Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, просить суд визнати [PERSON], [INFO] батьком дитини - [PERSON], [INFO]. Внести зміни в актовий запис № 1167 про народження дитини [PERSON], [INFO], виключивши відомості про «[PERSON]», як батька дитини у графі «батько», вказавши батьком дитини - [PERSON], [INFO]. Крім того, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ? всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2004 році вона познайомилась з відповідачем і з того часу вони перебували у дружніх стосунках, а з початку 2006 року по серпень 2013 року у фактичних шлюбних відносинах, спільно проживали у будинку [ADDRESS] та вели спільне господарство. У грудні 2006 року вона завагітніла від відповідача, [INFO] позивачка народила дитину - [PERSON]. Під час реєстрації дитини відповідач відмовився подати заяву до органів ДРАЦСу і тому дитина не була записана на біологічного батька. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, а саме за прізвищем матері, ім'я та по-батькові батька дитини записані зі слів матері, про що свідчить витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України 18.02.2014 року. Самостійно вона не має фінансової можливості утримувати дитину належним чином, відповідач грошей на утримання сина в добровільному порядку не надає, вона не працевлаштована, тому потребує фінансової допомоги відповідача. Спір в добровільному порядку вони вирішити не можуть, тому вона змушена звернутися із вказаним позовом до суду. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. У судове засідання відповідач не з'явився, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час його проведення був повідомлений належним чином, заперечень не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. Згідно ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюєються сторонами, у 2004 році позивачка познайомилась з відповідачем і з того часу вони перебували у дружніх стосунках, а з початку 2006 року по серпень 2013 року у фактичних шлюбних відносинах, спільно проживали у будинку [ADDRESS] та вели спільне господарство. У грудні 2006 року вона завагітніла від відповідача та повідомила його про цей факт, у зв'язку з чим відповідач відмовився від подальших більш серйозних відносин, від укладання шлюбу до народження дитини. [INFO] позивачка народила дитину - [PERSON], батьком вказаний [PERSON], матір'ю - [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с. 7/ Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено 13 вересня 2007 року відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, а саме за прізвищем матері, ім'я та по-батькові батька дитини записані зі слів матері, про що свідчить копія витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України 18.02.2014 року. /а.с. 15/ Відповідно до довідки голови квартального комітету № 38 Мелітопольської міськради народних депутатів від 27.01.2014 року, [PERSON] [INFO] проживає разом із своїм сином [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. /а.с. 8/ Відповідно до копії трудової книжки, позивачка станом на теперішній час офіційно не працює. /а.с. 9/ Самостійно вона не має фінансової можливості утримувати дитину належним чином, відповідач грошей на утримання сина в добровільному порядку не надає, вона не працевлаштована, тому потребує фінансової допомоги відповідача. Спір в добровільному порядку вони вирішити не можуть, тому вона змушена звернутися із вказаним позовом до суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв»язку з чим суд дійшов висновку про необхідність визнання відповідача батьком [PERSON], [INFO], підстави для призначення і проведення судово-генетичної експертизи відсутні. Крім того, з урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач добровільно не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, визнання позові відповідачем, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 04.02.2014 року і до його повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при подачі позову була сплачена сума судового збору, в розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанціями від 30.01.2014 р. та 04.02.2014 року /а.с.1,2/, тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved