Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 09.10.2004 між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 3. Зазначає, що сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки у сторін не склалися з причини втрати поваги та почуття любові один до одного. Шлюбні відносини припинені з квітня 2018 року, з того часу сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше підтримання сімейних відносин позивач вважає не можливим, тому звернулася з даним позовом до суду. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивачем до позову додано заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, на позові наполягає. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 09.10.2004 виконкомом Дівнинської сільської ради Приазовського району Запорізької області, актовий запис № 3, про що свідчить копія свідоцтва про одруження. /а.с. 10/. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] /а.с. 11/. Судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї стала втрата подружжям взаєморозуміння, поваги один до одного та почуття любові. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з квітня 2018 року, з того часу сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1368,40 грн.

Outcome: approved