Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею права на земельну частку (пай) розміром 5,37 умовних кадастрових нектарів, розташованої на території Вовківської сільської ради Кегичівського району Харківської області, що належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0112006, зареєстрованого у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Кегичівською районною державною адміністрацією по КСП ім. Паризької комуни за №6 від 10 серпня 1997 року. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, та: позивач про підтримання позову, залишення судових витрат за нею; представники відповідачів та третьої особи про його визнання. Згідно з позовом, відповідно до протоколу №5 від 16 травня 2001 року Вовківської сільської ради Кегичівського району комісією з врегулювання земельних відносин було прийнято рішення про перепаювання землі КСП імені Паризької комуни Кегичівського району та розпаювання внутрішньогосподарського фонду колективної власності КСП імені Паризької комуни Кегичівського району. Позивач працювала в КСП ім. Паризької комуни та була включена до списку громадян членів КСП ім. Паризької комуни, що додавався до державного акту на право колективної власності на земельну ділянку КСП ім. Паризької комуни за своїм дошлюбним прізвищем, як [PERSON], під номером 6, що підтверджується копією (витягом) із списку та довідками №14 від 24 січня 2017 року та №№14, 15 від 24 січня 2017 року, що додаються до позову. Прізвище позивача [PERSON] було змінене на прізвище [PERSON], в звязку із вступом у шлюб. Кегичівською районною державною адміністрацією було виготовлено на імя позивача сертифікат на земельну частку (пай) серії ХР №0112006 по КСП ім. Паризької комуни, площа земельної ділянки 5,37 умовних кадастрових гектарів, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10 серпня 1997 року за№6, який за невідомих обставин був втрачений позивачем. Факт виготовлення та видачі на руки сертифікату на право на земельну частку (пай) на імя позивача також підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Кегичівському районі Харківської області від 20 листопада 2015 року. Цією ж довідкою підтверджено, що державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату у відділі відсутній та позивачеві не видавався. Згідно рішення №4 Вовківської сільської ради Кегичівського району Харківської області від 09 січня 2002 року «Про надання у приватну власність земельних часток (паїв), виділених із земель колективної власності КСП ім. Паризької комуни та про складання державних актів приватної власності на землю» виконавчий комітет Вовківської сільської ради Кегичівського району Харківської області вирішив надати у приватну власність земельні частки (паї) в розмірі 5,37 умовних кадастрових гектарів кожному, по контурах, в тому числі в контурі №8 (запис №58 списку) [PERSON], згідно сертифікату ХР №0112006. В листопаді 2016 року позивач подала оголошення в районну газету «Наш край» про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0112006, який, в звязку із втратою, слід вважати недійсним. Із заявою про надання позивачеві дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивач звернулася до Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, звідки отримала відповідь від 28 грудня 2016 року №01-32/4258 про те, що в звязку із втратою документа, що посвідчує право на земельну частку (пай), надати такий дозвіл райдержадміністрація не може та було рекомендовано звернутися до суду для визнання права на земельну частку (пай), а після визнання права повторно подати документи для отримання дозволу на розроблення землевпорядної документації. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує ст. 392 ЦК України, п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних частко (паїв) щодо визначення правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) та права звернення до суду у разі втрати такого документа. У судовому засіданні досліджені: копія паспорта та ІПН [PERSON] (а.с.5,6); копія свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] (а.с.7); копія виписки з протоколу №5 від 16 травня 2001 року комісії з врегулювання земельних відносин Вовківської сільської ради (а.с.8-11); довідки СТОВ «Надія» від 24 січня 2017 року №14,15 про роботу [PERSON] в господарстві та про реорганізацію радгоспу ім. Паризької комуни в СВК «Вовківка» та СТОВ «Надія» (а.с.12,13); довідка відділу Держгеокадастру у Кегичівському районі Харківської області від 20 листопада 2015 року №31-20.22-0.3-476/2-15 про видачу сертифікату [PERSON] (а.с.14); копія рішення №4 від 09 січня 2002 року виконавчого комітету Вовківської сільської ради Кегичівського району Харківської області «Про надання у приватну власність земельних часток (паїв), виділених із земель колективної власності КСП ім. Паризької комуни та про складання державних актів приватної власності на землю» (а.с.15-18); примірник газети «Наш край» від 26 листопада 2016 року №94 (9770) (а.с.19,20); копія листа Кегичівської РДА від 28 грудня 2016 року №01-32/4258 про відмову у наданні дозволу на виготовлення правовстановлюючої документації на землю (а.с.21). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельні частки (паї), одержані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості). Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08 серпня 1995 року визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки відповідачі позов визнали, суд виходить з того, що це визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у рішенні посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи заяву позивача, підстав для розподілу судових витрат немає.

Outcome: approved