Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому пояснила, що вона з 2010 р. по 2013 р. перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилась проживати з позивачем. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2013 року з відповідача на користь позивача присуджено до стягнення аліменти на її утримання та на утримання неповнолітніх дітей, однак на даний час утворилась велика заборгованість, оскільки фактично аліменти він не сплачує, в звязку з чим порушено кримінальну справу. Позивач вказує, що має матеріальну можливість подорожувати разом із дітьми за кордон України один-два рази на рік ти самим оздоровляти і всебічно розвивати дітей. На звернення позивача до відповідача з метою отримання заяви-дозволу батька на неодноразові тимчасові виїзди спільних їхніх доньок за кордон України, відповідач дав позивачу зрозуміти, що дітей хотіла лише вона, і всі питання, повязані з доньками має вирішувати сама. Позивач вважає, що така позиція батька дітей шкодить інтересам дітей та не сприяє їхньому всебічному та гармонійному розвитку, а також оздоровленню. Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд позов задовольнити та розглядати справу без її присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, в звязку з чим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Третя особа у судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву про розгляд справи без присутності представника, просить приймати рішення на розсуд суду. Дослідивши заяви представника позивача та третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільних дочок - [PERSON] та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження, виданих Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актові записи № 1022 та 1023 відповідно, де сторони записані батьками дитини. [PERSON] бажає і має можливість подорожувати разом із дітьми за кордон України, що дозволить дітям всебічно розвиватись та оздоровлюватись, але відповідач безпідставно відмовляє в наданні згоди на виїзд дітей за кордон, діючи при цьому всупереч інтересам дітей. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» N 3857-XII від 21.01.1994 року оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Отримання нотаріально завіреної згоди батька дітей відповідача [PERSON] не виявляється можливим, оскільки матеріали справи свідчать про його байдужість до виховання та розвитку дітей. Враховуючи інтереси дітей, суд вважає можливим задовольнити позов.

Outcome: approved