Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 25 травня 2001 року; стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] та доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2318 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути судові витрати. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей. В зв`язку з непорозуміннями, які часто виникали між нею та чоловіком, спільне життя у них не склалося. З кінця 2013 року проживають окремо та не спілкуються як чоловік і дружина, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сім`я розпалася, примирення неможливе і поновлювати подружні стосунки з відповідачем не бажає. Збереження шлюбу суперечить її інтересам. Діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, лише зрідка спілкується з дітьми та інколи надає кошти, яких недостатньо для нормального забезпечення і виховання дітей. На даний час вона не працює, отримує допомогу по безробіттю. Відповідач ніде офіційно не працевлаштований, однак добре заробляє далекобійником за кордоном з орієнтовною зарплатнею в сумі 25000 грн в місяць. Стан здоров`я відповідача задовільний, інших осіб на утриманні не має. Ухвалою суду від 16 липня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовні заяві. Пояснила, що в 2013 році відповідач залишив сім`ю та проживає окремо. Спроб до примирення не робив. До грудня 2019 року відповідач інколи надавав матеріальну допомогу, нині взагалі не допомагає. Представник позивача зазначив, що відповідач не надав суду заперечень щодо розміру аліментів, а отже, визнає їх розмір. Просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позов відповідачем не подано. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень позивача встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. Наміру поновлювати спільне сімейне життя з відповідачем позивач не має та примиритися не бажає. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження яких серії [NUMBER] та № [NUMBER] відповідно відповідач записаний батьком. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів судом враховуються передбачені ст.182 СК України обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Обгрунтовуючи необхідність стягнення аліментів в розмірі 2318 грн (розмір прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років), позивач покликається на наявність у відповідача доходу, достатнього для сплати аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі. Ймовірний розмір доходу відповідача позивачу відомий зі слів спільних знайомих. Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що відповідач отримує дохід, достатній для спроможності сплати останнім аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Доказів наявності у відповідача на праві власності, володіння чи користування рухомого та нерухомого майна суду також не надано. Відомості про стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших дітей чи утриманців у справі відсутні. Як вбачається з довідки № 01-40/910 від 8 липня 2020 року, виданої Рівненським міським центром зайнятості, позивач з 17 лютого 2020 року зареєстрована як безробітна та отримує допомогу по безробіттю в розмірі близько 3000 грн щомісячно. Покликання представника позивача на відсутність заперечень від відповідача щодо розміру аліментів як доказ визнання останнім позову в частині стягнення аліментів, суд до уваги не приймає, оскільки подання відзиву на позов із запереченнями проти заявлених позовних вимог є правом, а не обов`язком відповідача. Крім того, згідно положень ст.12 та ст.81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. При визначенні розміру аліментів на дітей суд враховує вік дітей, їх майновий стан, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, та визначає розмір аліментів в сумі 1500 грн щомісячно на кожну дитину. Відтак, позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення частково. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору з позовної вимоги про розірвання шлюбу, яка судом задоволена, та судовий збір на користь держави з позовної вимоги про стягнення аліментів, від оплати якого позивач звільнена. На підставі наведеного та

Outcome: partial