Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві зазначила, що з відповідачем у справі вона зареєструвала шлюб 04 жовтня 2019 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 373. З січня 2020 року вони припинили подружні стосунки. Вважає, що сім`я розпалась і відновити подружні стосунки не можливо. Спору щодо спільного майна вони не мають. Вважає, що відновлення подружніх відносин є недоцільним, а подальше збереження їхньої родини неможливе. Ухвалою від 01 квітня 2020 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 15 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 04 жовтня 2019 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб актовий запис № 373 (а.с.6). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, з січня 2020 року сторони остаточно припинили подружні відносини. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені та відновлювати подружні відносини позивач не бажає, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, суд дійшов висновку про те, що їхня родина розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. З огляду на вимоги ст. 13, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача 840,80 коп., в відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved