Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений 20.01.2016 року між нею та відповідачем, оскільки шлюбні відносини фактично припинені сім'я, розпалася остаточно і відновлення її неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе, взаєморозуміння між ними відсутнє. Від даного шлюбу дітей не мають. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, прізвище залишити наявне. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн, оскільки вона зверталась до фахівця для підготовки позовної заяви. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 січня 2016 року одружилися [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області 20.01.2016 року, актовий запис № 07. Від шлюбу сторони дітей не мають. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Суд вважає, що подальше збереження сім'ї неможливе, між подружжям відсутнє взаєморозуміння, шлюбні відносини фактично припинені, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 250 гривень, суд виходить із наступного. Частиною 1 ст. 56 ЦПК України встановлено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу віднесено до судових витрат. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Згідно ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 101154 від 10.08.2017 року, виданої адвокатом Лариченко Ю.О., позивачка [PERSON] понесла витрати на правову допомогу в розмірі 250 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене і

Outcome: approved