Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач\~ звернулася до суду з позовом, в якому просив визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташованого по вул.Центральній, 24 в с.Пруди Путивльського району Сумської області в порядку спадкування за заповітом після смерті 03.01.1999 матері [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовував тим, що за життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала їй. [PERSON] фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, проте отримати свідоцтво про право на спадщину не може через відсутність правовстановлюючого документа на будинок. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву в якій позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності (а.с.26). Представник відповідача надав суду письмову заяву про визнання позову,\~просив справу розглянути за його відсутності (а.с.29). Третя особа надав суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував,\~просив справу розглянути за його відсутності (а.с.28). У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення у підготовчому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у \~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом позивач є спадкоємцем за складеним померлою 03.01.1999 [PERSON] заповітом, посвідченим секретарем виконкому Кардашівської сільської ради Путивльського району Сумської області 17.10.1986, зареєстрованого в реєстрі за №57, в якому вона все своє майно заповідала [PERSON], позивачу у справі (а.с.6-9). Відповідно до довідки Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області №169 від 20.03.2018 [PERSON] була зареєстрована та проживала одна [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Кардашівською сільською радою 17.10.1986 за №57 не змінювався і не скасовувався (а.с.10). Відповідно до п.1 ч.1 ст.549\~ЦК УРСР 1963 року, який був чинний на дату смерті [PERSON], спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.2 ст.549\~ЦК УРСР зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з випискою з погосподарської книги №340 житловий будинок по вул.Центральній, 24 в с.Пруди Путивльського району Сумської області належить [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з технічного паспорту виданого Путивльським бюро технічної інвентаризації та проектування 28.03.2018 та довідки №10 від 28.03.2018 Путивльським бюро технічної інвентаризації та проектування, по вул.Центральній, 24 в с.Пруди Путивльського району Сумської області знаходиться житловий будинок «А», 1948 року забудови, загальною площею 42,3 кв.м, житловою 13,8 кв.м, з надвірними спорудами: сараєм «Б», сараєм «В», вбиральнею «У» та огорожею №1-3, право власності на який не зареєстровано (а.с.12-16,17). Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, однак позбавлена змоги оформити права на спадкове майно за відсутності правовстановлюючих документів, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій\~ (а.с.10, 18). Оскільки спадковий вищевказаний будинок з господарскими спорудами належав померлій [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі, відповідно до ст.392 ЦК України право власності\~ позивача підлягає захисту і визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та може бути прийнято, що є підставою для задоволення позову. При цьому необхідно зазначити, що Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, передбачалась обовязкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В силу п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного\~комітету будівництва,\~архітектури та\~житлової політики\~України від\~24.05.2001\~року №127 (із змінами), не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved