Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який згодом уточнила (а.с. 26-27) та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 6000 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягненням дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебували у шлюбних стосунках з 14.08.2019 року до 10.01.2021 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Через скрутне фінансове становище та через те, що відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати допомогу, позивачка була змушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засідання позивач на позові наполягала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що згоден сплачувати аліменти у сумі 2000-3000 грн. щомісяця, при цьому зазначив, що він також виплачує заборгованість за кредитом, який вони отримували разом. У судових дебатах позивач зазначила про те, що згодна на отримання аліментів від відповідача у розмірі 4000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках. Від вказаного шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9), яка знаходиться на утриманні позивача, згідно довідки Виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області №1734 від 02.08.2021 року (а.с. 7). Згідно вказаного вище свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181\~СК України \~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надані докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмету позовних вимог. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] та у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини, при цьому суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, також враховує бажання відповідача надавати допомогу дитині, суду не надано відповідачем доказів того, що він має будь-які вади здоров`я, що перешкоджають йому працювати та отримувати гідну зарплатню, також не було надано відповідачем доказів того, що він звертався та перебуває на обліку в районному центрі зайнятості для працевлаштування та отримування гідної зарплатні, а отже відповідач має змогу працевлаштуватися та надавати матеріальну допомогу, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача про\~\~стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, однак підлягають задоволенню частково у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. (суд звертає увагу на промову позивача у судових дебатах), оскільки позивач не надала доказів до суду того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у визначеному нею в позовній заяві розмірі, у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн., що є порушенням вимог\~ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст.79 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно\~ ст. 141\~ ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати по справі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial