Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 08 жовтня 2004 року Гурзуфською селрадою, м. Ялта, Автономної Республіки Крим, Україна, за актовим записом № 18. Вимоги мотивовані тим, що між нею та відповідачем 08 жовтня 2004 року був зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Причиною не можливості спільного проживання та ведення господарства є різні характери та погляди на сімейний уклад та виховання дитини. Відповідач не приділяє уваги сім'ї, не працює, цілими днями сидить за комп'ютером, за господарством не допомагає. З цього приводу між ними виникали сварки та скандали, що негативно відображається на вихованні дитини, а також на її здоров'ї. Більше півроку вони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, примирення між ними не можливо. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причин своєї неявки суду не надав. Однак, просив суд розглянути справу за його участі, про що зробив відмітку на копії позову, яка долучена до матеріалів справи. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши докази, які є у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється у наслідку його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що 08 жовтня 2004 року між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований шлюб Гурзуфською селрадою, м. Ялта, Автономної Республіки Крим, за актовим записом № 18, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що випливає із копії свідоцтва про народження (а.с.5). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, спільного бюджету не мають, сумісного господарства не ведуть, не мають бажання зберегти сім'ю. Брак існує формально, та його збереження неможливе. Крім того, шлюб це вільне волевиявлення чоловіка та жінки, у даному випадку підтримувати шлюб сторони бажання не мають. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, підстав для вживання заходів до примирення подружжя не має. На підставі викладеного й

Outcome: approved