Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що їй згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.08.2016 року на праві приватної власності належить квартира №11, розташована за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Фортечний узвіз, буд.3. У зазначеній квартирі зареєстрований, але впродовж останніх 4-х років не проживає відповідач [PERSON], у звязку з чим вона не може повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої вона позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, розглядати справу в її відсутності та в разі неявки до суду належним чином повідомленого відповідача ухвалити по справі заочне рішення (а.с.27). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності та заперечень проти позову не надавав, про дату та час розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦК України повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.19,26,30), оскільки у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області у звязку із зайнятістю (а.с.21). Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивачів та відповідача\~за наявними у справі доказами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS] (колишня Каляєва) у м. Чугуєві Харківської області, яка згідно договору купівлі-продажу квартири серії НВА № 172417, посвідченого 18.08.2016 року приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1076, належить позивачу по справі [PERSON] (а.с.7,8) У зазначеній квартирі згідно довідки виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області від 23.05.2017 року за № 0310-32/1023 та довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області від 01.06.2017 року за № 0310-33/741 зареєстрований її колишній власник - відповідач по справі [PERSON] (а.с.9,14). Згідно п.п.6-9 зазначеного договору купівлі-продажу квартири сторони здійснили розрахунок по договору, підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру, продавець передав покупцю квартиру та ключі від неї (а.с.7,8). Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з п.3 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як вбачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У зв'язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved