Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 20.05.2011 у них народився син [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалося та вони розлучилися. Син проживає з матірю та знаходиться на її утриманні, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, у звязку з цим позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 30 відсотків всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, від дня предявлення позову до повноліття дитини. Відповідно до Доповнень до позовної заяви, датованими 14.08.2017, позивач у звязку зі змінами, внесеними до Сімейного кодексу Законом від 17.05.2017, просить стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 30 відсотків всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, від дня предявлення позову до повноліття дитини. В судове засідання позивач не зявилася, на адресу суду надійшла письмова заява позивача про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої [PERSON] просить дану справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх повністю. В судове засідання відповідач не зявився, на адресу суду надійшла письмова заява представника відповідача адвоката [PERSON], згідно якої відповідач позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та відповідно до свідоцтва про народження Серія 1-КГ №121384, виданого 24 травня 2011 року, позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], 20.05.2011 р. н., який проживає з матірю [PERSON], та знаходиться на повному її утриманні, що також підтверджується довідкою Бехтерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 15.03.2017 №585. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України зобовязаний надавати. Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини у суду відсутні, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 182 СК України, вважає необхідним та достатнім визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини в заявленому розмірі 30 відсотків всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved