Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом 21.01.2014 року мотивуючи тим, що вона та третя особа [PERSON] є співзасновниками Приватного підприємства «Політранстур», зареєстрованого 17.12.2008 року, з рівними частками по 50% в статутному капіталі підприємства. За рішенням Зборів засновників підприємства від 05.12.2008 року та згідно з наказом № 1 від 30.12.2008 року її було призначено на посаду директора даного підприємства. 22.07.2013 р. вона подала заяву та ініціювала скликання загальних зборів засновників на 22.08.2013року о 10-00 год. по питанню її виходу зі складу засновників ПП «Політранстур» та звільнення її з роботи з посади директора підприємства за власним бажанням. Крім цього вона вручила другому засновнику підприємства - [PERSON] - нотаріально посвідчену заяву про вихід зі складу засновників ПП «Поліранстур» від 19.07.2013 року та заяву про звільнення з роботи. Посилаючись на напруженість у відносинах з другим засновником підприємства та на те, що повне оголошення вищезазначених заяв та їх вручення 3-й особі, як другому засновнику підприємства, відбулося в кабінеті старшого слідчого відділення 2-го МВМ Білоцерківського МВ (з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області Шевченка І.В. під час одночасного допиту 22.07.2013 року в ході кримінального провадження, вважає, що про скликання загальних зборів 22.08.2013року та про її вихід зі складу засновників були повідомлені належним чином 22.07.2013 р. (за три місяці до виходу) і 3-я особа, як співзасновник підприємства, і саме підприємство. На Збори засновників підприємства співзасновник [PERSON] не з'явилась, що позбавило відповідача ПП «Політранстур» можливості вирішити питання щодо її виходу зі складу засновників даної юридичної особи. З 22 серпня 2013 року вона не обіймає посаду директора ПП «Політранстур» на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2013 року, яким було розірвано відповідний безстроковий трудовий договір. Оскільки питання її виходу зі складу засновників ПП «Політранстур» не вирішено, вона просить в судовому порядку визнати її - [PERSON]- такою, яка вийшла зі складу засновників Приватного підприємства «Політранстур» з 22.07.2013 року, зобов'язати відповідача провести державну реєстрацію змін до Статуту ПП «Політранстур», пов'язаних із виходом [PERSON] зі складу засновників даного підприємства, стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та зазначила, що її заява про вихід з ПП«Політранстур» зареєстрована в журналі реєстрації 22.07.2013 року, оригінал заяви знаходиться в журналі, направлена разом з іншими документами та печаткою співзасновнику [PERSON], які на сьогодні перебувають на поштовому відділенні. Представник позивача за довіреністю у справі [PERSON] обставини зазначені в позові підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі та зазначила, що всі три заяви було вручено [PERSON] на слідчій дії під час одночасного допиту, але вона відмовилась їх отримувати, на сьогодні всі документи ПП«Політранстур» направлено співзасновнику [PERSON], в тому числі оригінали заяв. Відповідач Приватне підприємство «Політранстур» свого представника в судове засідання не направило, про день, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином у відповідності до ч.ч. 5, 8 ст. 74 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, надала письмові пояснення, в яких просила відмовити в задоволенні позову та зазначила, що позивач не має права вийти із засновників підприємства оскільки їй необхідно сплатити всі борги по підприємству. Заяви та документи від позивача вона не отримувала. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факт та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України). З вказаного випливає, що підставу та предмет позову позивач визначає самостійно у позовній заяві. Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 17 грудня 2008 року було проведено державну реєстрацію Приватного підприємства «Політранстур». Засновниками даного підприємства є позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] з рівними частками по 50% в Статутному капіталі підприємства.( а.с.13-17,28,59-60). Згідно з п. 3.1 Статуту підприємство є юридичною особою. За п.6.1, 6.2 Статуту вищим органом управління підприємством є Збори засновників, які можуть приймати рішення з будь-яких питань діяльності підприємства. Виключною компетенцією зборів засновників є питання прийняття рішень з наступних питань: - зміна і доповнення Статуту підприємства; - прийняття рішення про припинення діяльності підприємства, призначення ліквідаційної комісії і т.д. Позивач та представник позивача в судовому засіданні пояснили, що згідно з протоколом № 1 Зборів Засновників ПП «Політранстур» від 05.12.2008 р. та наказом № 1 від 30.12.2008 р. позивача було призначено на посаду директора підприємства, а іншого співзасновника - третю особу [PERSON] - на посаду головного бухгалтера даного підприємства. В 2012 році між засновниками підприємства виникли негативні відносини у зв'язку зі звільненням третьої особи з посади головного бухгалтера за прогули. Рішенням суду [PERSON] була поновлена на роботі та з підприємства було стягнуто кошти за вимушений прогул в розмірі 5092,80 грн.. Після цього співзасновник підприємства [PERSON] на телефонні дзвінки позивачки не відповідає, поштову кореспонденцію ні від неї, ні від підприємства не отримує. Третя особа регулярно звертається зі скаргами до всіх можливих інстанцій та ініціює постійні перевірки підприємства, викликати її на загальні збори для вирішення питань, пов'язаних з продовженням роботи підприємства, неможливо, жодних заяв вона не отримує, а тому єдиним можливим способом вручити [PERSON] заяву про скликання загальних зборів та нотаріально посвідчену заяву про вихід зі складу підприємства було надання цих документів в присутності слідчого під час слідчої дії за участі як позивачки, так і третьої особи [PERSON] 22.07.2013 р.. Оригінал нотаріально посвідченої заяви про вихід позивачки зі складу засновників підприємства офіційно зареєстровано нею в книзі вхідної кореспонденції ПП «Політранстур» та знаходиться серед офіційної документації підприємства. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала факт вручення їй позивачем 22.07.2013 р. заяви про скликання загальних зборів 22.08.2013 р. та нотаріально посвідченої заяви про вихід [PERSON] зі складу засновників ПП «Політранстур» під час слідчої дії одночасного допиту, але послалася на те, що оскаржила дії ст. слідчого відділення 2-го МВМ Білоцерківського МВ (з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області Шевченка І.В. до прокуратури м. Біла Церква, оскільки вважає, що ним було розголошено таємницю досудового розслідування та відмовилась від отримання документів. Із заяви позивача, посвідченої 19.07.2013 року приватним нотаріусом [PERSON], вбачається, що [PERSON] повідомляє ПП «Політранстур» про свій вихід зі складу засновників зазначеної вище юридичної особи, та не має ніяких претензій, в тому числі майнових, до ПП «Політранстур» і до його засновника [PERSON].( а.с.19). З протоколу одночасного допиту від 22.07.2013 року, проведеного старшим слідчим слідчого відділення 2-го МВМ Білоцерківського МВ (з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району) ГУ МВС України в Київській області [PERSON] між [PERSON] і [PERSON], вбачається, що під час вказаної слідчої дії позивач [PERSON] заявила клопотання про приєднання до матеріалів провадження заяви про її вихід зі складу засновників, заяви про скликання зборів засновників, заяви про звільнення її з посади та зафіксувати факт надання даних документів [PERSON] під час слідчої дії, котра проводилась із застосуванням відеофіксації на цифрову відеокамеру. [PERSON] відмовилась від отримання даних документів. ( а.с.20-25). З наданої позивачем копії журналу вхідної кореспонденції ПП «Політранстур» вбачається, що 22.07.2013 р. за вхідним номером 03 на підприємстві було зареєстровано нотаріально посвідчену заяву [PERSON] про її вихід зі складу засновників цього приватного підприємства.( а.с.67). Згідно акту від 22.08.2013 р. третя особа [PERSON] як засновник ПП «Політранстур» на збори засновників, ініційовані позивачкою на 22.08.2013 р. - 10-00 год., не з'явилась, чого в суді не оспорювала.( а.с.26). З протоколу Зборів засновників ПП «Політранстур» № 2 від 22.08.2013 р. вбачається, що третім питанням порядку денного зборів було питання виходу зі складу засновників підприємства [PERSON] згідно поданої нотаріально посвідченої заяви від 19.07.2013 р., рішення по якому, як і по попередніх двох питаннях, прийнято не було у зв'язку з відсутністю співзасновника підприємства [PERSON].( а.с.27). Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2013 р., що набрало законної сили, безстроковий трудовий договір про виконання обов'язків директора, укладений 30.12.2008 року між ПП «Політранстур» та [PERSON], розірвано з 22 серпня 2013 року. ( а.с.29-30). Згідно опису вкладення до бандеролі позивач направила на адресу третьої особи [PERSON] бандероль з печаткою, оригіналами статутних документів та іншою документацією ПП «Політранстур», серед яких і оригінал журналу вхідної кореспонденції підприємства та оригінал заяви про вихід [PERSON] зі складу засновників ПП «Політранстур» ( а.с.44-48, 61 -63). За ч. 1 ст. 62 ГК України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому ГК України та іншими законами. Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту. Закон, який би регулював порядок створення та діяльності приватних підприємств, на даний час відсутній, а тому приватні підприємства діють на загальних підставах відповідно до норм ЦК та ГК України за аналогією закону. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» та ст. 116 ЦК України учасник товариства має право, зокрема, вийти в установленому порядку з товариства. Частиною 1 ст. 148 ЦК України встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом. Статутом ПП «Політранстур» не передбачено іншого строку для виходу засновника з підприємства, ніж наведено у ч. 1 ст. 148 ЦК України. Право на вихід є безумовним правом засновника приватного підприємства, а тому засновник має право у будь-який час вийти з приватного підприємства незалежно від згоди інших засновників чи самого підприємства. Виходячи із роз'яснень, наведених у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008 р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до норм ЦК та Закону України «Про господарські товариства» учасник ТОВ чи ТДВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника товариства, є незаконними. Відповідно до п. 3.5. Рекомендацій Вищого господарського суду України № 04-5/14 від 28.12.2007 р. «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних правовідносин» подання заяви про вихід з товариства є дією спрямованою на припинення корпоративних прав та обов'язків учасника товариства. Право учасника товариства на вихід з товариства не залежить від згоди товариства чи інших його учасників. Отже, оскільки позивач 22.07.2013 року подала до ПП «Політранстур» заяву про вихід з підприємства, про що свідчить запис в журналі реєстрації вхідної кореспонденції, вона вважається такою що вийшла із складу ПП «Політранстур» з 22.07.2013 року. Позивач заявивши вимогу про визнання її такою, що вийшла зі складу засновників ПП «Політранстур» з 22.07.2013 року просить захистити її порушене право на вихід з підприємства неналежним способом захисту. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Наведені правові норми, норми інших законів не передбачають способу захисту цивільного права та захисту права суб'єкта господарювання шляхом визнання учасника таким, що вийшов з підприємства. Відповідно до п. 10 постанови № 13 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» судам при вирішенні корпоративних спорів необхідно звернути увагу на неможливість застосування таких способів захисту прав та законних інтересів осіб, які не передбачені чинним законодавством. Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнати її - [PERSON] - такою, яка вийшла зі складу засновників Приватного підприємства «Політранстур» з 22.07.2013 року не підлягають до задоволення. За ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридична особа повинна подати такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення про внесення змін до установчих документів. Документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів; оригінали установчих документів юридичної особи з відміткою про їх державну реєстрацію з усіма змінами, чинними на дату подачі документів, або копія опублікованого в спеціалізованому друкованому засобі масової інформації повідомлення про втрату всіх або частини зазначених оригіналів установчих документів; два примірники змін до установчих документів юридичної особи у вигляді окремих додатків або два примірники установчих документів у новій редакції; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації змін до установчих документів, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається примірник оригіналу (ксерокопія, нотаріально засвідчена копія) одного із таких документів: рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників); заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників); заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства; рішення уповноваженого органу юридичної особи про примусове виключення засновника (учасника) із складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це передбачено законом або установчими документами юридичної особи. Таким чином державна реєстрація змін до установчих документів, які пов'язані зі зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, відбувається на підставі певного переліку документів, серед яких обов'язковим є рішення про внесення змін до установчих документів. У роз'ясненнях п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» вказано про те, що у разі, якщо товариство не вчиняє дії у зв'язку з поданням учасником заяви про вихід з товариства (не вирішується питання про внесення змін до установчих документів товариства, про їх державну реєстрацію), учасник товариства вправі звернутися до господарського суду з позовом про зобов'язання товариства до державної реєстрації змін в установчих документах товариства у зв'язку зі зміною у складі учасників товариства на підставі ст.7 Закону України «Про господарські товариства». Відповідно до ст.7 Закону України «Про господарські товариства» зміни, які сталися в установчих документах товариства і які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, підлягають державній реєстрації за тими ж правилами, що встановлені для державної реєстрації товариства. Товариство зобов'язане протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про внесення змін до установчих документів повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення необхідних змін до державного реєстру. Позивач заявляє вимоги про зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію змін до Статуту ПП «Політранстур», пов'язаних із виходом [PERSON] зі складу засновників даного підприємства, однак враховуючи обставини справи та направлення всієї документації другому співзасновнику в лютому та повторно в березні 2014 року, вже після подачі позову до суду, позивачем не заявлялись вимоги щодо зобов'язання відповідача ( чи третьої особи) внести зміни до Статуту підприємства у зв'язку зі зміною у складі засновників, і як вбачається з журналу вхідної кореспонденції заяви щодо внесення таких змін до Приватного підприємства «Політранстур» також не подавались. Як зазначено вище, виключно до компетенції зборів засновників відноситься питання щодо прийняття рішення про внесення змін і доповнень до Статуту підприємства, і дане рішення разом із заявою фізичної особи про вихід із складу засновників має бути подано для проведення державної реєстрації змін до установчих документів. Оскільки рішення про внесення змін до Статуту Приватного підприємства «Політранстур» відповідачем не розглядалось та не приймалось, тому вирішувати питання щодо проведення державної реєстрації змін до установчих документів не підлягає до задоволення. В порядку ст.88 ЦПК України за рахунок відповідача компенсуються витрати позивача в разі задоволення його вимог, однак в даному випадку в позові відмовлено, тому і судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи все вищенаведене та

Outcome: dismissed