Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на користь сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця до закінчення навчання. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час син є повнолітнім, продовжує навчання у ДВНЗ «Кіровоградський будівельний коледж», на денній комерційній формі навчання. Термін навчання з 01 вересня 2015 року по 01 липня 2018 року. У зв'язку з навчання [PERSON] потребує матеріальної допомоги як від матері так і від батька, проте відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій зменшивши розмір позовної вимоги, просила стягнути з [PERSON] на користь та утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення ним навчання. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву, в якій не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), до закінчення сином навчання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Шлюб між сторонами розірвано 14 березня 2001 року (а.с.6). Відповідно до довідки виданої 28 квітня 2016 року за №98 та договору про надання освітніх послуг, [PERSON] навчається у ДВНЗ «Кіровоградський будівельний коледж» на комерційній основі, форма навчання денна. Навчання закінчує 01 липня 2018 року. На 01 вересня 2015 року загальна вартість освітньої послуги складала 9200 грн., плата здійснюється визначеними у договорі платежами посеместрово (а.с. 8,9). Проживає [PERSON] разом з матір'ю (а.с. 7). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (ст.199 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання дітям матеріальної допомоги, якої вони потребують саме у зв'язку з навчанням. Згідно з ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина у зв'язку з його навчанням у визначеній позивачем частці, а також те, що повнолітній [PERSON], якому не виповнилося 23 років, продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі навчання, що позбавляє його можливості працевлаштування, відсутні дані щодо незадовільного стану здоров'я відповідача на теперішній час чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання сина, матеріальне становище сторін, а також враховуючи інші обставини що мають істотне значення для вирішення справи, а саме витрати позивача, що пов'язані з навчанням, проживанням, погоджуючись зі способом визначення аліментів у частці, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, до закінчення ним навчання. Право на утримання аліментів невід'ємно, пов'язане з навчанням. Тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved