Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку набувальної давності, в якій вказує, що в 1978 році отримала в новому будинку в [ADDRESS] квартиру. В 1993 році вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] та в 1994 році вони спільно приватизували цю квартиру, так як були в ній зареєстровані. 25 жовтня 1996 року чоловік з квартири виписався, але проживали вони все одно спільно, а 8 грудня 2000 року шлюб між ними був розірваний. [INFO] року [PERSON] помер, а позивач продовжує мешкати в цій квартирі по сьогоднішній день. Син померлого [PERSON] ніяких дій по прийняттю спадщини не приймав, мешкає з сім'єю у власній квартирі, тому просить визнати за нею право власності на вищевказане домоволодіння в порядку набувальної давності, оскільки вже більше п'ятнадцяти років безперервно володіє вказаної квартирою. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів по справі, з постановленням заочного рішення. 13 травня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] булим власниками в рівних долях житлової квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] (а.с. 11-13). [PERSON] виписався з вказаної вище квартири 25 жовтня 1996 року (а.с. 14). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 8 грудня 2000 року та останній помер [INFO] року (а.с. 15, 16). Позивач мешкає в зазначеному будинку більше 10 років, що підтверджується домовою книгою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт володіння позивачем вказаною вище квартирою більше 10 років. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що позивач є такою, що добросовісно заволоділа чужим майном та відкрито володіє ним більше 10 років, а тому він підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 328, 344 ЦК України та

Outcome: approved