено прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 09.12.2017. 22.02.2021 відповідач ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернувся до Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. із заявою на вчинення виконавчого напису. Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинений виконавчий напис № 3487 від 01.03.2021 про стягнення заборгованості з позивача [PERSON] на користь відповідача за кредитним договором № 347894 від 07.01.2018 за період з 07.01.2018 по 02.03.2020 в розмірі 36 334,80 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 1 200,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 35 134,80 грн та витрати, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 900,00 грн. На підставі вказаного Виконавчого напису, відповідач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Сегеди М.О. із заявою про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 1666, виданого 03.04.2015. 25 березня 2021 року на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. відкрито виконавче провадження № 64964075 від 25.03.2021 щодо стягнення з позивача вищезазначеної суми (а.с. 13). 24 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. у виконавчому провадженні № 64964075 від 25.03.2021 з виконання виконавчого напису винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] (а.с. 27-28). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року за № 1172, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595. Відповідно до положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. За змістом п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. За змістом постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, з матеріалів справи вбачається, що виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено та з посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року № 1172. Разом із тим, положення постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, в редакції постанови КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року, які надавали право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, визнано нечинними постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14). Крім того, судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 01 березня 2021 року, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, в той час, коли законодавством України не було передбачено можливості здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до кредитного договору № 347894 від 07.01.2018, укладеного між сторонами. Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved