Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки, посилаючись на те, що вона є власником частини домоволодіння за адресою м. Черкаси, вул. Атамановського, 27, іншим землекористувачем частини цього домоволодіння є відповідач. Вони мешкають у одному домоволодінні, яке є поділеним на дві частини та мають окремі входи. Також вони мають окремі земельні ділянки на праві особистої власності, які розмежовані цегляним парканом, котрий визначає розмір, конфігурацію та площу земельної ділянки кожної сторони. Однак вона з боку відповідача зазначає перешкод у землекористуванні, а саме у відповідача на земельній ділянці ростуть два дерева, які затіняють гілками її земельну ділянку, овочеві рослини та культурні квіти, що позбавлені належного зростання та визрівання. Тобто це є перешкодою у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Оскільки добровільно спір з відповідачем вирішити не можливо, звернулась за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд зобовязати відповідача зрізати під корінь стовбури 2-х дерев, які ростуть на його земельній ділянці по вул. Атамановського, 27/2 в м. Черкаси та затіняють і проникають гілками на земельну ділянку позивача. Або пересадити вказані два дерева на відстань не менше 3 метрів від межі земельної ділянки позивача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що дерева про які зазначає позивач, ніяким чином не порушують право користування земельною ділянкою позивачем, оскільки не затіняють її. Земельна ділянка знаходиться з південної сторони, а тому дерева ніякого впливу на затінення не мають. Він щовесни обрізає гілки дерев. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами земельного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до договору купівлі-продажу, позивачу належить на праві приватної власності ? частина житлового будинку по вул. Атамановського, 27 в м. Черкаси. Власником іншої частини будинковолодіння є відповідач. Відповідно до рішення № 490 від 24.05.1956 року за домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 600 кв. м. Статтею 103 ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Добросусідства являє собою сукупність прав власників та користувачів земельних ділянок на найбільш повне, безпечне та комфортне користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення. Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджує, що з боку відповідача зазначає перешкод у землекористуванні, а саме у відповідача на земельній ділянці ростуть два дерева, які затіняють гілками її земельну ділянку, овочеві рослини та культурні квіти, що позбавлені належного зростання та визрівання. Одне дерево знаходиться на відстані від сусідньої межі близько 0,90 м., а друге дерево на відстані 1,5 м. Тобто це є перешкодою у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст.105 ЗК України\~у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. За своєю правовою природою право відрізати гілки та коріння, які перешкоджають використанню ділянки за цільовим призначенням, є формою самозахисту, реалізація такого права є правомірною дією. Виходячи із встановлених обставин та приймаючи до уваги вказану норму, суд приходить до висновку, про відсутність спору з цього приводу, оскільки позивачка має правові підстави у випадку порушення таким способом її права користуватись земельною ділянкою - самостійно попередити пошкодження. Главою 17 ЗК України\~«Добросусідство» встановлені зокрема й права та обов'язки власників та землекористувачів земельних ділянок. Проте, позивач не надала належних та допустимих доказів, передбачених ст.ст.\~57,\~58 ЦК України, в підтвердження своїх доводів щодо недотримання правил добросусідства з боку відповідача. Згідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні позивачці неодноразово було роз'яснено її права та обов'язки стосовно доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, необхідність надання доказів суду. Однак позивач та її представник наполягали на розгляді позову згідно поданих доказів - Акту обстеження від 05.10.2015 року, складеного за участю позивача, її представника та сусідства фотокарток, які належним чином не підтверджують здійснення відповідачем перешкод в належному користуванні власністю позивачем та порушення правил добросусідства. Так, зокрема на фотокартках, які долучені до матеріалів справи зображена позивач, яка знаходиться біля свого будинковолодіння, загальний вигляд земельної ділянки з насадженнями та місцезнаходження дерев відповідача. Будь-яких інших належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог позивачем не надано. Більше того, кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати лише ті дерева, які стоять на спільній межі (ч. 2 статті 109 ЗК України) Проте, заявляючи вимогу зрізати дерева (ліквідувати) позивач сама стверджує, що вони ростуть на земельній ділянці відповідача, а не на межі. За таких обставинах, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами у справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивач не довів в судовому за сіданні порушення своїх прав зі сторони відповідача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні його позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed