Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 08 жовтня 2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем. За час проживання в шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя між ними не склалося, в них постійно виникали сварки, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, шлюбні відносини між ними фактично припинені, проживають окремо. Вважає, що подальше подружнє життя та збереження родини неможливе і суперечить її інтересам та інтересам дитини. Посилаючись на ці обставини просила шлюб розірвати. Ухвалою Чорнухинського районного суду від 18.12.2019 у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Крім того зазначила, що не проживає з відповідачем близько двох років. Спроби зберегти сім`ю були неодноразові. Примирення між ними неможливе. Відповідач під час підготовчого засідання позов визнав повністю, строк для примирення вважає не потрібним, зберігти сім`ю не бажає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч.4 ст.200). Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В силу статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч.2 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Частиною другою ст.112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини сторін, оскільки сторони подальшого спільного життя і збереження сім`ї не бажають і наполягають на розірванні шлюбу, виходячи із законодавчо закріпленого принципу неможливості примушення чоловіка чи дружини до збереження шлюбу, враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та засадам добровільності шлюбу, який повинен ґрунтуватися на вільній згоді жінки і чоловіка. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому є підстави для задоволення позову. Про зміну прізвища після розірвання шлюбу позивач не клопотала, що є підставою в силу ч.1 ст.113 СК України для залишення їй шлюбного прізвища. На підставі ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, слід повернути з державного бюджету позивачу половину сплаченого нею судового збору, а іншу частину стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved