Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 грудня 2008 року. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що їх спільне життя видалося невдалим, подружні стосунки вони припинили з травня 2015 року та проживають окремо. Причиною цього виявилася та обставина, що вони не розуміють один одного. Відповідач ставиться до неї з неповагою, вони часто сваряться, що негативно впливає на розвиток дитини, вони не можуть знайти спільну мову. У кожного з них своє життя. Вона вважає, що при таких умовах подальше життя неможливе. Їх шлюб розпався остаточно, в зв'язку з чим, їх шлюб необхідно розірвати. Розірвання шлюбу не суперечить її інтересам та інтересам відповідача. Також не порушить прав неповнолітньої дитини, оскільки із її сторони відсутні будь-які перешкоди в здійсненні відповідачем батьківських прав та обов'язків. У зв'язку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила справу розглянути без її участі, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, після розірвання шлюбу прізвище залишити «[PERSON]» (а.с. 19). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем (а.с. 20). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 26 грудня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 26 грудня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 292 (а.с. 5). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 03 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 11). Дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом від 18.05.2017 року, виданого Комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» ЖРЕК -1 (а.с. 6). Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, до примирення не спрямовані, спільне господарство не ведуть, з травня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені, сторони проживають окремо. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У батьків малолітнього [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, а тому, суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дитини разом з матір'ю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved