Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 04.11.2008 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , народження [INFO] . Станом на дату звернення до суду сторони припинили шлюбні стосунки (з 2017 року), перестали вести спільне господарство, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї та інтересам дітей. Позивач зазначає, що відповідач жодним чином не виявляє турботу по відношенню до дружини та до дитини, життям сім`ї, матеріальним станом та побутовими проблемами сім`ї не цікавиться. Крім цього, відповідач вже декілька років веде асоціальний спосіб життя: не працює, зловживає алкогольними напоями, тим самим принижує гідність дружини та дитини, зокрема перед сусідами та родичами. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу вона має намір утримувати та виховувати дитину самостійно. Вважає, що за вищевказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд шлюб з відповідачем розірвати, дошлюбне прізвище не відновлювати, судовий збір покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 12.05.2020 року надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 12.05.2020 року надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2008 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , народження [INFO] (а.с.5). Сторони сімейних стосунків не підтримують з 2017 року, миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося у зв`язку із різними поглядами на шлюб та сім`ю, відсутністю взаємодопомоги та підтримки сім`ї з боку відповідача, що призвело до припинення шлюбних відносин. Подружжя сімейні відносини не підтримують з 2017 року, спільне господарство не ведеться. З огляду на те, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідач не просила відновлювати дошлюбне прізвище - « [PERSON] », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з відповідачем.

Outcome: approved