Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.06.2019 о 07 год. 50 хв. на автодорозі М-21 Житомир - Мотилів-Подільський, в смт. Стрижавка Вінницького району, Вінницької області, водій автомобіля «ВАЗ 211540», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. За наслідками пригоди зі згоди водіїв було складено європротокол, відповідно якого водій [PERSON] визнав свою провину у порушенні вимог Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження автомобіля «Volkswagen», власником якого є позивач [PERSON] . Крім того, відповідач [PERSON] надав розписку, що він свою вину у дорожньо-транспортній пригоді визнає та зобов`язується відшкодувати шкоду, якщо страховий поліс не покриє всю суму. Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] їй спричинено матеріальну шкоду, а саме був механічно пошкоджений належний їй автомобіль «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , та розмір матеріального збитку складає 212 610, 78 грн. Вказує, що цивільно-правова відповідача [PERSON] застрахована в страховій компанії ПАТ «Страхова група «ТАС» та страхова компанія добровільно відшкодувала їй лише 49 050 гривень. За вказаних обставин позивач звернулась до суду з даним позовом та просила суд стягнути з відповідача [PERSON] 113 560, 78 гривень матеріальної шкоди та з ПрАТ «Страхова група «ТАС» 50 000 гривень матеріальної шкоди (а.с. 2 - 5 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 35 т. 1). Представник відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» на підставі ст. 178 ЦПК України, надав суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву просив відмовити в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова група «ТАС», оскільки відповідно до п. 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Згідно п. 1 Розпорядження Нацкомфінпослуг «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17.11.2011р. N 698 затверджено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому. Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7333197 від 09.08.18, франшиза становила 950 грн., тому вказує, що страхове відшкодування в даному випадку не може перевищувати 49 050,00 грн. (50 000,00 - 950 = 49 050,00 грн.). Зазначає, що саме 49 050,00 грн. було сплачено страховиком позивачу. Вказує, що 12.06.2019 позивач подала до ПрАТ «Страхова група «ТАС» заяву про страхове відшкодування та погодилася з розміром відшкодування страховою компанією завданої шкоди в розмірі 49 050, 00 грн. (а.с. 46 - 47 т. 1). Представник відповідача [PERSON] , адвокат Мельник Н.О., на підставі ст. 178 ЦПК України, надала суду відзив на позовну заяву, згідно якого підтвердила факт дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Також вказала, що 10.06.2019, усвідомлюючи максимальний розмір страхової виплати і узгодивши, що цієї суми буде достатньо для відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, за спільною згодою обох водіїв було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) та за страховим випадком ПрАТ «Страхова група «ТАС» було проведено відшкодування позивачці в максимальному розмірі страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілій, з урахуванням розміру франшизи, у сумі 49 050,00 грн. Зазначила, що розписка, на яку посилається позивач, була складена відповідачем [PERSON] відразу після дорожньо-транспортної пригоди, який знаходився в стресовому стані та не в повній мірі розумів свої дії й керував ними. Вказала, що позивачем не надається жодних доказів, які б свідчили про недостатність страхового відшкодування в сумі 49 050, 00 грн. на понесені витрати та які б підтверджували фактичну вартість проведених ремонтно-відновлювальних робіт, таких як рахунки-фактури, акти виконаних робіт. Вважає, що дана відповідачем розписка за своїм змістом не має юридичної сили, оскільки написана без зазначення обставин справи, особи, якій вона адресується, розміру грошових коштів, укладення договору позики та за відсутністю боргового зобов`язання, як такого. Зазначила, що відповідач [PERSON] не може погодитись з висновком автотоварознавчого дослідження № 6635/19-21 від 29.11.2019, яким визначається матеріальна шкода у розмірі 212 610, 78 грн., оскільки вважає, що під час його проведення було допущено значну кількість неточностей, які в подальшому вплинули на достовірність і правильність проведених розрахунків. А саме не згодна з визначенням середньої вартості ідентичного КТЗ, який був у використанні, даний автомобіль «Volkswagen» був ввезений з-за кордону, тому невідомо, в яких умовах його експлуатували до моменту ввезення в Україну, що впливає на дані про процент додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості транспортного засобу, невідомо чи складові частини даного транспортного засобу раніше піддавалися відновлювальному ремонту або пофарбуванню. Зазначає, що позивач не надає доказів, коли саме був відремонтований автомобіль та що за виконання робіт, необхідних для його відновлення, було витрачено 212 610, 78 грн. Наголошує, що висновок експертного дослідження від 29.11.2019 був складений майже через 6 місяців після ДТП, а вихідні дані для розрахунку заподіяної шкоди в дослідженні брались, в тому числі, з Акту огляду транспортного засобу (дефектної відомості) від 10.06.2019, яке фактично не проводилось виконавцем, та без дослідження самого транспортного засобу. Вказує, що експертне дослідження та розрахунок матеріального збитку проводились без врахування коефіцієнту фізичного зносу, шо суперечить положенням закону. Також зазначає, що згідно Акту огляду транспортного засобу (дефектної відомості) від 10.06.2019 було визначено перелік пошкоджень автомобіля «Volkswagen», які мають певні розбіжності з ремонтною калькуляцією, що додається до висновку автотоварознавчого дослідження. Вважає визначену висновком експерта № 6635/19-21 від 29.11.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , та розмір матеріального збитку є недоведеним, не відповідає дійсним обставинам справи та реальній вартості пошкодженого майна, тому вважає, що позовна вимога до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди є безпідставною та не підлягає задоволенню (а.с. 67 - 69 т. 1). Згідно заяви про відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС», позивач відмовилась від частини позовних вимог в частині стягнення з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» 50 000 гривень матеріальної шкоди (а.с. 94 - 95 т. 1). Згідно заяви про збільшення позовних вимог позивач змінила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] на її користь 163 560, 78 гривень матеріальної шкоди та судові витрати зі сплати судового збору по справі в зв`язку з відмовою від позовних вимог, заявлених до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (а.с. 96 - 98 т. 1). Представник відповідача [PERSON] , адвокат Юрцев В.С. надав заперечення щодо збільшених позовних вимог, згідно якого вказав, що позивач погодилась із сумою страхового відшкодування в розмірі 49 050 грн., надала свою згоду на виплату саме такої суми та не зверталася до компетентних установ з метою проведення автотоварознавчого дослідження. Лише 21.10.2019, тобто через 4 місяці після дорожньо-транспортної пригоди позивач звернулась до Науково-дослідного інституту судових експертиз щодо виконання автотоварознавчого дослідження та невідомо де перебував транспортний засіб весь цей час. Також посилався на обставини, вказані представником відповідача у відзиві на позовну заяву (а.с. 119 - 120 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.11.2020 прийнято відмову позивача [PERSON] від частини позовних вимог в частині стягнення з ПрАТ «Страхова група «ТАС» 50 000 гривень матеріальної шкоди, закрито провадження в справі в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 50 000 гривень завданої шкоди, продовжено розгляд даної цивільної справи за позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Також даною ухвалою прийнято змінені позовні вимоги позивача до розгляду (а.с. 158 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2020 призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 186 - 188 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.01.2021 провадження у справі поновлено з метою розгляду клопотання експерта про надання додаткових документів, необхідних для проведення експертизи (а.с. 203 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04.02.2021 клопотання експерта задоволено, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 223 - 224 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09.03.2021, в зв`язку з виконанням судової автотоварознавчої експертизи,провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання у справі (а.с. 15 т. 2). Представник відповідача [PERSON] надав письмову заяву «додаткові пояснення», згідно яких вказав, що відповідно до матеріалів, наданих позивачем, станом на 10.06.2019 показники одометра автомобіля «Volkswagen Т5», д.н.з. [NUMBER] , становили 208 716 км., однак згідно з інформацією, наданою офіційним імпортером автомобілів марок Volkswagen, Audi та Seat в Україні, ТОВ «Порше Україна», про історію технічного обслуговування автомобіля «Volkswagen Т5», з ідентифікаційним номером (VIN) [NUMBER] , станом на 29.01.2018 показники одометра становили 247 429 км., що на думку відповідача свідчить про здійснене втручання в показники одометра на автомобілі позивачки з метою зміни його даних, у зв`язку з чим проведене автотоварознавче дослідження від 29.11.2019 вважає недостовірним. Представник відповідача вказує, що використання судовим експертом Вишталюк О.В. показів одометра автомобіля позивача у кілометражі 208 716 км. означає, що така експертиза є також недостовірною. Зазначає, що згідно Акту огляду транспортного засобу (дефектної відомості) від 10.06.2019 було визначено перелік пошкоджень деталей автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , які мають певні розбіжності з ремонтною калькуляцією, що додається до висновку судової експертизи № СЕ-19/102-21/585-АВ від 25.02.2021. Вважає визначену висновком експерта № від 25.02.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , в сумі 199 408, 04 грн. необґрунтованою, а наданий суду експертний висновок № СЕ-19/102-21/585-АВ від 25.02.2021 вважає недостовірним та недопустимим (а.с. 27 - 29 т. 2). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.05.2021 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 36 т. 2). В судовому засіданні позивач та представник позивача, адвокат Павленко І.С., позовні вимоги підтримали, просили стягнути з відповідача суму завданої шкоди, визначеної згідно висновку експерта за результатом судової автотоварознавчої експертизи, за вирахуванням суми страхового відшкодування, сплаченого страховиком, а також вирішити питання про стягнення судових витрат в частині сплати судового збору та оплати судової експертизи. Зокрема пояснили, що за наслідком ДТП сторони домовилися про добровільне відшкодування відповідачем різниці між розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням. Але відповідач будь-якого відшкодування позивачу досі не сплатив. Позивач була вимушена ремонтувати автомобіль в простих людей та відшуковувати кошти для відновлення автомобіля хоча б до можливості ним пересуватися. На даний час нею вже було витрачено 128 000 грн., але цього не достатньо до повного відновлення автомобіля. Для проведення судової експертизи сторони надвали всі наявні документи щодо ДТП, в тому числі зібрані страховиком, на підставі яких було проведено судову експертизу, висновки якої не спростовано. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача, адвокат Підреза І.В., в тому числі згідно письмових пояснень (а.с. 65 - 66 т. 2), просили відмовити в задоволенні позову, вважають, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки висновок експертів ґрунтується на показах одометра, які є недостовірними, а тому такі докази є недопустимим в повному обсязі, на ремонт транспортного засобу позивач витратила значно меншу суму, тому не вбачають підстав для виплати позивачу суми, що перевищує її реальні витрати на ремонт автомобіля, та вважають, що експертами безпідставно включено до ремонтної калькуляції додаткові деталі, про пошкодження яких не було відображено Акті огляду автомобіля безпосередньо після ДТП. З визначеною в ході розгляду справи сумою завданої шкоди позивач не погоджується, в зв`язку з чим позовні вимоги вважають недоведеними. Допитана в ході судового розгляду експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що наданий суду висновок судової автотоварознавчої експертизи підтримує в повному обсязі, експертизу проводила на підставі використання всіх матеріалів справи, які надавалися, в тому числі оцінювала надані фотозображення пошкоджень автомобіля та відомості про стан автомобіля на електронному носієві, що надавався за наслідком розгляду клопотання експерта в судовому засіданні, та визначила розмір збитків. При цьому нею було встановлено, що в Акті огляду автомобіля не було відображено всіх пошкоджень, які наявні на фотозображеннях, тому нею визначалися всі наявні пошкодження, згідно всіх наданих матеріалів в сукупності, а вартість їх відновлення розраховувалася згідно відповідних програм, якими враховується втрата товарної вартості, фізичний знос тощо, водночас є такі деталі, пошкодження яких не ремонтуються та потрібна повна заміна на нову відповідну деталь, що було розраховано згідно наявних методик. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «Volkswagen Transporter», 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 7 т. 1). Відповідно до копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 10.06.2019 о 07 год. 50 хв. в смт Стрижавка, вул. Київська, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 211540», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, про що учасники вказаної дорожньо-транспортної пригоди спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, [PERSON] визнав свою вину (а.с. 9 т. 1). Згідно з копією розписки від 10.06.2019, [PERSON] визнав свою вину в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 10.06.2019 о 08:00 та зобов`язався відшкодуватти всі витрати щодо ремонтних робіт, якщо поліс не покриє всю суму (а.с. 10 т. 1). Станом на 10.06.2019 цивільно-правова відповідальність [PERSON] , який керував автомобілем «ВАЗ 21154», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована згідно полісу № АМ7333197 в АТ «Страхова група «ТАС» (а.с. 8 т. 1). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 6635/19-21 від 29.11.2019, виконаного експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Базалицьким В.С. за замовленням [PERSON] , розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Т5», д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження складав на 10.06.2019 212 610, 78 грн. (а.с. 11 - 29, 165 - 183 т. 1). Згідно з копією листа АТ «Страхова група «ТАС» від 13.06.2019, адресованого [PERSON] , АТ «Страхова група «ТАС» повідомила позивачку, що сума страхового відшкодування з вирахуванням франшизи становить 49 050 грн. (а.с. 30 т. 1). Відповідно до копії полісу № АМ7333197 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого АТ «Страхова група «ТАС», цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ВАЗ 21154», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] застрахована АТ «Страхова група «ТАС», розмір франшизи згідно полісу становить 950 грн. (а.с. 48, 57 т. 1). 12.06.2019 позивач [PERSON] подала до АТ «Страхова група «ТАС» заяву про страхове відшкодування, згідно якої погодилась, що розмір страхового відшкодування складає 49 050 грн. (а.с. 49, 56 т. 1). Відповідачем надано інформацію з мережі Інтернет (ресурс https://avto.pro/) про вартість цін на запасні частини до автомобіля «Volkswagen Transporter» (а.с.70 - 71 т.1). Згідно адвокатського запиту, представник відповідача зверталась до ТОВ «Порше Україна» щодо надання інформації про показники одометра (пробігу) на автомобілі «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , до моменту ввезення на територію України, про всю історію технічного обслуговування автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , до моменту ввезення на територію України 05.11.2018 (а.с. 121 т. 1). Відповідно до копії листа ТОВ «Порше Україна» № 409 від 24.06.2020, адресованого [PERSON] , ТОВ «Порше Україна» надало роздруківку із заводської програми на 18 аркушах про історію технічного обслуговування автомобіля Volkswagen № кузова [NUMBER] на офіційних сервісах поза територію України (а.с. 122). Згідно копії роздруківки щодо автомобіля Volkswagen № кузова [NUMBER] , модель 7ЕJ131, пробіг вказаного транспортного засобу станом на 29.01.2018 вказано 247429 (а.с. 123 - 140 т. 1). На заяву позивача до страховика ПрАТ «Страхова група «ТАС» страховик надав копію Акту огляду транспортного засобу 10.06.2019 о 11:06 год. представником страховика належного позивачу автомобіля марки «Volkswagen Transporter», 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , де зазначено характер пошкоджень зазначеного автомобіля та фото огляду на електронному носієві, що були надані суду позивачем (а.с. 211 - 215 т. 1). Також з метою розгляду клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, відповідачем було надано фотознімки транспортного засобуд.н. [NUMBER] (а.с. 217 - 220 т. 1). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/102-21/585-АВ від 25.02.2021, наданого експертом Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України О.В. Вишталюк на виконання ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 16.12.2020 в межах даної цивільної справи: «Сума матеріального збитку, завдана власнику автомобіля «Volkswagen Т5», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження на 10.06.2019, відповідно до матеріалів даної справи становила 209 267, 52 грн. (а.с. 227 т. 1 - а.с. 14 т. 2). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України. Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, проте обмежується страховою сумою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05.11.2020 у справі №753/10416/17. Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», регламентовано порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати. Відповідно до абз. 23 п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.11.2011 N 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» затверджено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, зокрема з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому. Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З пункту 14 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), вбачається, що відповідач [PERSON] вину в дорожньо-транспортній пригоді визнав. Таким чином, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою виплаченого страхового відшкодування. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Визначаючись із розміром відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд звертає увагу, що відповідачем не спростовано жодним належним та допустимим доказом вартість заподіяних позивачу збитків пошкодженням транспортного засобу. Зокрема, на підставі наданого суду висновку судової автотоварознавчої експертизи від 25.02.2021 суд вважає встановленим, що сума матеріального збитку, завдана позивачу внаслідок пошкодження її автомобіля «Volkswagen Т5», д.н.з. [NUMBER] , становила 209 267, 52 грн. Відповідачем не надано достатніх доказів, які б давали підстави для визнання вказаної суми такою, що не підлягає до врахування судом. Роздруківка, на яку посилається сторона відповідача щодо пробігу автомобіля «Volkswagen» № кузова [NUMBER] , не є такою, що спростовує висновок судової експертизи щодо визначення розміру завданих збитків з огляду на наступне. Відповідно до п. 7.11 розділу VII Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), у разі якщо одометр технічно несправний або встановлено факт його заміни чи втручання, що призвело до зміни показань пробігу КТЗ, у подальших розрахунках слід виходити з нормативного пробігу з врахуванням строку експлуатації оцінюваного КТЗ. Суд звертає увагу, що згідно висновку експертавід 25.02.2021, в даному випадку нормативний пробіг для даного автомобіля (29 900 км.) є меншим, ніж фактичний середньорічний пробіг автомобіля, врахований експертом для визначення вартості транспортного засобу (30 174 км.) (а.с. 237 т. 1), тобто проведення розрахунку вартості транспортного засобу, виходячи з нормативного пробігу, може вплинути виключно на розмір ринкової вартості автомобіля, а не на розмір вартості матеріального збитку, який складає суму відновлювального ремонту автомобіля та втрати товарної вартості. Так, згідно висновку експерта, при розрахунку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, експертом враховувалося: вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складових, що підлягають замвні під час ремонту, коефіцієн фізичного зносу та втрата товарної вартості, тобто показники одометра даною формулою не застосовуались (а.с. 241 т. 1). А тому підстав вважати висновки експерта в цій частині недостовірними не встановлено. Та при застосуванні нормативного пробігу, який є меншим ніж розрахований експертом за наявними показниками одометра, вартість транспортного засобу буде більшою, ніж визначено експертом, що не вплине на розмір матеріального збитку з огляду на вартість відновлювального ремонту автомобіля порівняно з вартістю транспортного засобу. Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 209 267, 52 грн. (сума завданого матеріального збитку пошкодженням транспортного засобу, згідно висновку судової експертизи, який складає суму вартості відновлювального ремонту та втрати товарності вартості, яка відповідачем не спростована жодним належним та допустимим доказом) - 49 050 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування, згідно нарахованої до виплати суми) = 160 217, 52 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги слід задовольнити частково, оскільки згідно заявлених позовних вимог позивач просила стягнути на її користь 163 560, 78 грн. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1 602, 17 грн. (1 635,61 грн. ? 160 217, 52 грн./163 560,78 грн. = 1 602, 17 грн.). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, оскільки позивачем не надано суду доказів понесення витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, та їх суми, в задоволенні клопотання представника позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, слід відмовити. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial