Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений 16.03.2013 року між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем не можливе, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюбні відносини фактично припинені, з 2016 року вони проживають окремо, сімя, розпалася остаточно і відновлення її неможливе. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, - [PERSON], [INFO]. Майнового спору між ними немає. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, при розлученні залишити наявне прізвище. Ухвалою суду від 28 березня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання на 16 квітня 2018 року. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, підтримує заявлені вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Судом встановлено, що 16.03.2013 року Виконавчим комітетом Комсомольської міської ради Старобешівського району Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та Єрмураки (після шлюбу [PERSON]) Лівією Анатоліївною, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 314908, актовий запис № 17. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 531607, виданим Виконавчим комітетом Комсомольської міської ради Старобешівського району Донецької області 11 червня 2013 року, актовий запис № 57. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя фактично припинило спільне проживання і сімейне життя, сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За клопотанням, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище «Алексєєнко». Враховуючи викладене,

Outcome: approved