overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, несумісності характерів. По спільній згоді прийняли рішення розірвати шлюб , оскільки шлюбні відносини між ними фактично припинені. Вважає, що їх подальше спільне життя та примирення неможливе, оскільки втрачені всі можливі звязки, а тому просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати разом з нею. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначає , що на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03.09.1995 року в Заболотцівській сільській раді Іваничівського району , актовий запис № 6 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с. 5). Від спільного проживання у них 17 березня 2002 року народилася дочка [PERSON], а 23 грудня 2008 року син [PERSON]. ( а.с. 6,7). Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останнього року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дітей залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, поваги , спільних поглядів на життєві цінності, несумісності характерів. З даного приводу виникали суперечки, вони стали чужими одне одному, не можуть знайти спільних рішень в побуті, протягом останніх кількох місяців проживають окремо, спільно господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, їх відновлення не бажають. Вважає, що їх подальше спільне життя та примирення неможливе, а тому просить шлюб розірвати, терміну для примирення не надавати. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. Одночасно доповнила свої вимоги і просить дітей залишити проживати разом з нею та стягнути на її користь понесені судові витрати. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначає , що позов визнає, на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 листопада 2002 року в Грядівській сільській раді Іваничівського району Волинської області , актовий запис № 14 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] ( а.с. 5). Від спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON] ( а.с.7), а [INFO] - син [PERSON].( а.с.8) Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останніх кількох місяців проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 487, 20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 400,00 грн., а разом - 887,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, внаслідок чого відбувалися сварки, які привели до того, що вони виявилися чужими людьми. На протязі останнього року проживають окремо, спільно господарства не ведуть , шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що їх подальше спільне життя та примирення неможливе, оскільки відносини мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування, а тому просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати разом з нею. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначає , що на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 липня 2012 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції , актовий запис № 969 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с. 5). Від спільного проживання у них 23 травня 2013 року народився син [PERSON] ( а.с. 7). Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останнього часу проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дитину залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, спричиненням побутових проблем та шляхів їх вирішення. На протязі останнього року проживають окремо, спільно господарства не ведуть , шлюбних відносин не підтримують. В такий спосіб відповідач залишив без належної уваги дитину. Вважає, що їх подальше спільне життя та примирення неможливе, оскільки втрачені всі можливі звязки, а тому просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати разом з нею. Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначає , що на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 серпня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції , актовий запис № 42 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с. 5). Від спільного проживання у них 25 грудня 2007 року народилася дочка [PERSON]. ( а.с. 6) Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останнього року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дитину залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, спільних інтересів, вони втратили повагу один до одного. На протязі останніх семи років проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, їх відновлення не бажає, спільно господарства не ведуть, тобто їхній шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що подальше спільне життя та примирення неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати разом з нею. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Одночасно подала клопотання про стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 1640 грн. Від відповідача також надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, де також зазначає , що позов визнає , на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 листопада 2001 року в Радовичівській сільській раді Іваничівського району , актовий запис № 3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] ( а.с. 4). Від спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON], а [INFO] - дочка [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. ( а.с. 5,6) Сімейне життя у сторін не склалося, на протязі останніх семи років подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, проживають окремо, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дітей залишити проживати з позивачем. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат в розмірі 1640,00 грн. , а саме : судового збору в розмірі 640,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. підлягає до задоволення, оскільки підтверджується відповідними квитанціями .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, спільних інтересів, існування протилежних понять щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та жінкою. Більше двох років проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, їх відновлення не бажає, спільно господарства не ведуть, тобто їхній шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що подальше спільне життя та примирення неможливе, а тому просить шлюб розірвати, малолітнього сина [PERSON] залишити проживати разом з нею. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати. Від відповідача також надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, де також зазначає , що позов визнає , на розірвання шлюбу згідний. Відповідно до ч. 2 ст. 158 Цивільно-процесуального кодексу України - особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Випадки відкладення розгляду справи, передбачені ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України, відсутні. Тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 квітня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції Волинської області , актовий запис № 19 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ( а.с. 3). Від спільного проживання у сторін [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. ( а.с. 4) Сімейне життя у сторін не склалося, на протязі останніх двох років подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, проживають окремо, тобто шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дитину залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, спільних інтересів, існування протилежних понять щодо розуміння сімї та відносин між чоловіком та жінкою. З березня 2015 року шлюбних відносин не підтримують, їх відновлення не бажає, тобто їхній шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що їх подальше спільне життя та примирення неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати разом з нею. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить шлюб розірвати, додатково пояснила, що після наданого судом терміну для примирення змін на краще не відбулося, шлюбні відносини між ними не покращилися . Відповідач в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу згідний. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 серпня 2004 року у Грядівській сільській раді Іваничівського району Волинської області , актовий запис № 7 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ЕГ № 073686 ( а.с. 4). Від спільного проживання у сторін 29 серпня 2004 року народився син [PERSON], а 31 березня 2012 року син [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження. ( а.с.8,9) Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останнього року подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, тобто шлюб носить лише формальний характер. Судом було надано сторонам строк для примирення. За час наданого судом строку для примирення змін у сімї на краще не відбулося, бажання зберегти шлюб ні позивач, ні відповідач не виявили. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дітей залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності між ними спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сімї і відносин між чоловіком та дружиною, відсутності поваги один до одного. Крім того, відповідач зловживає алкоголем, на грунті чого постійно виникають сварки , скандали . Дана ситуація привела до того, що шлюб існує лише формально, шлюбних відносин не підтримують, спільно господарство також не ведуть. Вважає, що їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя неможливе, а тому просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати разом з нею. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, і додатково пояснила, що після двічі наданого судом терміну для примирення змін на краще не відбулося, відносини не покращилися . Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки невідомі, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 березня 2005 року у Соснинській сільській раді Іваничівського району Волинської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ № 001510 ( а.с. 4). Від спільного проживання у них 30 травня 2005 року народилася дочка [PERSON], 30 грудня 2007 року дочка [PERSON], а 10 травня 2011 року син [PERSON]. ( а.с. 5-7) Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останнього часу відносини між ними погіршилися, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, спільно господарства не ведуть, тобто шлюб носить лише формальний характер. Судом двічі було надано сторонам строк для примирення. За час наданого судом строку для примирення змін у сімї на краще не відбулося, бажання зберегти шлюб ні позивач, ні відповідач не виявили. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дітей, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, дітей залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved