Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 15 листопада 2003 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, почуття кохання давно втрачено. Досить тривалий час проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам обох з подружжя. Вважає що такий формальний шлюб зберігати недоцільно, просила прийняти рішення про його розірвання. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 10 квітня 2019 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не подав. У судове засідання позивач не з`явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, від позову не відмовилася, повідомила, що з 15 жовтня 2018 року шлюбних відносин з відповідачем не підтримують, проживають окремо. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 15 листопада 2003 року. Від шлюбу дітей не мають. Такі обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Коритищенською сільською радою Миронівського району Київської області. Встановлено, що між сторонами як подружжям фактично не існує сімейних стосунків. Шлюбні відносини між подружжям припинені через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Сторони не змогли створити в сім`ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Відсутність взаєморозуміння та довіри призвели до втрати почуття поваги та любові між подружжям. З 15 жовтня 2018 року сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, наміру на примирення і збереження сім`ї не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім`я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. При подачі позову позивачем було сплачено 768 гривень 40 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved