Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.1997 року, виданого державним нотаріусом Старосамбірської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1303 06.08.1997 року, та реєстраційного посвідчення від 12.11.1997року зареєстрованих в Дрогобицькому ДК МБТІ та ЕО 12.11.1997року за реєстровим номером 3460, позивачу у справі [PERSON] на праві власності належить жилий будинок [ADDRESS] . Загальна площа даного житлового будинку становить 134,4 кв.м. в тому числі житлова площа - 88,7 кв.м. Крім неї, позивачки [PERSON] , у даному житловому будинку зареєстровані, однак, вже тривалий час, з 2016 року, не проживають без поважних на те причин, її син, відповідач у справі [PERSON] , колишня невістка, відповідачка у справі [PERSON] , шлюб з якою та сином [PERSON] розірвано в судовому порядку 21 квітня 2016року, а також внуки: [PERSON] і [PERSON] . Так, фактично всі відповідачі у справі починаючи з 2016року, виселившись з її житлового будинку та забравши всі свої речі, переїхали проживати в інші жилі приміщення. Відтак, жодних особистих речей відповідачів у будинку немає. Факт не\~проживання без\~поважних причин\~всіх чотирьох\~відповідачів у\~справі у\~житловому будинку\~ [ADDRESS] \~з 2016року\~і по\~даний час\~стверджується актом\~обстеження житлового\~будинку [ADDRESS] від 01.07.2019 року, складеним комісією ДКП «ЖЕК №3». У зв`язку з реєстрацією відповідачів у житловому будинку позивач несе зайві витрати з оплати комунальних послуг, а також позбавлена можливості оформити субсидію. Позивач [PERSON] та\~її представник\~ [PERSON] у судовому\~засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечили проти винесення судом заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилися,\~про причину\~неявки суд\~не повідомили, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву. Крім того, відповідачі повідомлялися про день та час розгляду справи в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідачі вважаються належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Тому суд визнає причини неявки відповідачів неповажними і відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України справа розглянута у їхній відсутності. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, представника позивача, свідків, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.08.1997 року, виданого державним нотаріусом Старосамбірської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1303 06.08.1997року, та реєстраційного посвідчення від 12.11.1997року зареєстрованих в Дрогобицькому ДК МБТІ та ЕО 12.11.1997року за реєстровим номером 3460, позивачу у справі [PERSON] на праві власності належить жилий будинок [ADDRESS] . Загальна площа даного житлового будинку становить 134,4 кв.м., в тому числі житлова площа - 88,7 кв.м. Крім неї, позивачки [PERSON] , у даному житловому будинку зареєстровані, однак вже тривалий час, з 2016 року, не проживають без поважних на те причин, її син, відповідач у справі [PERSON] , колишня невістка, відповідачка у справі [PERSON] , шлюб з якою та сином [PERSON] розірвано в судовому порядку 21 квітня 2016 року, а також внуки: [PERSON] і [PERSON] . Так, фактично всі відповідачі у справі починаючи з 2016 року виселившись з житлового будинку, належного позивачеві, та забравши всі свої речі, переїхали проживати в інші жилі приміщення. Відтак, жодних особистих речей відповідачів у будинку немає. Факт не проживання без поважних причин всіх чотирьох відповідачів у справі у житловому будинку [ADDRESS] з 2016 року і по даний час стверджується актом обстеження житлового будинку [ADDRESS] від 01.07.2019 року, складеним комісією ДКП «ЖЕК №3». Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст. 41 Конституції України, ч.ч. 1-2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, які надав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 33, 34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічні роз`яснення надав й Верховний Суд України в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11. За встановлених обставин, суд вважає, що позов про визнання відповідачів такими, що втратили право користування належним позивачу житловим приміщенням внаслідок не проживання цих осіб в житловому приміщенні без поважних причин є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, проте, враховуючи заяву позивача про залишення судових витрат за нею, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved