Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства та стягнення аліментів на дітей, посилаючись на те, що з відповідачем у них народилося двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьком записаний відповідач. Запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень був проведений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, так як їх шлюб не був зареєстрований та спільної заяви про визнання батьківства до органів ДРАЦС відповідачем подано не було. Відповідач обіцяв, що оформитb свої батьківські права, однак обіцянки не дотримав. На даний час діти проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Позивач в судовому засіданні пояснила, що з відповідачем проживала з 2007 року в с. Вербка, Чечельницького району, Вінницької області. У них народилося двоє дітей. З травня 2018 року разом не проживають і з цього часу матеріальної допомоги дітям не надає. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Предстанвик позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Судом встановлено, що позивач по справі є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6,7). У графі «батько» - зазначено « [PERSON] ». Реєстрація народження дітей із зазначенням відомостей про батька здійснені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Додатковим доказом у справі можуть бути дані судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи у разі заперечення батька щодо визнання факту батьківства. Так, ухвалою суду від 08 травня 2019 року по справі призначалась судова медична генетична експертиза встановлення суперечного батьківства методом ДНК аналізу, проте ухвала повернута без виконання експертною установою, оскільки відповідач, не з`явившись на експертизу, не надав свої зразки крові. Таким чином, позивач розцінює вказані дії відповідача як ухилення від участі в експертизі, при цьому наслідки такого ухилення йому були роз`яснені судом. Згідно ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Таким чином, суд визнає факт батьківства відповідача, оскільки саме для з`ясування вказаного факту призначалась судова експертиза по справі. Отже, дослідивши надані позивачем письмові докази, зокрема ауді диск розмови про повідомлення призначення судової медичної молекулярно - генетичної експертизи, суд приходить до висновку, що позивач надала достатнього доводів батьківства відповідача щодо народженою не дітей, тому позовна вимога про визнання батьківства підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Врахувавши докази, додані до позову, обов`язок обох батьків утримувати дитину та проаналізувавши викладені норми права, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей та сторін, той факт, що діти мешкають разом із позивачкою та потребують утримання, та те, що відповідач не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн., сплачений позивачкою при зверненні до суду. На підставі Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 26 вересня 2002 року № 86/5, ст.ст. 126, 128, 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: approved