Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 2000 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Під час їх спільного проживання у них [INFO] року народилася дочка [PERSON], яка перебуває на її утриманні. 28 червня 2002 року зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Володарського районного суду Київської області від 26 листопада 2012 року. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, а тому просила стягнути з нього аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень або в розмірі ? частини від заробітку щомісячно до досягнення дочкою повноліття. До початку розгляду справи позивач подала заяву, в якій позовні вимоги уточнила і просила прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала, в поясненнях послалася на обставини, викладені в поданій до суду позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вважає розмір аліментів, визначений позивачем, завеликим, оскільки не має постійного заробітку, отримувані періодичні доходи не дозволяють сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі, що не перевищує 650 гривень. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони являються батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 13 лютого 2001 року Шандрівською сільською радою Миронівського району Київської області. З 28 червня 2002 року сторони перебували у шлюбі. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 26 листопада 2012 року шлюб розірвано. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Цей обов'язок закріплений у ст.ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 180-201 Сімейного кодексу України. На підставі положень ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. Згоди щодо утримання дочки сторонами не досягнуто. В даний час їх дочка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 171, виданою 29 липня 2014 року виконавчим комітетом Шандрівської сільської ради Миронівського району Київської області. Оскільки обов'язки по утриманню дитини батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку. Відповідно до частини 1 статті 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує ті обставини, що батько дитини не працює, проте являється працездатним та має задовільний стан здоров»я, не має на утриманні інших осіб. Інших обставин, передбачених ст. 182 Сімейного Кодексу України, які мають істотне значення та повинні братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів, відповідач не вказав. За ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи із змісту вказаної норми, кожен з батьків зобов'язаний витрачати на утримання дитини не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму. Меншого розміру явно не достатньо для забезпечення фізичного, духовного розвитку. Позивачем не зазначено обставин, за яких розмір аліментів, що підлягають стягненню на її користь, має бути визначений в сумі 1500 гривень, та не надано доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі. З урахуванням вказаних обставин суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 80, 84, 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved