Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідачки, зазначивши, що згідно із договором купівлі продажу та виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй належить квартира за адресою: м. Маріуполь, вул. 60 років СРСР, б. 25, кв. 39. У зазначеній квартирі зареєстрована, проте не мешкає з березня 2013 року [PERSON], колишня дружина її батька, шлюб з якою розірвано рішенням суду від 30.04.2013 року. Вказана реєстрація відповідача порушує її права як власника квартири, у зв’язку з чим просить суд про усунення перешкод у здійсненні права користування приватною власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила права користування житлом. У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначили про підтримку позовних вимог у повному обсязі. Відповідачка до суду також не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністі, позовні вимоги не визнала у повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що іншого житла вона не має та їй ніде зареєструватися. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 02.03.2006 року укладено шлюб, на підставі якого 17.07.2007 року відповідачка була зареєстрована за адресою: [INFO], б. 25, кв. 39, як член сім’ї на той час власника квартири – її чоловіка [PERSON] За рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя 30.04.2013 року зазначений шлюб було розірвано. 21.03.2013 [PERSON] продав вказану квартиру своїй дочці – [PERSON], яка по теперішній час відповідно до договору купівлі продажу та виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.03.2012 року є єдиною власницею квартири, розташованою за адресою: м. Маріуполь, вул. 60 років СРСР, б. 25, кв. 39. Згідно із особовим рахунком №2239 за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] Згідно із актом, складеним представниками ЖКП «КК «Західна» №325 від 13.11.2013 року, з березня 2013 року відповідачка [PERSON] за вказаною адресою не мешкає. Вищезазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] на теперішній час не є членом сім’ї ані [PERSON], ані [PERSON] у розумінні ст.64 ЖК України, оскільки вони постійно не проживають разом і не ведуть спільного господарства. Окрім того, статтею 156 ЖК України встановлено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналіз змісту вказаної правової норми дає підстави для висновку, що право члена сім’ї власника квартири на користування житлом існує за умови, що ця особа залишається членом сім’ї власника. Отже, право на житло [PERSON] є похідним від її стану як члена сімї [PERSON], яка є його власником, тому відсутність сімейних стосунків із [PERSON] припиняє право [PERSON] на користування цією квартирою. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови №9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз’яснив, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved