Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 26.12.2016 року о 11.40 год. на спуску біля будинку [ADDRESS] [PERSON] не вжив заходів для запобігання самовільного руху автомобіля «Audi A6 Avant», номерний знак [NUMBER], внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubishi Grandis», номерний знак [NUMBER], яким вона (позивач) користується. Внаслідок ДТП її автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києві від 17.02.2017 року винним у ДТП визнано [PERSON] На момент пригоди цивільно-правова відповідальність винної особи була страхована за страховим сертифікатом «Зелена картка» № LT/03/ED 5118806 (страховик - Lietuvos Draudimas Литва). Згідно пп. «в» п. 41.2 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, що мав іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», на дія на день ДТП на території України. 30.12.2016 року вона направила по пошті відповідачу повідомлення про ДТП та відповідну заяву про страхове відшкодування, отримане 04.01.2017 року. Проте, відповідач вимог Закону не виконав, огляд пошкодженого майна не було проведено, як і не виплачено страхове відшкодування. Згідно кошторису № 171 від 16.01.2017 року розмір заподіяного збитку становить 12 260,00 грн., який просила стягнути з відповідача. У зв'язку з тим, що відповідач не виконав свого обов'язку щодо виплати страхового відшкодування у строк до 04.04.2017 року просила стягнути пеню в розмірі 704,36 грн., втрати від інфляції у розмірі 271,15 грн. та 3 % річних у розмірі 81,62 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, та позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в частині стягнення страхового відшкодування, просив врахувати письмові заперечення. Зауважив, що страхове відшкодування не було виплачено у визначені строки через відсутність необхідних документів, про що повідомлялася сторона позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення пені. Стягнення інфляції та 3 % річних, враховуючи спірні правовідносини, законодавством України не передбачено. Страхове відшкодування не виплачувалося, оскільки наявний даний позов. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що 26.12.2016 року о 11.40 год. на спуску біля будинку [ADDRESS] [PERSON] не вжив заходів для запобігання самовільного руху автомобіля «Audi A6 Avant», номерний знак [NUMBER], внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mitsubishi Grandis», номерний знак [NUMBER]. В результаті ДТП автомобіль «Mitsubishi Grandis», номерний знак [NUMBER], отримав значні механічні пошкодження. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 17.02.2017 року ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON] 30.12.2016 року позивач подала заяву-повідомлення про страховий випадок з доданими до неї документами щодо страхового випадку до Моторно (транспортного) страхового бюро України - схему ДТП з фото-таблицею, копії полісів, копії техпаспортів на автомобілі, копії посвідчень водіїв (позивача і винної особи), заяву на виплату страхового відшкодування, копію паспорта, копію довідки про ідентифікаційний номер, копію свідоцтва про реєстрацію на автомобіль. Листом від 10.01.2017 року МТСБУ за № 8.3-03/396 повідомило позивача про необхідність надати копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; копії заповнених сторінок паспорту; копію документу, що посвідчує право на отримання виплати (довіреність); завірену копію постанови суду від 17.02.2017 року; копію документу щодо права власності на пошкоджений автомобіль, завірений заявником; оригінал документу щодо визначення матеріального збитку. Повторно аналогічний лист був направлений 26.06.2017 року за № 8.3-03/15266. Оскільки, МТСБУ не було проведено експертизи, вона (позивач) звернулася до спеціаліста, та було проведено дослідження по встановленню розміру матеріального збитку пошкодженого автомобіля. Відповідно до Звіту № 171 від 16.01.2017 року матеріальний збиток складає 12 260,00 грн. 07.06.2017 року на адресу відповідача позивачем було направлено копію довіреності на право володіння та розпорядження автомобілем, копію постанови суду від 17.02.2017 року, копію рахунку на вартість ремонтних робіт та копії документів ремонтного підприємства. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Пунктом 1.6 ст. 1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 2 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial