Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що вона є валсницею частки квартири за адресою [ADDRESS] . За проханням матері вона зареєструвала у вказану квартиру свого брата - відповідача у справі [PERSON] . Він був зареєстрований для того, щоб вказати вказану адресу в колонії, де він відбував покарання, з метою УДЗ на його прохання, проте після звільнення у вказаній квартирі не зявляється, причину відсутноісті не повідомляє, не бере участі в утриманні квартири, чим порушує права інших осіб, які зареєстровані у вказаній квартирі. В зв`язку з чим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, де наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, відзив на позов суду не надав, але надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та про не заперечення проти задоволення позову. Представник ХМР надав письмові пояснення, де просив справу розглядати за його відсутсності. Третя особа [PERSON] до суду не з`явився. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. З`ясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає встановленими наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06 вересня 1994 року № 1-94-20908-м-1 власниками квартири [ADDRESS] - є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] , спадщина після нього не прийнята. Відповідно до акту про не проживання від з08 червня 2018 року ( а.с.9) [PERSON] за вказаною адресою ніколи не мешкав та не мешкає, його особистих речей за вказаною адресою не має. На виконання ухвали суду надана інформація Шевченківським РВ ГУНП у Харківській області, що відповідно до висновку від 26 лютого 2018 року стосовно [PERSON] припинено розслідування за фактом втрати спецзасобу « Форт 12Р» 9 калібру, так як за вказаною адресою [PERSON] не мешкає, місце знаходження його не встановлене. Відповідно до довідки НКП « Міська поліклініка № 26» ХМР від 19 червня 2020 року [PERSON] серед пацієнтів поліклініки № 26 не значиться, декларація про медичне обслуговування відсутня. Відповідно до руху коштів на рахунках [PERSON] встановлено, що вони відкриті у Львівському регіональному управління Західного РДРБ АТ « УКРСИББАНК». Із виписки про рух коштів вбачається отримання [PERSON] соціальних виплат саме у львівському регіоні з серпня 2017 року. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік (ст.405 ЦК України). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням (ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-IV). За таких обставин, враховуючи конституційне право власника володіти, користуватись та распоряджатись своїм майном на власний розсуд, зокрема сплачувати за спожиті комунальні послуги за себе та осіб які фактично проживають в квартирі та те, що без судового рішення скасувати реєстрацію непроживаючої за адресою особи фактично не можливо, суд прийшов до висновку про задоволення позову. За ч. 1, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved