Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною заявою, яку мотивує тим, що на підставі договорів поділу спільного майна подружжя та купівлі-продажу, вона є власницею квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрований, але не мешкає відповідач, який після укладання договору купівлі-продажу зобовязався добровільно знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою до 17.10.2015 року, однак до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знявся, особисті речі, що належать йому, в квартирі відсутні, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює. Так як до теперішнього часу відповідач не бажає знятися з реєстрації, вона вимушена нести додаткові витрати у звязку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача, не може вільно розпорядитися своєї власністю, що порушує її право власності, усунення яких вона має право вимагати в судовому порядку. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов\~ підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнає. Представник третьої особи - Відділу реєстрації фізичних осіб по Хортицькому району м. Запоріжжя Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не з'явився, за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином в порядку ч.5 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору про поділ майна подружжя від 9.10.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] за № 836 (арк. 16-17) та договору купівлі-продажу від 09.10.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] за № 837, позивачу по справі [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (арк. 13-14). Право власності позивачки на вказану квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку (арк. 18). Згідно копії паспорту відповідача та відповіді сектору адресно-довідкової роботи УДМСУ в Запорізькій області останній зареєстрований у спірній квартирі з 21.06.2016 року по теперішній час, але фактично в квартирі не мешкає (арк.8, 23). Встановлене ст.41 Конституції України право кожного володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (даний принцип відповідно закріплений ст.317 ЦК України) передбачає право власності як абсолютне праве, яке надає власнику повноваження щодо повного, всебічного і комплексного використання трьох елементів права власності як такого. Непорушність права приватної власності означає проголошену Конституцією неможливість несанкціонованого втручання будь-кого у здійснення власником своїх повноважень, а також недопустимість дій всупереч інтересам власника, його волі тощо. Згідно з ст. 319 власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, взаємозвязку і достатності, суд вважає доведеним, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад 1 рік, після розірвання шлюбу, поділу спільного сумісного майна подружжя, укладання договору купівлі-продажу, на підставі якого відповідач продав свою частину позивачці, він добровільно виїхав на інше місце проживання, ніяких перешкод йому в користуванні спірним житлом не чинилось, тривалий час він ним не користується з власної ініціативи, його майна в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак добровільно з реєстраційного обліку не знявся, чим чинить позивачці перешкоди в користуванні її власністю, оскільки вона вільно не може розпорядитися своїм майном, вимушена нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг. Суд вважає, що за вказаних обставин відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, у звязку з чим позов [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved