Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування, що на підставі договору дарування, посвідченого Державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Лівійським О.С., 06 січня 1998 року, вона набула права власності на приватизовану квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] . 16 листопада 2006 року відповідач була зареєстрована в її квартирі, але вже більше року вона в ній не проживає, не приймає участі в утриманні квартири, не сплачує комунальні платежі та інші платежі. Вона проживає окремо, де саме їй не відомо, до її дому не приїжджає, ніяких зв`язків з нею у не має. Зніматися з реєстраційного обліку за місце проживання у її квартирі, відповідач у добровільному порядку відмовляється. Відповідно довідки виданою Синельниківською міською радою від 14.07.2020 року, вбачається, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але згідно довідки, про встановлення факту фактичного проживання, виданою головою правління ОСББ «Дружний» 06.08.2020 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS] з серпня 2019 року та по теперішній час фактично ніхто не проживає. Тому вважає, що відповідач [PERSON] створює їй перешкоди у здійсненні її права користування спірною квартирою. Просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування своїм майном шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився по невідомій суду причині. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору дарування, посвідченого Державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Лівійським О.С., 06 січня 1998 року, [PERSON] набула право власності на приватизовану квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої головним спеціалістом відділу реєстрації Синельниківської міської ради 14 липня 2020 року за адресою: [ADDRESS] з [INFO] зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки ОСББ «Дружний» від 06 серпня 2020 року за адресою: [ADDRESS] з серпня 2019 року по теперішній час ніхто не проживає. У відповідності до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. \~\~\~ Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~ст..7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання відповідача таким,\~що втратив\~право користування\~квартирою,\~розташованою за\~адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідач не проживає у даному будинку, більше одного року без поважної причини. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved