Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини у тверді й грошовій сумі у розмірі 900,00 грн., щомісяця, до настання повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач вказувала, що 30.01.2010 року вони з відповідачем уклали шлюб та від такого шлюбу мають спільну дитину - доньку, 2010 року народження. Позивач пояснила, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю, нерозуміння одне одного, а також постійні конфлікти, що призводять до сварок та скандалів, через що сторони на час вирішення справи припинили ведення спільного господарства, на теперішній час будь-яких подружніх стосунків не підтримують, а їх спільна дитина - [PERSON], [INFO] - проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, та за такого, посилаючись на норми сімейного законодавства, просила суд задовольнити позов. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце його проведення повідомлені належним чином. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач жодних заяв, клопотань або заперечень до суду не подав, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач повторно не з'явився у судове засідання без поважних причин, а та за такого суд, виходячи з положень ст.ст.169, 224, 225 ЦПК України, ухвалив постановити заочне рішення у справі. Суд, розглянувши матеріали справи та проаналізувавши її обставини, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №116300 у відповідності до якого шлюб між сторонами було зареєстровано 30.01.2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 52. Від шлюбу сторони мають дочку, якою є [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]), яка на час розгляду справи судом проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що випливає з наданих пояснень. Згідно пояснень позивача, що не були спростовані та не заперечувались відповідачем сторони на час розгляду справи судом припинили будь-які притаманні подружжю відносини. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Виходячи з викладених обставин, враховуючи те, що сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, та з'ясувавши дійсну волю позивача на розірвання шлюбу суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, та необхідність задоволення вимог позову в цій частині. Згідно ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної ради України ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, та положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» законодавчо врегульовано мінімальний розмір вартісної величини, достатньої та необхідної для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей в залежності від їх віку, так, для дітей віком до 6 років (якою є [PERSON], [INFO]) встановлено місячний прожитковий мінімум на рівні 1032,00 грн. на одну дитину. За викладеного, зважаючи на пріоритетність захисту інтересів дитини, засади рівності участі батьків у вихованні та забезпеченні потреб дитини, відсутність належних доказів підтвердження існування передбачених ст. 182 СК обставин, що впливають на визначення розміру аліментів судом, відсутність відомостей про співвідношення доходів сторін, враховуючи інші надані суду та досліджені вище докази та посилання, суд, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 516,00 грн. (що визначена судом відповідно до розрахунку 1032,00 (прожитковий мінімум)/2), але не менше від 30% прожиткового мінімуму на відповідний вік дитини, щомісяця, до настання повноліття дитини, в зв'язку з чим вважає що вимоги позову в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. за розгляд спору про стягнення аліментів - підлягають стягненню з відповідача до державного бюджету України, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація сплаченої за розгляд спору про розірвання шлюбу суми судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial