Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який представник підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що вона [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.05.2010 року, є власником житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. Я.Купала, буд. 34, в якому, на даний час, зареєстровані 2 особи: позивач [PERSON] та її син, відповідач по справі, [PERSON] Однак, з 2015 року [PERSON] в будинку, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Я.Купала, буд. 34, не проживає, будь-яке належне йому майно відсутнє, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою бажання не має. Реєстрація відповідача в зазначеному будинку позбавляє [PERSON] права на отримання житлової субсидії на оплату комунальних послуг. Тому позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею в житловому будинку за адресою: м. Суми, вул. Я.Купала, буд. 34. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду письмовий відзив, в якому зазначив, що він дійсно з 2015 року не проживає в будинку, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Я.Купала, буд. 34, та не має змоги в добровільному порядку знятись з реєстрації за вказаною адресою; проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми», повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, загальною площею 65,6 кв.м., та надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Янки Купала, буд. 34, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серія ВМТ №786808 від 17.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON], та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.10-13). З Довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.06.2018 року вбачається, що в будинку за адресою: м. Суми, вул. Янки Купала, буд. 34, зареєстровані: [PERSON], [INFO], та її син [PERSON], [INFO] (а.с.14). [PERSON] Довідки про реєстрацію місця проживання особи, наданого відділом реєстрації місця проживання Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми», [PERSON], [INFO], з 06.02.1996 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.17). Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності. Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. [PERSON] вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. [PERSON] вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] від 25.06.2018 року, складеного громадським квартальним комітетом №44 та засвідченого печаткою Департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради, [PERSON] не проживає за адресою: [INFO]; за вказаною адресою проживає одна матір [PERSON] Враховуючи викладене, а також те, що позивач [PERSON] належними та допустимими доказами довела, що [PERSON] з 2015 року, без поважних причин, не проживає в житловому будинку за адресою: м. Суми, вул. Янки Купала, буд. 34, однак залишається бути зареєстрованим за вказаною адресою, що позбавляє позивача можливості отримати субсидію на оплату комунальних послуг і тим самим порушує права володіння, користування і розпорядження належним їй майном, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання [PERSON], на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, таким, що втратив право користування житловим будинком №34 по вул. Я.Купала в м. Суми. Крім того, відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог матері [PERSON] не заперечує. Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин,

Outcome: approved