Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 25.07.2013 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON], отримав від позивача грошові кошти в сумі 114170,00 грн., та зобов'язався повернути позивачу гроші в строк до 20.09.2013 року. Відповідно до п. 1.4 договору позики, у випадку коли позичальник не поверне суму позики в строк, він зобов'язаний сплатити суму боргу відповідно до ст. 625 ЦК України, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 1% від суми позики за кожен день прострочення. У вказаний в договорі строк відповідач борг не повернув. В зв'язку з тим, що відповідач відмовляється добровільно повернути кошти, ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань щодо повернення боргу, позивач була вимушена звернутися з позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів та просила стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 284283,30 грн., з яких: 114170,00 грн., - сума позики; 170113,30 грн., - проценти за прострочення виконання зобов'язання. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, проте від представника позивача надійшла до суду заява, в якій вона просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 25.07.2013 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON], отримав від позивача грошові кошти в сумі 114170,00 грн., та зобов'язався повернути позивачу гроші в строк до 20.09.2013 року (а.с. 6). Однак відповідач не повернув отриманні у позику грошові кошти у зазначений термін та ухиляється від виконання свого зобов'язання. На вимогу позивача щодо повернення коштів, відповідач не реагує (а.с. 7). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановленні договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, в разі несвоєчасного повернення позичальником позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, яка передбачає стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до п. 1.4 договору позики, у випадку коли позичальник не поверне суму позики в строк, він зобов'язаний сплатити суму боргу відповідно до ст. 625 ЦК України, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 1% від суми позики за кожен день прострочення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2842,83 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved