overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку. У зв'язку з тим, що їх спільне життя не склалося, тривалий час проживають окремо, сторони не ведуть спільного господарства, позивач вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і просить розірвати шлюб із відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач в судове засідання не зявилася, представник надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 03.11.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 2038. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку. У зв'язку з тим, що після народження сина відносини з чоловіком погіршилися, стали виникати непорозуміння щодо виховання сина, сімейного бюджету та з інших причин, проживають окремо, сторони не ведуть спільного господарства, позивач вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим та просить розірвати шлюб із відповідачем. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 10.07.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованого у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 980. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними. Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], 17.05.2014 р. н. Син проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. У звязку з цим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, від дня предявлення позову до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх повністю. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та відповідно до свідоцтва про народження Серія І-КГ №174420, виданого 06 червня 2014 року, позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], 17.05.2014 р. н., який на даний момент проживає з матірю [PERSON], та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей в заявленому розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], 18.10.2000 р. н. та [PERSON], 10.12.2009 р. н. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. У звязку з цим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі, передбаченому чинним законодавством, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити повністю. У судовому засіданні представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги визнав, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та відповідно до свідоцтв про народження І-КГ №015265 та 1-КГ №095223, позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], який народився 18 жовтня 2000 року та малолітньої [PERSON], яка народилася 10 грудня 2009 року. Діти проживають з матірю [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду (21.04.2016) і до повноліття дітей. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували у шлюбі з 01.06.2013. Під час перебування у шлюбі в них народилася дитина - син: [PERSON], [INFO] р. н., який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання сина відповідач не надає. У зв'язку з чим вона просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/3 частки щомісячного доходу. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 30.10.2013, позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] р. н., який на даний момент проживає з матір'ю - [PERSON], та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний надавати. Згідно довідки про доходи від 28.03.2016 №928, відповідач [PERSON] працює у ВП «Шахта «Південнодонбаська №3 ім.М.С.Сургая» ДП «ДВЕК»/231 РГВ (м. Вугледар Донецької області). Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували у шлюбі з 25.07.2011. Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], 30 вересня 2011 р. н. Донька проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. У звязку з цим позивач [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, в позовній заяві позивач просить справу розглядати за її відсутності. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні та відповідно до свідоцтва про народження 1-КГ №128544, виданого 07 жовтня 2011 року Добропільською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], яка народилася 30 вересня 2011 року, яка на даний час проживає з матірю [PERSON], та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], 29.10.2015 р. н. Син проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. У звязку з цим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, від дня предявлення позову до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх повністю. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та відповідно до свідоцтва про народження І-КГ №211870, виданого 13 листопада 2015 року, позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], 29.10.2015 р. н., який на даний момент проживає з матірю [PERSON], та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебувають в шлюбі. Від шлюбу мають дитину сина [PERSON], 31.03.2012 р. н. Син проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. У звязку з цим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, від дня предявлення позову до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх повністю. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та відповідно до свідоцтва про народження І-КГ №134357, виданого 19 квітня 2012 року, позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], 31.03.2012 р. н., який на даний момент проживає з матірю [PERSON], та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною людиною та може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебувають в шлюбі. Під час перебування у шлюбі в них народилася донька: [PERSON], 25.06.2009 р. н., яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. У звязку з чим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини. В судове засідання позивач не зявилася, але до суду надійшла заява, в якій [PERSON] просить дану цивільну справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, але до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач [PERSON] просить дану цивільну справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження Серія 1-КГ №082217, виданого 09.07.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області, позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], 25.06.2009 р. н. (а. с. 6), яка проживає з матірю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного Кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини в заявленому розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved