Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,\~мотивуючи позовну\~заяву тим,\~що 01.03.2014\~року сторони\~зареєстрували шлюб\~у Відділі державної\~реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, про що зроблено відповідний актовий запис №101. 29.11.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу\~сторони мають\~неповнолітню дитину\~-\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка проживає\~з позивачем.\~Позивач зазначає,\~що вона\~невзмозі самостійно\~забезпечити належний\~рівень життя\~дитини,\~а відповідач\~є здоровим,\~працює у\~військовій частині\~ [NUMBER] ,\~інших утриманців\~немає,\~тому він\~може сплачувати\~аліменти на\~утримання дитини. З огляду\~на вказане\~вище,\~позивач звернулася\~до суду\~з даним\~позовом та\~просить стягнути\~з відповідача\~на її\~користь аліменти\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/3\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. До початку розгляду справи по суті позивач подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої вона просить позов задовольнити відповідно до вимог відповідача, заперечень немає. В судовому засідані позивач заяву про зменшення розміру позовних вимог підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, надав суду відзив та просив позов задовольнити частково, відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, в розмірі на одну дитину ј від заробітку (доходу) відповідача. Претензій до позивача немає. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2019 року, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01.03.2014 року у відділі державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Євпаторійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис №101. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишено « [PERSON] » (а.с. 5). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 09.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі (а.с. 6). З актів\~ОСББ «Станіславського-23»\~від 23.01.2020 року вбачається, що позивач по даній справі та її син [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 8). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем. Враховуючи визнання відповідачем позову та зважаючи на розмір заявлених вимог, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, що буде розумним та справедливим. З посвідчення встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій (а.с. 25). Оскільки обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, то згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved