Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] зазначивши, що їй належить вищевказаний будинок, в якому прописаний колишній чоловік. Однак, відповідач з грудня 2008 року не живе в будинку, його речей в ньому немає, жодного разу він не намагався вселитися. На теперішній час позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Позивач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи в її відсутність та задовольнити позов. Крім того, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, судова повістка повернулася з відміткою пошти: «» адресат відсутній вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачами було надано адресу [PERSON] за місцем його реєстрації. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивачка є власником будинку [ADDRESS] , про що свідчить копія договору дарування житлового будинку від 29.12.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.5,6/. Відповідно до відомостей відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради в Запорізькій області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] /а.с.12/. Однак, згідно довідки квартального Мелітопольської міськради [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з грудня 2008 року /а.с.18/. В силу того, що відповідач зареєстрований у вищевказаному будинку, але в ньому не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Крім того, комунальні послуги за проживання в будинку нараховуються на усіх осіб, які зареєстровані в ньому, тому позивач повинна сплачувати їх за свій рахунок. Відповідач є колишнім членом сім`ї позивача, а саме: колишнім чоловіком, шлюб між сторонами розірваний /а.с.7/ тому, згідно з чинним законодавством у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності [PERSON] у будинку судом не встановлено. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що відповідач з грудня 2008 року не проживає за місцем реєстрації без поважної на те причини. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач може бути визнаним таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Щодо позовних вимог про зобов`язання Мелітопольський МВ УДМС України Запорізької області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною, то суд приходить до висновку, що у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Відповідно до встановленого ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі рішення суду, в тому числі, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстраційного обліку за його адресою цієї особи не потребується. А тому, рішення суду щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням є відповідною правовою підставою для зняття його з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial