Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з останнього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.09.2013 уклала шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час чоловік фактично залишив сім`ю та проживає окремо, батьківської уваги дитині не приділяє, коштів на його утримання не надає, незважаючи на її постійні прохання щодо цього і тим самим ставить сім`ю у важке матеріальне становище. Дитина постійно перебуває під постійним наглядом лікарів внаслідок наявного захворювання, що вимагає додаткових матеріальних витрат. Враховуючи ту обставину, що малолітня дитина постійно проживає разом з нею і відповідач свідомо ухиляється від свого обов`язку матеріальному утриманню сина, вона вирішила стягувати з нього аліменти в примусовому порядку. Відповідач працює офіційно і має зможу сплачувати аліменти. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року регламентовано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а за домовленістю між ними той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов`язані з його фізичним, духовним та моральним розвитком, молодий вік відповідача, те, що він позов визнав, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частин із всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved