Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 3,03 га, розташовану на території Кодаківської сільської ради Васильківського району Київської області, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті матері вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини померлої та оформила частину спадщини. Однак, нотаріусом було відмовлено в оформленні права власності на вказану земельну ділянку, оскільки на неї відсутній правовстановлюючий документ. Зазначила, що за життя її мати отримала державний акт на вказану земельну ділянку, але втратила його. Позивач та представники сторін в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач і її представник підтримали вимоги позову, просили їх задовольнити та проводити розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача у своїй заяві також просив розглянути справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 16 квітня 2007 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона визначила своїм спадкоємцем [PERSON] в частині спадкування усього належного їй майна (а.с. 5). [INFO] року [PERSON] померла (а.с. 7). Постановою державного нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 06.02.2015 року № 247/02-31, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,03 га, розташовану на території Кодаківської сільської ради Васильківського району Київської області, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки не надано документ, який підтверджує право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку (а.с. 8). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Норма частини першої статті 125 ЗК України в редакції, що діяла станом на дату смерті спадкодавця, передбачала, що право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частина перша статті 126 ЗК України в редакції, що діяла станом на дату смерті спадкодавця, передбачала, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. З листа Васильківської районної державної адміністрації від 14.01.2008 року № Л3144.17 вбачається, що взамін сертифіката на право на земельну ділянку (пай), виданого на ім'я [PERSON], було видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 206831-902 (а.с. 15). Копія вказаного державного акта на право приватної власності на землю виданого [PERSON] на земельну ділянку площею 3,03 га, розташовану на території Кодаківської сільської ради Васильківського району Київської області, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, міститься на аркуші № 6 матеріалів цивільної справи та, на переконання суду, свідчить про той факт, що остання до дня своєї смерті набула право власності на спірну земельну ділянку. Крім того, факт державної реєстрації зазначеної земельної ділянки за спадкодавцем підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.03.2015 року, у якому також відображено, що документом, який посвідчує право є державний акт від 27.03.2001 року серії Р1 № 206831 (а.с. 16 - 20). Отже, слід зробити висновок, що померла набула право власності на спірну земельну ділянку на законних підставах у спосіб передбачений законом, а тому позивач, як її спадкоємець за заповідом набула права на спадкування даного нерухомого майна. Та обставина, що [PERSON] за життя втратила оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно (оригінал Державного акту на право власності на землю) фактично призвела до неможливості оформити її спадкомцем прийняття спадщини та відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дану частину спадкового майна померлої. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, належна реалізація спадкових прав позивача виявилась неможливою з об'єктивних та незалежних від нього причин, а саме: відсутності у нього оригіналу правовстановлюючого документу на об'єкт спадкування, у зв'язку із його втратою спадкодавцем. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved