Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. Вимоги обґрунтувала тим, що з 11 серпня 2010 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 12 лютого 2013 року Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені, проживають вони окремо, син проживає разом з нею і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій змінивши свої позовні вимоги просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі, яка складатиме 1500 грн. щомісяця. Одночасно просить розглядати справу без її присутності. Відповідач у судове засідання також не зявився, надав заяву, в якій погоджується сплачувати на утримання [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно до його повноліття. Просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11 серпня 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 12 лютого 2013 року розірваний рішенням Знамянського міськрайонного суду (а.с.8,9). Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Дитина проживає з матірю (а.с. 10), у добровільному порядку батько матеріальної допомоги на утримання сина надавати не бажає. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року№ 1801-VIII, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. 30 % від вказаних сум складає приблизно 510 грн. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON], та враховуючи обставини, передбачені ч.1 ст.182 СК України, зокрема, матеріальне становище сторін, відсутність даних стосовно незадовільного стану здоровя відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати, а також факту визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає можливим встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначеній позивачем достатньою в сумі 1500 грн. щомісячно, проти чого не заперечує і відповідач. Вказаний розмір аліментів не є меншим 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на 2017 рік для дитини відповідного віку. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved