Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з матір»ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що з 14 листопада 2008 року по 03 березня 2017 року позивач перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу, [INFO] народився син [PERSON]. За рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2017 року шлюб розірвано. При зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу, питання щодо визначення місця проживання дитини не ставилося. Після розлучення син залишився проживати з позивачем за адресою: [ADDRESS], яка на той час належала колишньому чоловікові - [PERSON] Однак, у зв'язку з набранням судовими рішеннями про стягнення з [PERSON] на користь кредиторів коштів по борговим зобов'язанням на суму понад 7 мільйонів гривень та пред'явленням виконавчих листів до виконання і як наслідок звернення стягнення на майно боржника, змушена була залишити колишнє помешкання та придбати власну квартиру, забезпечивши таким чином житлом себе та сина. На підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2017 року набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. 11 грудня 2017 року зареєстровано місце проживання разом з сином у придбаній квартирі. Квартира [ADDRESS] в порядку примусового виконання рішення була передана в рахунок погашення частини боргів [PERSON] одному з його кредиторів У жовтні 2017 року [PERSON] був взятий під варту ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області по справі №405/6753/17 і до 08.05.2018 року перебував під вартою як підозрюваний в скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. З 08 травня 201,8 року [PERSON] на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда (справа №405/6753/1.7) перебуває під домашнім арештом, як зазначено в резолютивній частині ухвали суду «за адресою: [ADDRESS]». При визначені місця тримання особи, поза увагою суду залишився факт припинення права власності на зазначену квартиру та відсутність будь-якого іншого житла. Після зміни [PERSON] запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, останній домігся скасування реєстрації її місця проживання та місця проживання сина [PERSON] по [ADDRESS]. Фактично на сьогоднішній день виник спір щодо місця проживання сина. З метою вирішення спору, 15.05.2018 року було подано заяву до Служби у справах дітей виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького про визначення місця проживання дитини, згідно висновку від 01.03.19 року орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матір»ю , а тому просить задовольнити позов повністю. До судового засідання відповідач надав відзив на позовну заяву з посиланням, що після розлучення син залишався мешкати спільно з ним в його квартирі за адресою: [ADDRESS]. Після розлучення з [PERSON], яка покинула помешкання, залишивши сина, перебуваючи невідомо де , вчинила крадіжку документів на квартиру , якими в подальшому скористалася під час реалізації через виконавчу службу, про що було зроблено заяву до поліції. Після чого , [PERSON], вступивши в злочинну змову із посадовими особами виконавчої служби та іншими приватними особами здійснили незаконну реалізацію його квартири. Також , стало відомо , про те що колишня дружина, використовуючи рішення Кіровського районного суду про розлучення , ввівши в обману працівників паспортного столу здійснила виписку сина, чим скористалася при реалізації квартири, а також здійснила незаконну реалізацію всіх речей, чим нанесла йому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах. На даний час здійснюється розгляд кримінального провадження № 12018120020004547 за ч. 1 ст. 367 КК України від 23.05.2018 року щодо незаконності зняття з реєстрації сина без згоди батька за його місцем прописки та мешкання, чим своїми діями нанесла матеріальні збитки в особливо великих розмірах. До даного часу колишня дружина ніколи не цікавилася життям сина, він постійно перебував з батьком і у вихованні приймав участь один, так як постійно приводив та відводив його як до дитячого садочку так і до школи, вчив з ним уроки. Після розлучення колишня дружина зникала по декілька днів в неділю, не цікавилася як проводить син час, та як у нього проходить навчання. Стверджується, що позивач неналежно виконує свої обов'язки по відношенню до дитини, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. В судові засідання відповідачем надавались заяви про відкладення судових засідань по різним поважним причинам, станом на 25.04.10 року поважні причини неявки суду не повідомлено. Представником третьої особи підтримано висновок органу опіки ( а.с. 86). Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2008 року по 03 березня 2017 року, що підтверджується копією рішення суду від 03.03.17року про розірвання шлюбу ( 11). Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] [INFO], народження , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с. 9). Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 19.04.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO], починаючи з 28.09.2016 року (а. с. 13). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 161 СК України). Відповідно до ч. 1та ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року Із змісту ч. 4 ст. 19 СК України випливає, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування надає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи найвищу цінність - інтереси дитини , суд дійшов висновку щодо задоволення позову [PERSON] до [PERSON] третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету міської ради м. Кропивницького про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом з матір»ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. При цьому, суд враховує, що позивач є власником квартири ( витяг з Державного реєстру речових прав а.с. 14), дитина проживає з нею, тобто фактичне місце проживання дитини з матір»ю, згоди між собою батьки в питанні щодо реєстрації дитини не досягли, батько дитини , який проживає окремо від дитини сплачує аліменти матері на утримання дитини. Позиція батька дитини, що дитина має бути зареєстрована у квартирі , яка на даний час йому не належить, в контексті подій при реалізації його квартири в якій зареєстрована дитина, не відповідає інтересам дитини , що свідчить про те, що саме суд, діючи в межах своїх повноважень, вирішує дане питання для якнайкращого забезпечення інтересів дитини та згідно висновку Виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького № 987/49-05-24 від 01.03.2019 року щодо доцільності визначення місця проживання [PERSON], [INFO] разом з матір»ю [PERSON] ( 71) виносить рішення про задоволення позову повністю . Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача-704, 80 грн. судового збору.

Outcome: approved