Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради на її користь в якості відшкодування заподіяної майнової шкоди грошову суму у розмірі 44336,29 грн, в якості моральної шкоди грошову суму у розмірі 50000 грн та судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1536 грн та послуг експерта за договором про незалежну оцінку майна у розмірі 2000 грн. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 18 березня 2016 року вона придбала Ѕ частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначила, що мешкає в зазначеній квартирі з 2015 року та зареєстрована в ній з 26 вересня 2016 року. 24 січня 2019 року було раптово, без попереджень, відключено опалення, а температура повітря на вулиці в цей період була приблизно від -5 до -10. В цей день позивач дзвонила до аварійної служби Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради із проханням ввімкнути опалення, проте працівники аварійної служби відповіли, що в даний час проводяться ремонтні роботи і опалення буде включено пізніше. Також позивач вказує, що її чоловік, [PERSON] , разом із сусідом з квартири [ADDRESS] , яка знаходиться на другому поверсі під її квартирою, ввечері 25 січня 2019 року в період з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. піднялись на горище будинку та виявили, що труба опалення, яка йде до її квартири, розмерзлася від морозу та лопнула. Відзначає, що аварійна бригада приїхала 26 січня 2019 року близько 12 год. 00 хв., коли її квартиру вже заливало водою з пошкодженої труби опалення на горищі, внаслідок чого затоплено дві кімнати та пошкоджено шафу, натяжну стелю, світильники, стіни, стелю, шпалери в двох кімнатах, підлогу-ламінат, двері, диван, підлогу, ковдри, полушки, дитячі іграшки та килим. Крім вищезазначеного, позивач також звертає увагу на той факт, що 28 січня 2019 року вона особисто звернулася до відповідача із заявою про складання акту про наслідки залиття квартири [ADDRESS] . За наслідками обстеження квартири 30 січня 2019 року комісія з представників відповідача, в її присутності, зафіксувала факт залиття квартири та склала акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання). Так, у висновках даного акту зазначено, що причиною залиття квартири є саме «витік води з мереж теплопостачання». Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що з причини халатного та безвідповідального відношення відповідача до стану труб опалення 26 січня 2019 року було затоплено дві кімнати в її квартирі та, як наслідок, нанесено матеріальну шкоду на суму у розмірі 44336,29 грн. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок залиття квартири, їй також було завдано моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 13 травня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради на позовну заяву, згідно якого він вважає, що позов задоволенню не підлягає. Наголошує на тому, що в обґрунтування суми матеріальної шкоди позивачем надано звіт про незалежну оцінку вартості прямих збитків від пошкодження майна (оздоблення та майно 2-во кімнатної квартири), яке належить [PERSON] та [PERSON] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] . В даному звіті, на думку відповідача, в порушення вимог ст.ст.102-106 ЦПК України, відсутня будь-яка інформація щодо підготовки даного звіту для подання до суду та попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також відповідач відзначає, що сума матеріальних збитків у розмірі 44336,29 грн є необ`єктивною та недоведеною. Зокрема, звертає увагу суду на той факт, що позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, адже сума моральної шкоди підтверджується виключно словами самого позивача. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що позов задоволенню не підлягає. 05 липня 2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій з позицією відповідача вона не згодна та зазначила, що висновок про незалежну оцінку ринкової вартості прямих збитків від пошкодження майна в даному випадку є письмовим доказом в розумінні ст.95 ЦПК України, який містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, а саме - інформацію щодо розміру прямих збитків від пошкодження майна. Також у наданій суду відповіді на відзив позивач наполягала на тому, що виходячи з характеру та глибини фізичних та душевних страждань, а також інших негативних наслідків, їх тривалості, вимог розумності і справедливості оцінює завдану їй моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року витребувано у Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради інформацію щодо знаходження будинку [ADDRESS] у нього на балансі, з наданням суду належним чином посвідчених копій документів на підтвердження такої інформації та уповноважено представника позивача [PERSON] одержати докази у відповідача для представлення їх суду. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2019 року залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, співвласника квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] (а.с.139). 02 серпня 2019 року до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила задовольнити позовну заяву та зазначила, що хоча вона і є власником Ѕ частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , але оскільки в зазначеній квартирі фактично мешкає позивач, то постраждало саме майно останньої та саме за її кошти робився ремонт. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 року витребувано у Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради належним чином завірені копії документів, що підтверджують факти звернення позивача до аварійної служби «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради в період з 24 січня 2019 року по 26 січня 2019 року включно з питань: відсутності опалення в буд. [ADDRESS] ; розмерзання тепломережі в буд. [ADDRESS] ; виклику аварійної бригади за адресою: [ADDRESS] ; залиття кв. [ADDRESS] , а також належним чином завірені копії документів на підтвердження дати та часу виїзду аварійної бригади за вказаною за адресою: [ADDRESS] , в період з 24 січня 2019 року по 26 січня 2019 року та уповноважено представника позивача [PERSON] одержати докази у відповідача для представлення їх суду. Позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не подавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вислухавши позивача, представника позивача [PERSON] , свідків [PERSON] та [PERSON] , а також дослідивши наявні письмові докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивач є власником Ѕ частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником іншої Ѕ частки квартири є третя особа [PERSON] (а.с.14-15,137). 26 вересня 2016 року місце проживання позивача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є відповідач (а.с.235-237). Актом про залиття, аварію, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 30 січня 2019 року, затвердженого заступником директора КП «Жилсервіс-2» ДМР, встановлено, що 26 січня 2019 року в буд. [ADDRESS] відбулось залиття з горища будинку. Зазначено, що у житловій кімнаті на стелі спостерігаються сліди залиття та часткове відшарування шпалер, у спальній кімнаті на стінах місцями спостерігаються сліди залиття. Причиною аварії, що трапилась є витік води з мереж теплопостачання (а.с.24). Факт пошкодження майна позивача також підтверджується висновком про незалежну оцінку ринкової вартості прямих збитків від пошкодження майна (оздоблення та майно 2-во кімнатної квартири), яке належить [PERSON] та [PERSON] , розташоване за адресою: [ADDRESS] , та звітом про незалежну оцінку вартості прямих збитків від пошкодження майна, відповідно до якого, загальна ринкова вартість прямих збитків з урахуванням ПДВ, становить 44336,29 грн (а.с.25-126). Судом також встановлено, що позивач зверталася до відповідача із заявами щодо необхідності обстеження на предмет залиття квартири та видачі їй відповідного акту (а.с.22-23). Крім того, факт звернення позивача до аварійної служби Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради в період з 24 січня 2019 року по 26 січня 2019 року включно, також підтверджується відповіддю відповідача від 03 грудня 2019 року (а.с.207-211). Свідок [PERSON] , який є сусідом позивача, в судовому засіданні пояснив, що взимку 2019 року він бачив, як на горищі лопнула труба, яка йде до квартири позивача у звязку з чим довелося викликати аварійну службу. Свідок [PERSON] , яка також є сусідом позивача, пояснила, що в січні чи лютому 2019 року була свідком затоплення квартири позивача, бачила, що в квартирі все було у воді, у звязку з чим допомогала позивачу сушити речі. Вирішуючи позовні вимоги, судом враховується наступне. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, позивач на підставі ст.ст.22, 1192 ЦК України має право на відшкодування йому майнової шкоди, яка визначається загальною ринковою вартістю прямих збитків. Також судом враховується, що відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що завдання шкоди позивачу знаходиться в прямому причинному зв`язку з неправомірною бездіяльністю відповідача, оскільки відповідальність за належний технічний стан інженерних мереж несе саме балансоутримувач, що потягло залиття квартири позивача. У зв`язку з вищевикладеним, суд враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-168цс13 від 12 лютого 2014 року, згідно якого до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність майнової шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою й протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Так, за приписами ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 1166 ЦК України закріплює презумпцію вини заподіювача шкоди, оскільки за умови доведення самого факту завдання шкоди, її розміру, протиправності дій (бездіяльності) заподіювача шкоди та причинного зв`язку між шкодою та такими діями (бездіяльністю), саме на заподіювача шкоди покладається доведення відсутності його вини, як підстави звільнення від її відшкодування. Крім того, судом враховується, що у даній категорії справ, саме на відповідача покладено обов`язок доведення того, що не з його вини відбулось залиття, та відповідно у нього відсутній обов`язок щодо відшкодування на користь позивача заподіяної матеріальної шкоди. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими позивачем доказами було доведено наявність майнової шкоди, протиправність бездіяльності відповідача, як заподіювача такої шкоди та наявність причинного зв`язку між шкодою та бездіяльністю відповідача. Належних та допустимих доказів протилежного відповідачем суду не надано. Доводи відповідача з приводу того, що звіт про незалежну оцінку вартості прямих збитків від пошкодження майна (оздоблення та майно 2-во кімнатної квартири), яке належить [PERSON] та [PERSON] , що розташоване за адресою: [ADDRESS] , складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , не є належним та допустим доказом, а тому сума матеріальних збитків у розмірі 44336,29 грн є необ`єктивною та недоведеною, судом до уваги не приймаються. Доказів тому, що розмір понесеної позивачем матеріальної шкоди має інший розмір, аніж той, що вказаний у зазначеному звіті, відповідачем суду не надано. Відповідач своїми процесуальними правами щодо предмета спору розпорядився на власний розсуд та не спростував розмір майнової шкоди, завданої позивачу, клопотання про призначення у справі судової експертизи не заявляв, відповідно до норм ч. 1 ст. 106 ЦПК України висновок експерта, складений на його замовлення, до суду також не подав. Таким чином, доводи відповідача про те, що звіт про незалежну оцінку вартості прямих збитків від пошкодження майна, складений суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , є неналежним доказом, судом не приймаються до уваги як безпідставні, недоліки, на які вказує відповідач, не спростовують розмір заподіяної позивачу шкоди. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним факт наявності вини відповідача у завданні майнової шкоди позивачу та відсутності визначених законом підстав для звільнення від їх відшкодування. Таким чином, відповідач, на підставі ст. 1166 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану майнову шкоду в повному обсязі, а тому позовні вимоги, в частині відшкодування заподіяної майнової шкоди, підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Вирішуючи заявлені позовні вимоги в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд виходить з того, що в судовому засіданні був доведений факт завдання моральної шкоди позивачу, адже сам факт пошкодження майна особи вже є свідченням того, що власник майна зазнав у зв`язку з цим душевних страждань. Так, за ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з тим, суд враховує роз`яснення, викладені у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, за якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням вищевикладених обставин та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є надмірним, а тому необхідним та достатнім є розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 2000 грн. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідач, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просила стягнути судовий збір у розмірі 1536 грн (а.с.1-2) та витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи у розмірі 2000 грн (а.с.126). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору за вимогу про відшкодування майнової шкоди у розмірі 768,40 грн, моральної шкоди у розмірі 30,74 грн (768,40*2000/50000) та витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи у розмірі 2000 грн, що разом складає 2799,14 (768,40+30,74+2000) грн.

Outcome: partial