overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала , що вона є основним наймачем жилого приміщення, а саме квартири [ADDRESS] ( нині Бахмутського ) району Донецької області в якій вона проживає з жовтня 1983 року. Крім неї у квартирі з дня народження т.т. з 30 червня 1987 року зареєстрований відповідач - її син [PERSON], [INFO], який з червня 2012 року не проживає у вищезазначеній квартирі та виїхав до Російської Федерації . Місце його постійного проживання позивачці не відомо, особистих речей його в квартирі не має. Оскільки відповідач залишається зареєстрованим в квартирі, позивачка змушена нести додаткові витрати на сплату комунальних платежів, які їй сплачувати важко. Внаслідок цього вона не може приватизувати житлове приміщення. Посилаючись на ст. 71, 72 ЖК України позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] ( нині Бахмутського ) району Донецької області, оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає більше шести місяців. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] який діє на підставі довіреності не з*явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутність та у відсутність позивача, на задоволенні позову позивача наполягає і не заперечує проти заочного розгляду справи.. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст.76 ЦПК України, повідомлення про причину неявки до суду не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.169, 224 ЦПК України. Суд, з урахуванням думки позивача та його представника , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Парасковіївської сільської ради від 11 січня 2016 року № 19 в квартирі [ADDRESS] ( нині Бахмутського ) району Донецької області зареєстрована та проживає [PERSON], [INFO] і її син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.ст.71,72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Якщо наймач, або члени його сім'ї відсутні без поважних причин понад шість місяців, вони вважаються такими, що втратили право користування жилим приміщенням. [PERSON] про не проживання від 13 січня 2016 року [PERSON] не проживає в [INFO] ( нині Бахмутського ) району Донецької області з червня 2012 року. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують той факт, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 квітня 2009 року, від шлюбних стосунків неповнолітніх дітей не маємо. Позивач зазначає, що з серпня 2012 року шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Внаслідок несумісності характерів, різності поглядів на ведення господарства, між нами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 172. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні підтримує повністю, просила шлюб розірвати, а позов задовольнити (а.с.27). Відповідач також в судове засіданні не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просить позов задовольнити, шлюб розірвати (а.с.26). Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим ухвалити судове рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованими шлюбі з 04 квітня 2009 року (а.с.4). Від сумісного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Також судом встановлено, що сім'я сторін по даній справі фактично розпалась з серпня 2012 року, на даний час вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягають задоволенню. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 1989 року. Позивач зазначає, що з вересня 2008 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Внаслідок несумісності характерів, різності поглядів на ведення господарства та виховання дитини, між нами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міськвиконкому, актовий запис № 1508. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні підтримує повністю, просила шлюб розірвати, а позов задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «[PERSON]». Відповідач також в судове засіданні не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим ухвалити судове рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованими шлюбі з 16 грудня 1989 року (а.с.6). Від сумісного подружнього життя не мають неповнолітній дітей. Також судом встановлено, що сім'я сторін по даній справі фактично розпалась з вересня 2008 року, на даний час вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягають задоволенню. Відповідно до приписів до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «[PERSON]». Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2007 року, від шлюбних стосунків мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що з 28 листопада 2013 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Внаслідок несумісності характерів, різності поглядів на ведення господарства та виховання дитини, між нами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1173. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні підтримує повністю, просив шлюб розірвати, а позов задовольнити. Відповідач також в судове засіданні не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим ухвалити судове рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованими шлюбі з 17 листопада 2007 року (а.с.5). Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с.5).Також судом встановлено, що сім'я сторін по даній справі фактично розпалась з 28 листопада 2013 року, на даний час вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягають задоволенню. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2007 року, від шлюбних стосунків мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем і знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що жовтня 2013 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Внаслідок несумісності характерів, різності поглядів на ведення господарства та виховання дитини, між нами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Вважаючи примирення та подальше збереження сім'ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 306. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні підтримує повністю, просила шлюб розірвати, а позов задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «[PERSON]» (а.с.16). Відповідач також в судове засіданні не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просить позов задовольнити, шлюб розірвати (а.с.15). Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим ухвалити судове рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованими шлюбі з 21 липня 2007 року (а.с.4). Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с.5).Також судом встановлено, що сім'я сторін по даній справі фактично розпалась з жовтня 2013 року, на даний час вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують. Сторони категорично наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягають задоволенню. Відповідно до приписів до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: «[PERSON]». Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати покласти позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 22.10.2016 року Дзержинським районним у місті Кривому Розі відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за № 482. Від шлюбу з відповідачем є одна неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. Позивач на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/5 частки від доходів відповідача. Позивач у судове засідання не з'явилась, однак подала заяву, в якій уточнила позовні вимоги та згідно уточнених позовних вимог просить суд стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частки доходів відповідача, також просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач, також у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення та просив розглядати справу за його відсутності. За даних обставин суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними клопотань. Суд, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи позицію сторін та визнання відповідачем позову, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі, зареєстрованому 22.10.2016 року Дзержинським районним у місті Кривому Розі відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за № 482 (а.с.6), у них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8) та відповідачем не заперечується. Відповідно акту від 20.09.2017 року, складеного мешканцями [ADDRESS], [PERSON] проживає у [ADDRESS] разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, враховуючи, що позивач на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Разом з тим, оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. В порядку п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду в межах стягнення з відповідача суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона проживаючи однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] народила доньку [PERSON], [INFO]. 24 листопада 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON] 15 червня 2012 року народилася донька [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалося. В останній рік між позивачем та відповідачем постійно виникали сварки внаслідок того, що кожний із сторін має різні погляди на сімейне життя. Позивач всіма силами намагалася зберегти сімю але все марно. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечать їх інтересам та інтересам їх дитини. На теперішній час сторони проживають окремо. Примирення та подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Просить шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, відповідача суд вважає, що позовні\~ вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено що вона проживаючи однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON] народила доньку [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Якимівського районного управління юстиції Запорізької області 08 червня 2010 року в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №68. 24 листопада 2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], [INFO], про що виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Якимівського району Запорізької області 24 листопада 2011 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №21. 15 червня 2012 року народилася донька [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Якимівського районного управління юстиції Запорізької області 26 червня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за №93. Спільне життя з відповідачем не склалося. В останній рік між позивачем та відповідачем постійно виникали сварки внаслідок того, що кожний із сторін має різні погляди на сімейне життя. Позивач всіма силами намагалася зберегти сімю але все марно. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечать їх інтересам та інтересам їх дитини. На теперішній час сторони проживають окремо. Примирення та подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. Встановлені\~ обставини підтверджується копією паспорту позивача (а.с.3), копією свідоцтва про народження [PERSON]. серії І-ЖС №148546 від 08.08.2010 (а.с.4); копією свідоцтво про шлюб серії І-ЖС №106816 від 24 листопада 2011 року (а.с.5); копією свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ЖС №205947 від 26.06.2012 року (а.с.6); копією довідки виконавчого комітету Якимівської селищної ради про склад сімї №1610 від 28.03.2017 року (а.с.7). Враховуючи викладе,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрована [PERSON], але не мешкає у будинку з 2014 року. Відповідач участі у догляді за квартирою не приймає, добровільно припинити свою реєстрацію відмовляється, позивач сплачує комунальні платежі за відповідача. На підставі викладеного просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що згідно акту про непроживання від 13.04.2016 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та в квартирі не проживає з 2014 року. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач, або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач тривалий час відсутній в місті реєстрації без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Outcome: approved