Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони проживали у зареєстрованому шлюбі з 24.02.1996 року, на даний час спільно не проживають. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], 15.06.1997 р. н. та [PERSON], 07.08.2003 р. н., які проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати своїх дітей, у звязку з чим позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі по 25% всіх видів заробітку щомісячно на кожного, але не менше мінімального розміру аліментів на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дня предявлення позову та досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, на адресу суду надійшла письмова заява, в якій позивач просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. \~ Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії І-КГ №158571, виданого повторно 10 липня 2013 року, позивачка та відповідач є батьками [PERSON], який народився 15 червня 1997 р. та свідоцтва про народження І-БК №225983, виданого 07 вересня 2003 року батьками неповнолітнього [PERSON], 07.08.2003 р. н. Як вбачається з позовної заяви, діти проживають з матірю [PERSON] та знаходяться на її утриманні, це підтверджується довідкою з місця проживання від 24.03.2015 №382, виданою Бехтерською сільською радою Голопристанського району Херсонської області. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, передбачено що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], 07.08.2003 р. н. в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], 15.06.1997 р. н., який 15.06.2015 р. досяг повноліття. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial