Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту, мотивуючи позовні вимоги тим, що їй на підставі договору дарування від 06.05.2004 року, на праві власності належить 22/50 частин будинковолодіння [ADDRESS]. Іншими співвласниками будинковолодіння є відповідач - в частині 13/50 будинковолодіння, та [PERSON] - в частині 2/5, що підтверджується технічним паспортом на будинковолодіння виготовленим КП «ВМБТІ» від 30.11.2009 року. За вказаним будинковолодінням згідно рішень Вінницької міської ради № 25/900 від 21.09.1955 року була зареєстрована земельна ділянка площею 980 кв.м. Згідно з рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 06.05.2008 року, між сторонами було встановлено порядок користування земельною ділянкою. [PERSON] виділено земельну ділянку площею 128,0 кв.м., [PERSON] - площею 173,0 кв.м., в спільному користуванні залишено прохід площею 18,0 кв.м. Однак водопостачання до частки будинковолодіння позивача проходить по земельній ділянці, якою користується відповідач, що підтверджується проектом ТУ об'єднання «Вінницяводопровод» від 04.07.1985 року та актом №02/2387 балансової приналежності водопровідних каналізаційних мереж і меж технічного обслуговування від 25.04.2013 року, актом № ОУ-0004703 здачі-прийняття робіт (надання послуг). Разом з тим до належної позивачу частки будинковолодіння належить і вигрібна яма та надвірна вбиральня, під'їзд та прохід з вулиці до яких в інший спосіб, крім як через земельну ділянку, якою користується відповідач, неможливий, оскільки на мережі водогону гр. [PERSON] встановлено металевий контейнер, який унеможливлює будь-який підхід для обслуговування існуючої мережі водопостачання та водовідведення вигрібної ями та вбиральні. На підставі вищевикладеного позивач звернулася до суду з позовом та просила: встановити постійний безоплатний земельний сервітут на право експлуатації існуючих ліній водопостачання та водовідведення на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS], площею 15 кв.м. згідно варіанту №1 (додаток №2) висновку судової земельно-технічної експертизи виготовленого ТОВ «Подільський центр судових експертиз» 26.12.2013 року за №38; встановити постійний безоплатний сервітут на право проїзду до вигрібної ями та надвірної вбиральні « 3» на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] площею 50 кв.м. згідно варіанту №1 додаток №3 висновку судової земельно-технічної експертизи виготовленого ТОВ «Подільський центр судових експертиз» 26.12.2013 року за №38. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2014 року було задоволено заяву позивача та залишено без розгляду позовні вимоги в частині щодо встановлення постійного безоплатного сервітуту на право проїзду до вигрібної ями та надвірної вбиральні « 3» на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] площею 50 кв.м. згідно варіанту №1 додаток №3 висновку судової земельно-технічної експертизи виготовленого ТОВ «Подільський центр судових експертиз» 26.12.2013 року за №38. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги щодо встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту на право експлуатації існуючих ліній водопостачання та водовідведення на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS], площею 15 кв.м. згідно варіанту №1 (додаток №2) висновку судової земельно-технічної експертизи виготовленого ТОВ «Подільський центр судових експертиз» 26.12.2013 року за №38, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково суду пояснили, що відповідач встановив на земельній ділянці, яка перебуває в його користуванні металевий контейнер, що є перешкодою для проїзду до будинковолодіння позивача та заважає обслуговуванню існуючої лінії водопроводу. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та у задоволенні позову просили відмовити. Додатково суду пояснили, що будинковолодіння сторін забезпечуються водою з одного водопроводу, який був проведений ще колишніми власниками будинків. При цьому позивач до відповідача щодо наявності будь-яких перешкод у користуванні водогоном не звертався, спорів з цього приводу не виникало. Вигрібна яма позивача розташована на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні відповідача, проте жодних перешкод позивачу в її обслуговуванні не чиниться. Перешкод у користуванні спільним водопроводом також позивачу не чиниться. Металевий контейнер розташований на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні відповідача, та розміщений на поверхні земельної ділянки над водопроводом, а тому не заважає в обслуговуванні водогону та його нормальній роботі, так як водопровід прокладено під землею. Жодних звернень з боку позивача чи обслуговуючої організації щодо несправності водопроводу саме під металевим контейнером до відповідача не було, а тому на даний час контейнер не створює перешкод позивачу в експлуатації водопроводу. Крім того, основний розподільний вентиль водогону перебуває в будинковолодінні саме позивача, а не відповідача. Тому відповідач фізично не має змоги чинити перешкоди позивачу у користуванні водопроводом та у його обслуговуванні. Необхідності встановлення сервітуту для можливості користування водопроводом для позивача немає, оскільки водогін вже був розташований на території земельної ділянки, якою користується відповідач і спорів з цього приводу ніколи не виникало. Цим же водопроводом користується і відповідач, і саме позивач надавала дозвіл на приєднання будинковолодіння відповідача до існуючої мережі водопостачання. Тому розташування водопроводу на земельній ділянці, що перебуває у користуванні відповідача, та його прокладення до будинковолодіння позивача через цю земельну ділянку відповідає також інтересам і самого відповідача, оскільки він також користується вказаним водопроводом. Представник відповідача - Вінницької міської ради, позов не визнала, суду пояснила, що металевий контейнер не є капітальною спорудою, а тому не заважає в обслуговуванні водопроводу. Крім того, зазначила, що в компетенцію квартальних комітетів не входить надання висновків щодо порушення норм інсоляції будинків при візуальному обстеженні. Встановлений металевий контейнер не може порушувати норм інсоляції будинковолодіння позивача, оскільки він розташований біля будинку відповідача, що вбачається із схематичних планів будинковолодіння за вказаною адресою, що містяться в матеріалах висновку судової земельно-технічної експертизи виготовленого ТОВ «Подільський центр судових експертиз» 26.12.2013 року за №38. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача вказала на те, що сторони не звертались до Вінницької міської ради у встановленому законом порядку із заявами про приватизацію виділених їм рішенням суду у користування земельних ділянок. Тому у задоволенні позову слід відмовити, оскільки сторони не є власниками вказаних земельних ділянок і не можуть ставити один до одного вимоги про встановлення земельних сервітутів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено та сторонами не заперечуються обставини щодо належності позивачу на підставі договору дарування від 06.05.2004 року 22/50 частин будинковолодіння [ADDRESS]. (а.с. 6-8). Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], співвласниками будинковолодіння є [PERSON] - в частині 13/50 будинковолодіння, та [PERSON] - в частині 2/5 (а.с. 8-11). Згідно із рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 06.05.2008 року, встановлено порядок користування земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS], згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 42 від 07.03.2008 року (додаток №2). Виділено [PERSON] земельну ділянку площею 128,0 кв.м. Виділено [PERSON] земельну ділянку площею 173,0 кв.м., залишено в спільному користуванні між [PERSON], та [PERSON], прохід площею 18,0 кв.м. (а.с. 12-14). Сторонами також не заперечується та обставина, що на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні відповідача, останнім був встановлений металевий контейнер (а.с. 117-120). Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Згідно із ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Відповідно до ст. 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Відповідно до ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Статтею 402 ЦК України та ст. 100 ЗК України, передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Водопостачання до частки будинковолодіння позивача проходить по земельній ділянці, якою користується відповідач, що підтверджується проектом ТУ об'єднання «Вінницяводопровод» від 04.07.1985 року №02/2387, актом балансової приналежності провідних каналізаційних мереж і меж технічного обслуговування від 25.04.2013 року, актом № ОУ-0004703 здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а.с. 15-19) та висновком судової земельно-технічної експертизи виготовленого ТОВ «Подільський центр судових експертиз» 26.12.2013 року за №38. Відповідно до висновку № 38 судової земельно-технічної експертизи від 26.12.2013 року, труба водопостачання домоволодіння [ADDRESS] проходить по прибудинковій території та входить до приміщення кухні 4-1, що належить [PERSON], водопостачання квартири [NUMBER] ([PERSON]) здійснюється через квартиру [NUMBER] ([PERSON]). Скидання стоків із квартир сторін здійснюється у вигрібні ями, які розташовані на земельній ділянці, яка виділена у користування [PERSON] (а.с. 88-121). Під час розгляду даної цивільної справи судом не встановлено та сторонами суду не надано доказів щодо необхідності встановлення для позивача постійного безоплатного земельного сервітуту на право експлуатації існуючих ліній водопостачання та водовідведення на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS], площею 15 кв.м. згідно варіанту №1 (додаток №2) висновку судової земельно-технічної експертизи виготовленого ТОВ «Подільський центр судових експертиз» 26.12.2013 року за №38. В судовому засіданні сторонами визнана та не заперечувалась та обставина, що сторони, раніше користувались і станом на теперішній час спільно користуються існуючими лініями водопроводу та водовідведення, які були проведені по території земельної ділянки, яка на підставі рішення Староміського районного суду м.Вінниці від 06.05.2008 року перебуває у користуванні відповідача. При цьому сторонами не заперечувалась і та обставина, що позивач не сплачує будь-яких коштів відповідачу за користування водопроводом. Таким чином, судом встановлено, що спір між сторонами з приводу встановлення земельного сервітуту на право експлуатації існуючих ліній водопостачання та водовідведення відсутній. Фактично спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем [PERSON] щодо встановлення для позивача сервітуту на право проходу (проїзду) до її частини будинковолодіння по території земельної ділянки, що перебуває у користуванні відповідача, оскільки як було з'ясовано судом, відповідач [PERSON] не чинить перешкод позивачу в експлуатації та обслуговуванні вже існуючої мережі водопостачання, яка прокладена до будинків обох сторін за вказаною адресою. Наведене підтверджується як поясненнями самих сторін та їх представників, так і доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема відповіддю виконавчого комітету Староміської районної ради м.Вінниці та п.п. 1.1., 5.1 проекту договору про встановлення земельного сервітуту від 29.04.2013 року, з яким позивач зверталась до відповідача з метою врегулювання спірного питання (а.с. 22, 28-30). Проте позовні вимоги щодо встановлення для позивача сервітуту на право проходу (проїзду) до її частини будинковолодіння по території земельної ділянки, що перебуває у користуванні відповідача, позивачем до відповідача не пред'являлись та не були предметом судового розгляду у даній цивільній справі. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини у справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed