Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона зареєстрована і проживає в приватизованій квартирі [ADDRESS], та є співвласником 1/2 частини зазначеної квартири, але за даною адресою залишається зареєстрованим відповідач [PERSON], [INFO]. У березні 2008 року вона надала згоду на реєстрацію в належній їй квартирі [PERSON], де він зареєстрований з 11.03.2008 року і до теперішнього часу. Стверджує, що з листопада 2012 року відповідач квартирою не користується та мешкає за іншою адресою. Оскільки відповідач залишається зареєстрованим у її квартирі, на позивача нараховуються комунальні платежі, які вона оплачує. Відповідач не проживає за даною адресою більше ніж шість місяців та ніяких витрат не несе. В зв'язку з чим просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та стягнути з нього понесені судові витрати по справі. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місця проживання або реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст.163 Житлового Кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності позивачеві згідно копії свідоцтва на право власності на житло від 05 лютого 2001 року (а.с 9-10). Згідно виписки з фінансово-облікового рахунку у зазначеній квартирі зареєстровані позивач, відповідач, донька та двоє онуків. (а.с.11). Відповідно до акту № 210 ЖРЕК-3 м. Тернівка від 13.11.2013 року відповідач не мешкає більше одного року в квартирі [ADDRESS] (а.с.12). Свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача та відповідача, будучи приведені до присяги підтвердили суду ту обставину, що відповідач понад рік, з листопада 2012 року, не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних причин. Показання вказаних свідків є логічними, послідовними, підкріплюють одне одного, та повідомляють про обставини, які можуть бути відомі лише особам, які були безпосередньо очевидцями зазначених подій, зокрема наявності того факту, що відповідач не проживає в зазначеній квартирі більш ніж 6 місяців, та приймаються судом як беззаперечні докази на підтвердження вищезазначених обставин. Аналізуючи досліджені в судовому засідання докази , суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач не проживає в житловому приміщенні строком понад 6 місяців без поважних на те причин, тому позовні вимоги підлягають задоволенню та відповідача необхідно визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved