Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 жовтня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №2101 та стягнути з відповідача судовий збір. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1998 року, в якому мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. Сторони подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільно не проживають, шлюб фактично припинив існувати, подальше спільне проживання та примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, в зв`язку з наведеним просить позовну заяву задовольнити та розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. /а.с.18-19/ Відповідач подав до суду клопотання про надання шестимісячного строку для примирення. Позивач проти клопотання заперечила, покликаючись на те, що це суперечить її інтересам та копія такого клопотання їй не надсилась. Вивчивши клопотання про надання строку для примирення, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №442/6319/16-ц,/ постанова від 30.05.2019р. Беручи до уваги категоричне заперечення позивача щодо надання строку на примирення подружжю, а також те, що позивачу вказане клопотання не надсилалося, суд приходить до висновку, що в його задоволенні слід відмовити. При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішенні питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (виклику) сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України,\~ суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із\~ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як убачається зі змісту ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. \~ Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1998 року, в якому мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони спільного господарства не ведуть, спільно не проживають, між ними відсутнє взаєморозуміння, шлюбні відносини не підтримуються, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім`я сторін розпалася, примирення неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.12, 89, 264-265, 274-275, 279 ЦПК України,

Outcome: approved