Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати договір дарування квартири, укладений між нею та відповідачем, дійсним, таким, що відбувся, та визнати за нею право власності на квартиру №5 загальною площею 43,9 кв. м., житловою площею 32,2 кв. м., розташовану по вулиці Правди,8-б в м. Балті Одеської області, яка раніше на праві приватної власності належала відповідачу, стверджуючи, що 08.12.2016 року вона уклала з відповідачем договір дарування вище вказаної квартири, згідно якого відповідач подарувала, а позивач прийняла у дарунок квартиру №5, розташовану по вулиці Правди,8-б в м. Балті Одеської області, відповідач передала їй правовстановлюючі документи, технічний паспорт на квартиру, саму квартиру, пообіцяла зявитися до нотаріуса для оформлення договору дарування, але, до теперішнього часу відповідач ухиляється від належного оформлення договору, до нотаріуса не зявляється, робити цього не має наміру. Вказані вище обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися подарованим нерухомим майном, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Відповідач до судового засідання не зявилася, але надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, підтвердила викладені в позові обставини, в тому числі і неможливість зявитися до нотаріальної контори, просить справу розглянути за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстр №1252, належала квартира №5, розташована по вулиці Правди,8-б в м. Балті Одеської області, що сторони уклали між собою договір дарування вище вказаної квартири від 08.12.2016 року, згідно якого відповідач подарувала, а позивач прийняла у дарунок вище зазначену квартиру і по акту прийому-передачі від 08.12.2016 року відповідач передала, а позивач прийняла квартиру, що відповідач взяла на себе зобовязання оформити договір дарування належним чином у нотаріуса. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом зясовано, що відповідно до п.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення договору, про що повідомила у клопотанні про розгляд справи без її присутності, де вказала, що наміру зявитися до нотаріуса для посвідчення договору у неї немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір дарування, укладений 08.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved