Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом (а.с.1-2, 78) і свої вимоги обґрунтовує тим, що з травня 2001 року вона перебувала з [PERSON] у громадянському шлюбі. Мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В свідоцтві про встановлення батьківства батьком дитини записаний [PERSON] З лютого 2010 року [PERSON] та вона мешкають окремо. У добровільному порядку батько дитини ухиляється від надання матеріальної допомоги на дитину. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.11.2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. [PERSON] виконував свої зобов'язання неналежним чином, та починаючи з червня 2013 року сплачувати аліменти припинив. Згідно з довідкою-розрахунком, виданої державним виконавцем Ковпаківського відділу ДВС м.Сумит загальна сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів за період з 01.06.2013 року по 31.12.2016 року включно визначено у розмірі 92048,70грн. За вказаний період [PERSON] аліменти не сплачував. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Як вбачається із абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідач не виконує батьківські обов'язки, нехтує своїми обов'язками з 2013 року. Сума заборгованості за останні три роки по аліментам [PERSON] (відповідно до ч.1ст.194 СК України) становить: березень-грудень 2014 року - 21028,98грн., січень-грудень 2015 року - 44954,97грн., січень-грудень 2016 року - 20720,48грн., січень-березень 2017 року - 1086,89грн. Сума заборгованості по аліментам за весь період становить 87791,32грн. Розрахунок неустойки: 2014 рік - 21028,98грн.*1%/100%=210,29грн.; 210,29грн.*306 днів (березень-грудень)=64348,74грн. 2015 рік - 44954,97грн.*1%/100%=449,55грн.; 449,55грн.*365 днів (січень-грудень)=164085,75грн., 2016 року - 20720,48грн.*1%/100%=207,20грн.; 207,20грн.*366 днів (січень-грудень)=75835,20грн., 2017 рік - 1086,89грн.*1%/100%=10,87грн.;10,87грн.*59 днів (січень-лютий)=641,33грн. Загальна сума неустойки: 304911,02грн. Згідно документів та розрахунків, сума заборгованості по сплаті основного аліментного платежу за останні три роки становить 87791,32грн., сума неустойки 304911,02грн. Проте з врахуванням законодавчих змін (розмір неустойки не може бути вищим 100 відсотків заборгованості), розмір неустойки зменшуємо до 87791,32грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по сплаті аліментів та неустойку в загальному розмірі 175582,64грн. (борг - 87791,32грн. та неустойка - 87791,32грн.), позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач, її представник позовні вимоги підтримали повністю з зазначених підстав, та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] додатково пояснила, що [PERSON] з 2010 року не цікавився життям доньки, один раз на місяць донька спілкується з відповідачем. На дні народження він не дарував подарунки доньці. З сім'єю [PERSON] вони мають гарні стосунки, багато разів донька відпочивала в Криму у рідної сестри відповідача. Відповідач надає дозвіл на виїзд доньки за кордон, але інколи бувають конфлікти. Стосунки доньки і батька гарні. В неї є бажання виїхати на постійне місце проживання за межі України. Просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, та пояснив, що коли він проживав в м.Черкаси, він перераховував аліменти на картку позивачу. В 2013 році він повернувся до м.Суми і за домовленістю з позивачкою передавав їй аліменти безпосередньо в сумі 500грн., 1000грн., розписок він не брав, до відділу ДВС інформації щодо сплати аліментів не надавав. З донькою він спілкується близько 2-3 разів на місяць, донька приходить на роботу до матері і він в цей час бачиться з нею. Інколи зустрічаються в місті. Він цікавиться навчанням, життям доньки. Щодо дозволів на виїзд за кордон, то він надавав такі дозволи більше 10 разів. До березня 2017 року позивач не зверталася до виконавця щодо сплати ним аліментів і йому також нічого не повідомляла. Його матеріальний стан на час розгляду даної справи як платника аліментів не дає можливості сплачувати не лише неустойку, але й виникають складнощі при сплаті самих аліментів, оскільки його дохід значно зменшився і він менший, ніж у позивачки, він не має у власності рухомого чи нерухомого майна, в тому числі автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного проживання. При цьому, на його утриманні перебуває молодша донька, [INFO] та мати пенсіонерка. Водночас Сімейний кодекс України врегульовує питання стягнення заборгованості за аліментами лише статтею 194 цього кодексу, якою передбачено стягнення аліментів за минулий час та власне стягнення самої заборгованості за аліментами. Одночасно звертає увагу суду на те, що відсутність відповідної норми закону щодо стягнення заборгованості за аліментами, які встановлені судовим рішенням, прямо пов'язано з відсутністю підстав для звернення до суду з позовом, що випливає з положення ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України, оскільки право чи інтерес позивача, який є стягувачем аліментів, не порушено та не оспорюється. На сьогоднішній день рішення суду щодо стягнення аліментів та постанова державного виконавця про стягнення заборгованості з аліментів виконуються за його місцем роботи. Так, за період з квітня 2017 року по січень 2018 року на адресу позивачки було перераховано 23195,90грн. (11592,95грн. в якості сплати поточних аліментів та 11592,95грн. в рахунок погашення заборгованості). Відповідачка не надала суду жодних доказів, які б свідчили про його ухилення від сплати аліментів. Він не перебував у розшуку та не переховувався. Навпаки, усі останні три роки позивачка знала місце його роботи та місце його проживання. Майже кожен день спілкувалася з ним, оскільки працює з ним на одному підприємстві. Отже, позивачка сама допустила зловживання своїм правом на отримання аліментів і намагається скористатися таким зловживанням для погіршення його матеріального становища. Заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки він любить свою доньку [PERSON], спілкується з нею. Просив в позові відмовити в повному обсязі. В судове засідання представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради не з`явився. До суду наданий висновок щодо заявленої позивачем вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO]. Служба вважає, що особисті характерні риси і емоційність [PERSON] не дозволили йому знайти спільну мову з матір'ю дитини щодо більшої його участі у вихованні доньки. Але відповідач любить свою доньку, як і вона його, вони бажають спілкуватися один з одним, і підтримувати родинні відносини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, Служба у справах дітей Сумської міської ради вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO], є недоцільним, оскільки порушує право дитини на спілкування з батьком та з його родиною. Свідок [PERSON] - мати позивачки пояснила, що [PERSON] не приймав участь у вихованні своєї доньки. Він не приходив до школи, не цікавився гуртками, які відвідувала [PERSON]. Вона водила онуку і на гуртки, і в лікарню, оплачувала лікування онуки в санаторії. Дозвіл на виїзд дитини за кордон надавав відповідач з конфліктами. Її донька не перешкоджає спілкуванню батька з [PERSON]. На цей день народження відповідач привітав онуку. Свідок [PERSON] - знайома сторін пояснила, що вона кожного року буває на дні народження [PERSON]. Знає зі слів позивачки, що відповідач не надає коштів на утримання своєї доньки. На дні народження [PERSON] вона її батька не бачила. Взагалі вона спілкується з [PERSON] 3-4 рази на рік. Свідок [PERSON] - сестра відповідача пояснила, що вона є рідною тіткою [PERSON], спілкується з нею часто, [PERSON] приїжджає відпочивати до неї в Крим. Позивач і відповідач працюють в одній установі, тому [PERSON] часто спілкується з батьком на роботі. Її брат [PERSON] любить свою доньку, у них гарні стосунки. [PERSON] пояснила, що вона стала більше спілкуватися з батьком з початку учбового року. Інколи вони спілкуються з батьком на роботі, в місті зустрічаються. Батько приходив і вітав на цей день народження в 2017 році. В попередні роки він не дарував подарунків. Мама не забороняє спілкуватися з батьком. Щодо позбавлення батьківських прав не могла висловити чітко свою думку. За клопотанням сторін за ухвалами суду від 24.10.2017 року, від 17.01.2018 року були витребувані в Ковпаківському відділі ДВС м.Суми матеріали виконавчого провадження ВП №39628386 щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] Згідно з ухвалою суду від 17.01.2018 року витребувана в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» інформація щодо надходження коштів на рахунок [PERSON] за період з 01.01.2013 року по 31.05.2017 року. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, показання свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено, що з травня 2001 року сторони спільно проживали без реєстрації шлюбу, мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з [PERSON] В свідоцтві про встановлення батьківства батьком дитини записаний [PERSON] З лютого 2010 року [PERSON], та [PERSON] мешкають окремо. До 2013 року відповідач [PERSON] проживав в м.Черкаси, де працював. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.11.2010 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Викладені обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.7), копією рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.11.2010 року (а.с.3). Згідно з ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В 2013 році відповідач повернувся з м.Черкаси в м.Суми, працює разом з позивачкою в одній установі в ДП «Документ» в м.Суми з 2014 року. [PERSON] спілкується з донькою [PERSON], зустрічається з нею за місцем роботи, коли донька приходить до матері на роботу, телефонує їй, бачиться з нею у місті. Викладені обставини щодо зустрічей батька з донькою за місцем роботи підтвердила позивач [PERSON], не заперечувала ці обставини [PERSON]. Свідок [PERSON] - сестра відповідача підтвердила, що їх сім'я тісно спілкується з [PERSON], у [PERSON] гарні стосунки з донькою. Відповідач вдруге одружився, має доньку [PERSON], [INFO] (а.с.107). Згідно з довідкою КУ Олександрівська гімназія, де навчається [PERSON], відповідач не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням та успішністю доньки у класного керівника (а.с.36). В 2015-2016 роках [PERSON] відвідувала курси додаткової підготовки з англійської мови, керівник цих курсів не знайома з батьком [PERSON] (а.с.37). Відповідач не заперечував ті обставини, що він не приходив до школи, де навчається його донька, але він спілкувався з донькою безпосередньо, також відповідач працює в одній установі зі [PERSON], за місцем роботи бачиться з донькою, тому щодо навчання доньки йому було все відомо. Свідок [PERSON] підтвердила, що багато часу саме вона як бабуся приділяла увагу [PERSON], а спілкування відповідача з [PERSON] було недостатнім. Відповідач [PERSON] не заперечував обставини, що був період, коли він не часто спілкувався з донькою. Враховуючи підлітковий вік [PERSON], утворення відповідачем іншої родини, проживання певний час в іншому місті, спілкування відповідача з донькою не відбувалося досить часто. В той же час відповідач не втрачав зв'язок та родинні стосунки з донькою [PERSON]. Виникали конфліктні ситуації між позивачем і відповідачем щодо надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Відповідач [PERSON] зазначив, що більше 10 разів надавав дозвіл на виїзд доньки за кордон. Весною 2017 року був випадок, що відповідач не дав такого дозволу. На час розгляду справи в суді питання надання дозволу на виїзд доньки [PERSON] за кордон врегульовані між сторонами. [PERSON] підтвердила, що вона спілкується з батьком, з початку учбового року їх спілкування стало частішим. Згідно з інформацією Ковпаківського відділу ДВС м.Суми (а.с.80-81) відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за 2014-2016 року. Відповідач [PERSON] стверджував, що він протягом цих років передавав кошти особисто [PERSON] в сумі 500грн., 1000грн., але розписки від [PERSON] про отримання коштів він не брав. Позивач [PERSON] заперечувала, що вона отримувала аліменти від відповідача. В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази щодо сплати аліментів відповідачем протягом 2014-2016 років. Доказів сплати аліментів за вказаний період відповідач суду не надав. З квітня 2017 року відповідач сплачує як щомісячні платежі по аліментах, так і погашає заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується довідкою Ковпаківського відділу ДВС м.Суми (а.с.90-91) та матеріалами виконавчого провадження ВП №39628386. Служба у справах дітей Сумської міської ради надала до суду висновок, згідно з яким позбавлення батьківських права [PERSON] відносно доньки [PERSON] є недоцільним, оскільки порушує право дитини на спілкування з батьком та з його родиною (а.с.73-76). Отже, при розгляді справи встановлено, що відповідач [PERSON] і донька [PERSON] підтримують родинні стосунки, спілкуються між собою, відповідач піклується про розвиток доньки [PERSON]. Згідно з ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З врахування інтересів дитини, яка має право на піклування як зі сторони матері, так і батька, повноцінне спілкування зі своїми рідними, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав відсутні. Стосовно стягнення заборгованості по сплаті аліментів. Згідно з ст..194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до довідки державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС м.Суми (а.с.90-91) заборгованість відповідача по сплаті аліментів за березень-грудень 2014 року становить 21028грн.98коп., за січень-грудень 2016 року - 20720грн.49коп., за січень-березень 2017 року - 2626грн.32коп. (позивач невірно через арифметичну помилку зазначає за січень-березень 2017 року борг в сумі 1086,89грн.). В довідці державного виконавця невірно підрахована сума боргу по аліментах за січень-грудень 2015 року, допущена арифметична помилка, сума боргу за цей період становить 25155,72грн. (невірно вказано 44954грн.97коп.). Згідно з ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Відповідно до ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів (а не про стягнення заборгованості) вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). Таким чином, чинним законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження. В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов'язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку не оскаржені. Позивач [PERSON], відповідач [PERSON] не оскаржують суми щомісячних аліментів за період з березня 2014 року по березень 2017 року, які зазначені в довідці державного виконавця від 26.12.2017 року (а.с.90-91 ). Згідно з постановою державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС м.Суми від 27.03.2017 року звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON], постановлено утримувати аліменти у розмірі 50%, з яких ? частина - поточний платіж, решта - на погашення заборгованості по сплаті аліментів (матеріали виконавчого провадження ВП №39628386). Матеріали виконавчого провадження містять докази щодо утримання з відповідача [PERSON] за період з квітня 2017 року і по цей час поточних платежів по аліментах і заборгованості зі сплати аліментів. Таким чином, права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Рішення суду про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] виконується в порядку виконавчого провадження. Отже, вимоги позивача [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати аліментів з відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають. Стосовно вимог позивача про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (в редакції, яка діяла до 08.07.2017 року). Позивач розраховувала суму неустойки за прострочення сплати аліментів за період з березня 2014 року по березень 2017 року включно в сумі 304911,02грн., зменшивши розмір до 87791,32грн. (а.с.78). Розрахунок заборгованості, виконаний позивачем, її представником не відповідає нормам чинного законодавства та правовим висновкам Верховного Суду України. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі №6-94цс15, в постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі №6-535цс16, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Суми щомісячних платежів аліментів зазначені в довідці державного виконавця від 26.12.2017 року (а.с.90-91). Отже, сума неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів становить за березень-грудень 2014 року: березень - 632,37х0,01%х31 днів=196,03грн.;квітень - 1922,63х0,01%х30 днів=576,79грн.;травень - 1922,63х0,01%х31 днів=596,02грн.;червень - 1922,63х0,01%х30 днів=576,79грн.;липень - 3313,37х0,01%х31 днів=1027,14грн.;серпень - 3313,37х0,01%х31 днів=1027,14грн.;вересень - 3313,37х0,01%х30 днів=994,01грн.;жовтень - 1562,87х0,01%х31 днів=484,49грн.;листопад - 1562,87х0,01%х30 днів=468,86грн.;грудень - 1562,87х0,01%х31 днів=484,49грн. Всього - 6431,76грн. За 2015 рік сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів: січень - 1785,49х0,01х31=553,50грн.;лютий - 1785,49х0,01х28=499,94грн.;березень - 1785,49х0,01х31=553,50грн.; квітень1870,24х0,01х30=561,07грн.;травень1870,24х0,01х31=579,77грн.;червень1870,24х0,01х30=561,07грн.липень-2114х0,01х31=655,63грн.;серпень-2114,95х0,01х31=655,63грн.;вересень-2114,95х0,01х30= 634,49грн.;жовтень - 2614,56х0,01х31=810,51грн.;листопад - 2614,95х0,01х30=784,37грн.;грудень - 2614,95х0,01х31=810,51грн. Всього - 7659,99грн. За 2016 рік сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів: січень- 2432,78х0,01х31=754,16грн.;лютий - 2432,78х0,01х29=705,51грн.;березень - 2432,78х0,01х31=754,16грн.; квітень - 2036,55х0,01х30=610,97грн.;травень - 2036,55х0,01х31=631,33грн.;червень - 2036,55х0,01х30=610,97грн.;липень - 1350х0,01х31=418,50грн.;серпень - 1350х0,01х31=418,50грн.; вересень - 1350х0,01х30=405грн.;жовтень - 1087,5х0,01х31=337,13грн.;листопад - 1087,5х0,01х30=326,25грн.;грудень - 1087,5х0,01х31=337,13грн. Всього - 6309,61грн. За січень-березень 2017 року сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів: січень - 875,44х0,01х31=271,39грн.;лютий - 875,44х0,01х28=245,12грн.;березень - 875,44х0,01х31=271,39грн. Всього - 787,90грн. Загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за вказаний період становить 21189грн.26коп. Відповідач [PERSON] пояснював, що йому було відомо про необхідність сплати аліментів за рішенням суду протягом 2014-2016 років і він наполягав на тому, що аліменти сплачував шляхом передачі коштів безпосередньо позивачці. Доказів такої передачі коштів відповідач суду не надав. Позивач [PERSON] заперечувала сплату відповідачем аліментів на утримання дитини в цей період. Виписки про рух коштів по картковим рахункам [PERSON] в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не відображають отримання нею аліментів від відповідача , хоча й містять відомості про внесення в окремі місяці 2013 року коштів на її рахунок готівкою (а.с.119-128). При цьому суд враховує, що з березня 2014 року відповідач [PERSON] працював на одному підприємстві з позивачем [PERSON] - в ДП «Документ». Ці обставини підтверджують сторони. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що до липня 2013 року стягнення аліментів з відповідача [PERSON] проводилося Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції. 03.09.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Сумського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] на підставі виконавчого листа, виданого 30.11.2010 року Ковпаківським районним судом м.Суми. 16.12.2013 року до відділу ДВС Сумського міського управління юстиції звернулася [PERSON] з заявою, що вона не отримувала аліменти з серпня 2013 року, зазначивши місце проживання [PERSON] в м.Черкаси. Протягом 2014-2016 років позивач [PERSON] до відділу державної виконавчої служби з приводу сплати аліментів відповідачем не зверталася, хоча їй було достеменно відомо як місце проживання відповідача в м.Суми, так і його місце роботи. Матеріали виконавчого провадження ВП №39628386 не містять доказів, що протягом 2014-2016 років державним виконавцем вживалися заходи щодо стягнення аліментів з відповідача [PERSON] В 2017 році позивач [PERSON] подала заяву, що [PERSON] працевлаштований в ДП «Документ» і згідно з постановою державного виконавця від 27.03.2017 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти та заборгованість за аліментами. Викладені обставини підтверджуються матеріалами виконавчого провадження ВП №39628386. Згідно з ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідач [PERSON] має малолітню доньку, [INFO], з якою він проживає і яку також зобов'язаний утримувати. Відповідач [PERSON] працює в ДП «Документ». Згідно з звітом про здійснені відрахування та виплати, який наданий головним бухгалтером ДП «Документ» державному виконавцю протягом жовтня 2017 року [PERSON] була нарахована заробітна плата в розмірі 6513,79грн., в листопаді 2017 року - 7203,99грн., в грудні 2017 року - 7266,86грн., в січні 2018 року - 10520грн. , з зазначених сум утримані аліменти в розмірі 50%. Відповідач [PERSON] з квітня 2017 року сплачує щомісячні платежі по аліментах на утримання доньки [PERSON] та погашає заборгованість по сплаті аліментів. Враховуючи майновий стан [PERSON] суд вважає необхідним зменшити розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 15000грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. За вимогу про стягнення пені за прострочення сплати аліментів позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 867,35грн. з заявленої позивачем в первісних вимогах суми пені - 86734,63грн. Вимоги позивача щодо стягнення пені задоволені частково. Отже, суд вважає необхідним стягнути [PERSON] на користь [PERSON] 150грн. в відшкодування судового збору пропорційно розміру задоволених вимог про стягнення пені.

Outcome: partial