Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1-5), посилаючись на наступні обставини. 17.07.1994 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.12.2019 року було розірвано. У період шлюбу вони за спільні кошти придбали житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який за спільною домовленістю був зареєстрований на ім`я її чоловіка - [PERSON] . Вказане підтверджується договором купівлі-продажу від 26.07.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гульбандян Л.В., зареєстровано в реєстрі за №3338. Вважає, що вказане майно належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності порівну. Добровільно поділити майно відповідач відмовляється. Враховуючи викладене, просить поділити між нею та [PERSON] спільне сумісне майно подружжя, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] , який зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26 липня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гульбандян Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3338, визнавши за нею - [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , яке складається з: А-житлового будинку шл/бл. обкл. цегл., житловою площею - 61,1 кв.м., загальною площею - 119,2 кв.м.; Б- сараю ракуш., В-входу в підвал цегла, 1-4 - спорудження. Ухвалою судді від 23.02.2021 року клопотання [PERSON] про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін задоволено; позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.33,34). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 23.02.2021 року направлено позивачу та отримано нею (а.с.35). Копію ухвали судді від 23.02.2021 року з копією позову та додатками направлено відповідачу за його останнім місцем реєстрації (а.с.32,35). До суду повернувся конверт, як не вручений за закінченням строку зберігання (а.с.37). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач повідомлений про розгляд справи, належним чином, відзив на позов не подав. Ухвалою судді від 06.07.2021 року позовну заяву вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. 14.07.1994 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а.с.11 - копія свідоцтва). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.12.2019 року по справі № 182/6707/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано (а.с.12 - копія рішення). Як вбачається з копії Договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 26.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гульбандян Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3338 (а.с.13,13-на звороті), [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який складається з: А-житлового будинку шл/бл. обкл. цегл., розміром житлової площі - 61,1 кв.м., загальної площі - 119,2 кв.м, Б- сараю ракуш., В-входу в підвал цегла, 1-4 - спорудження. Вказане також підтверджується іншими матеріалами справи а.с.14 - копія заяви [PERSON] від 26.07.2005 року, а.с.15 - копія Витягу з Державного реєстру правочинів №1272551 від 26.07.2005 року, а.с.16 - копія Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №4217323 від 26.07.2005 року, а.с.17 - копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8180009 від 29.08.2005 року, а.с.21-22 - Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №241217007 від 21.01.2021 року. Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] виготовлено на ім`я [PERSON] (а.с.18-20). Згідно матеріалів справи (а.с.7,8,23,24), [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1,2 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який складається з: А-житлового будинку шл/бл. обкл. цегл., розміром житлової площі - 61,1 кв.м., загальної площі - 119,2 кв.м, Б- сараю ракуш., В-входу в підвал цегла, 1-4 - спорудження, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний у період шлюбу. А тому незалежно від того, що спірне нерухоме майно було зареєстроване на ім`я [PERSON] , воно належить сторонам у рівних частках. Суд вважає за можливе позов задовольнити, поділити між [PERSON] та [PERSON] спільне сумісне майно подружжя, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , що зареєстрований за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гульбандян Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3338, наступним чином: - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який складається з: А-житлового будинку шл/бл. обкл. цегл., розміром житлової площі - 61,1 кв.м., загальної площі - 119,2 кв.м, Б- сараю ракуш., В-входу в підвал цегла, 1-4 - спорудження; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який складається з: А-житлового будинку шл/бл. обкл. цегл., розміром житлової площі - 61,1 кв.м., загальної площі - 119,2 кв.м, Б- сараю ракуш., В-входу в підвал цегла, 1-4 - спорудження. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову (а.с.6).

Outcome: approved