Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору оренди землі укладеного мж нею та фізичною особою - підприємцем « [PERSON] » право за яким зареєстровано у відділі Держкомзему у Компаніївському районі, запис № 352288434000671 від 26.12.2011 року припиненим у зв`язку з невиконанням обов`язків орендарем та стягнути заборгованість за користування земельною ділянкою площею 5,37 га, належної [PERSON] , в сумі 8452,35 грн. і сплачений судовий збір в сумі 1536,80 грн. В позовній заяві позивачка пояснила, що, в грудні 2011 року, вона як власник земельної ділянки, площею 5,37 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області уклала договір оренди землі з фізичною особою - підприємцем « [PERSON] » строком на 20 років. Право оренди зареєстроване 26.12.2011 року у Відділі Держкомзему у Компаніївському районі, запис про реєстрацію № 352288434000671 . Згідно розділу 111 договору оренди землі, орендар зобов`язаний виплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки землі, яка на момент укладення договору складала 62660,18 грн., а відповідно орендна плата 1879,00 грн. Орендар не виконує обов`язок за договором оренди щодо сплати орендної плати, коштів за користування належною земельною ділянкою. Вона не отримувала орендну плату, а саме за 2016 рік 2817,45 грн. (3%х93464 грн.) за 2017 рік 2817,45 грн. (3%93646 грн.), за 2018 рік 2817,45 (3%х93464 грн.) . Всього за 2016-2018 роки 8452,35 грн. Крім цього факт систематичного невиконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати, є порушенням умов договору оренди землі та як наслідок є підставою для звернення до суду з даним позовом, тому вона змушена звернутися до суду. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідно до видаткових касових ордерів від 23.12.2016 року, 06.12.2017 року, 27.12.2018 року позивачка отримувала орендну плату щорічно в розмірі більшому від суми, передбаченої в договорі, згідно змін в законодавстві, по 4059 грн за кожен рік. З нарахованої орендної плати він сплачував податок в сумі 891 грн. Позивачка висловила свою думку щодо не сплати їй орендної плати нічим це не підтверджуючи. Позивачем подано до суду заперечення на відзив представника відповідача, в якому вона пояснила, що аналізуючи надані копії видаткових касових ордерів відповідачем, вбачається, що відсутній підпис особи, яка ніби то видала кошти з каси та відповідно повноваження такої особи на видачу коштів. Крім того, підпис отримувача не належить їй, ким підписувався видатковий касовий ордер невідомо, інших осіб на отримання коштів вона не уповноважувала. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та надав пояснення відповідно до викладених в позові. Представники відповідача позов не визнали та пояснили, що позивачка отримала орендну плату в повному обсязі про що свідчать відповідні документи, тому просять відмовити в задоволені позову. На виконання вимог п.2 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи. Ухвалою суду від 10.05.2019 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Ухвалою суду від 30.07.2019 року призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Кропивницькому відділенню Київського НДІСЕ (юридична адреса: 25031, м.Кропивницький, вул.Волкова, 2). Ухвалою від 13.09.2019 року зобов`язано позивача надати експертній установі додаткові матеріали для проведення експертизи та сплатити проведення експертизи. Ухвалою від 04.10.2019 року продовжено строк виконання ухвали суду від 13.09.2020 року. Ухвалою суду від 14.01.2020 року призначено судову фізико-хімічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київської незалежної судово-експертної установи ( м. Київ, вул. Січових Стрільців, 2). Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову повністю за наступних підстав. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії 11-КР № 026044 від 21.03.2002 року [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 5,37 га, кадастровий номер 3522884300:02:000:0044, розташованої на території Першотравенської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. (а.с.9). Відповідно до договору оренди, зареєстрованого 26.12.2011 року у відділі Держкомзему у Компаніївському районі за № 352288434000671, встановлено, що між [PERSON] та фізичної особою - підприємцем « [PERSON] » укладено договір оренди землі. Строк дії договору 20 років, з орендною платою в розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки. (а.с.10-11). Актом про передачу та прийом земельної ділянки в натурі [PERSON] передала земельну ділянку фізичній особі - підприємцю « [PERSON] » в розмірі 5,37 га. (а.с. 12). З податкового розрахунку від 03.02.2017 року, 18.01.2019 року та квитанцій, встановлено, що відповідачем сплачено податок .(а.с. 32-44) Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами як визначено у ст. 629 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України). Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Тлумачення ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» свідчить, що за загальним правилом не допускається розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Проте сторони в договорі оренди можуть встановити як умову про одностороннє розірвання договору оренди землі, так і процедуру її реалізації. Як вбачається з видаткових касових ордерів від 23.12.2016 року, 06.12.2017 року, 27.12.2018 року [PERSON] отримала орендну плату в більшому розмірі від суми, передбаченої в договорі по 4059 грн. за кожен рік. (а.с.29-31). Згідно повідомлення від 06.11.2019 року до Компаніївського районного суду Кіровоградської області з Кропивницького відділення Київського НДІСЕ м. Кропивницький, вул. Волкова, 2, за вх. № 2354/19-Вх від 10.09.2019 року надійшло повідомлення про неможливість надання висноску судово-почеркознавчої експертизи, оскільки позивачем [PERSON] не надано відповідно до ухвали суду від 13.09.2019 року додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, а саме вільних зразків підписів [PERSON] в період до 2016 року по можливості не менше 15 екземплярів документів в оригіналах різних документів для проведення експертизи та не сплачено вартість проведення експертизи в сумі 5 338,00 грн., тому матеріали цивільної справи, оригінали видаткових касових ордерів від 23 грудня 2016 року, 06 грудня 2017 року та 27 грудня 2018 року повернуто до суду. Згідно повідомлення Київської незалежної судово-експертної установи від 18.06.2020 року за № 7545, в зв`язку з відмовою суду у наданні дозволу на вирізання фрагментів рукописних записів, оскільки не існує інших науково-обгрунтованих методів, які б дозволили відповісти на питання, поставлені в ухвалі від 14.01.2020 року на адресу суду повернуто матеріали цивільної справи, оригінали видаткових касових ордерів від 23 грудня 2016 року, 06 грудня 2017 року та 27 грудня 2018 року, без надання висновку експерта. На підставі ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст.77 ЦПК України) та допустимими (ст.78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Згідно п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична не сплата земельного податку або орендної плати. Представником позивача не надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих не сплату орендної плати позивачу за 2016-2018 роки та в свою чергу невиконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати, що призвело до порушення умов договору оренди землі. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги є не обґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ст. ст. 133, 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1536,80 грн. залишити за рахунок позивача. Витрати понесені відповідачем на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5 600 (п`ять тисяч шістсот) підлягають стягненню з позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved