overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 14 лютого 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], 2015 року народження. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, на даний момент сім'я фактично розпалася, спільне господарство не ведуть. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове з'явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнає. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 лютого 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на «[PERSON]». Позивач та відповідач являються батьками [PERSON], [INFO]. Вказані обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданих відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області 14 лютого та 15 квітня 2015 року відповідно. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]». Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 15.05.2012 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому вона просить суд шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач не з»явилася, надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказала на те, що позов підтримує. Відповідач також надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 15.05.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, разом вони не проживають, наміру зберігати сім'ю не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає відновити дошлюбне прізвище -[PERSON], на що вона вказала в поданій до суду заяві. На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн.60 коп., сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 15.07.2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, вони припинили сімейно-шлюбні відносини з 10.06.2014 року, причиною цьому стали постійні непорозуміння між ними, які призвели до того, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за згодою позивача. Вислухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 15.07.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з пояснень позивача встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сімейно-шлюбні відносини припинені з червня 2014 рок, проживають вони окремо, наміру зберігати сімю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає відновити дошлюбне прізвище Садаєва. Витрати по сплаті судоовго збору позивач залишає за собою. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 15.08.2014 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], спільне життя не склалося, вони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, вона втратила почуття любові до відповідача, збереження шлюбу вважає неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона підтримує позовні вимоги. Відповідач через канцелярію суду надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 15.08.2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сім'ю сторони не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, на відновлення дошлюбного прізвища не вказала, а тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище -[PERSON]. Судові витрати по справі позивач залишає за собою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 15.12.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, вони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, за таких обставин позивач вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за згодою позивача. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 15.12.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сімю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище [PERSON], на що вказує в позовній заяві. Судові витрати по справі позивач залишає за собою. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 15 листопада 1997 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] та [PERSON], 1998 та [INFO] відповідно. Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, на даний момент сімя фактично розпалася, спільне господарство не ведуть. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнає, не заперечував щодо розірвання шлюбу.\~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з врахуванням визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15 листопада 1997 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на «Маланчук». Сторони являються батьками [PERSON], [INFO]. Вказані обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ № 081594 та свідоцтвом про народження серії 1-КГ №055830, виданих виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.\~\~ Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 15 січня 2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Перебуваючи у шлюбі, вони не змогли зберегти почуття взаємної любові та поваги, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. 11 вересня 2020 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. 6 жовтня 2020 року провадження у справі зупинене, надано сторонам строк на примирення 2 місяці. 10 грудня 2020 року поновлено провадження у справі. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Після наданого судом строку на примирення, наполягала на розірванні шлюбу між нею та відповідачем, оскільки наміру зберегти шлюб не має. В судовому засіданні відповідач заперечував щодо розірвання шлюбу, зазначив, що має бажання зберегти сім`ю, але позивач уникає з ним спілкування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що 15 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бериславського районного управління юстиції Херсонської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та сторонами не заперечуються. Відповідно до ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 Сімейного кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно до положень ч.1 ст.24 Сімейного кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, які спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, суд дійшов висновку, щошлюб між ними носить формальний характер. За таких обставин, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 16.06.2009 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, між ними останнім часом виникали сварки, непорозуміння, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем було надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що позовні вимоги вона підтримує. Відповідач також надав до суду письмову заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 16.06.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сім'ю не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON], на що вона вказує в позовній заяві. Судові витрати по справі позивач залишає за собою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 16.07.2005 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, останнім часом між ними почали виникати сварки, непорозуміння, які призвели до того, що вони проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спроби зберегти сім»ю не привели до позитивних наслідків, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 16.07.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено і сторонами не заперечується, що вони проживають окремо, сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, наміру зберігати сім'ю не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Таким чином, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON]. Питання щодо стягнення з відповідача на її користь судового збору позивач просить не вирішувати.

Outcome: approved