Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право власності 28 / 100 частин секції № [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] - 28 / 300 частин; [PERSON] - 28 / 300 част.; [PERSON] - 28 / 30 част. Секція в гуртожитку приватизована згідно із ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканцями гуртожитків», ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно із актом про фактично проживаючих осіб, позивач [PERSON] , є співвласником, місцем реєстрації якої є адреса: кім. [ADDRESS] . У вищезаному житлі разом з позивачем, зареєстровані, також, її мама [PERSON] , діти позивача [PERSON] , [PERSON] , та її бувший чоловік [PERSON] , відповідач по справі, який, фактично, в цих кімнатах не проживає, не сплачує за комунальні послуги, не приймає участі в утриманні житла, не з`являється за місцем своєї реєстрації. Факт реєстрації відповідача створює ряд незручностей для позивача як власника житла, а тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 02.04.2021 року було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Третя особа - [PERSON] підтримала позов. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, 3-ої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.12.2011 року виданого КП БМР Служби приватизації державного житлового фонду, вбачається, що 28 / 100 частин секції № [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] - 28 / 300 частин; [PERSON] - 28 / 300 частин; [PERSON] - 28 / 30 частин. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 06.08.2014 року по 22.12.2017 року. Наведене підтверджується копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду по справі № 357/11043/17 про розірвання шлюбу (а.с.10). Згідно витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади 15.2-03/5356 від 23.02.2021 року за адресою: [ADDRESS] , станом на 23.02.2021 року зареєстровано п`ять осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.16). На підставі заяви позивача, старшим будинку [PERSON] було складено Акт від 04.03.2021 року в присутності позивача та сусідів, які проживають в будинку під [ADDRESS] , за підписом старшого будинку [PERSON] , з даного Акту вбачається, що відповідачі у справі [PERSON] , [INFO] в кім. [ADDRESS] , фактично не проживає з лютого 2020 року і по теперішній час (а.с.6,7). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін доповнень, було внесено зміни до свідоцтва про народження, а також було змінено відомості ПІП з [PERSON] на [PERSON] , проте не було зроблено відповідних змін в свідоцтві про право власності. (а.с.14,15). Позивач суду пояснила, що з відповідачем по справі - [PERSON] , перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в грудні 2017 року. Відповідач веде незадовільний спосіб життя, має борги, переховується від поліції, кредиторів, не сплачує аліменти на утримання дітей. Навесні 2020 року відповідач виселився з кімнат [NUMBER],[NUMBER], бувшого гуртожитку де мешкає позивач з мамою і дітьми, а до березня 2020 року відповідач іноді ночував на спільному коридорі, буянив, вчиняв сварки, сусіди боялися його чіпати. Відповідач не приймає жодної участі в утриманні спірного житла та оплаті комунальних послуг. Позивач зазначила, що відповідач має власне житло, він родом з с.Цигани Борщівського району Тернопільської області, успадкував там будинок, нещодавно спільні знайомі зустрічали відповідача в м.Фастів. Добровільно знятися з реєстрації в кімнатах, що належать позивачу і її рідним, відповідач не бажає, спільне проживання з ним неможливе. Відповідач не приймає жодної участі в утриманні спірного житла та оплаті комунальних послуг і його реєстрація в помешканні спричиняє незручності позивачу, додаткові витрати, неможливість оформити субсидію. На адресу позивача постійно приходять листи, вимоги кредитних спілок про повернення боргів відповідача, кредитори погрожують, що відберуть у позивача житло. Наразі, в кімнатах [ADDRESS] проживає позивач зі своїми дітьми і мамою. Відповідач взагалі не навідується протягом року до вказаного помешкання. Третя особа по справі, [PERSON] , яка приходиться мамою позивача, суду пояснила, що відповідач її бувший зять, який раніше проживав з її дочкою та дітьми в кімнаті [NUMBER] , а позивач [PERSON] мешкала в кім. № [NUMBER] . В травні 2016 року [PERSON] надала згоду на реєстрацію зятя у власних кімнатах, але з минулої весни відповідач не проживає в будинку, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, дав телефон тещі своїм кредиторам, які постійно телефонують з кредитних установ, та вимагають повернення кредитів, виконання різних боргових зобов`язань [PERSON] , погрожують забрати майно. Відповідач не приймає жодної участі в утриманні спірного житла та оплаті комунальних послуг, а через реєстрацію відповідача в помешканні, власники несуть додаткові витрати, не мажуть отримати субсидію. При вирішенні даної справи суд виходить з наступного. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та можливо визнати [PERSON] , як бувшого члена сім`ї співвласника житла, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідач добровільно залишив житло, не сплачує за комунальні послуги, не несе витрат по утриманню житла, що дає підстави зробити висновок про втрату інтересу відповідача до вказаного житла. Доказів того, що відповідач порушував питання про вчинення перешкод йому в користуванні спірним житловим приміщенням, суду не надано, а тому суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житлом. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судових витрат по справі. На підставі ст.ст. 316 - 319, 321, 379, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved