Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га, укладену між нею та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за нею право власності на житловий будинок (на плані позначено літ. А) загальною площею 36,1 кв. м., житловою площею 17,0 кв. м. з господарськими будівлями, а саме - сараєм (літ. Б), огорожею №1, розташований по [ADDRESS], на вище вказані земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120686900:02:002:0188 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №492307, виданого на підставі рішення ХІ сесії ХХІІ скликання Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області від 25.12.1997 року та рішення V скликання Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області від 14.10.2009 року №262-V, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,25 га, кадастровий номер земельної ділянки 5120686900:02:002:0189 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №483062, виданого на підставі рішення ХІ сесії ХХІІ скликання Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області від 25.12.1997 року та рішення Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області від 14.10.2009 року №262-V, стверджуючи, що 02.04.2014 року вона уклала з відповідачем угоду купівлі-продажу вище вказаних житлового будинку, земельних ділянок, згідно якої сплатила відповідачу гроші у сумі 14000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідач передав їй технічну документацію на будинок, сам житловий будинок з господарськими будівлями, державні акти на право власності на земельні ділянки, пообіцяв з'явитися до нотаріальної контори для оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідач ухиляється від належного оформлення угоди, до нотаріальної контори не з'являється, крім того, оформити належним чином угоду неможливо і по причині того, що раніше вище вказаний житловий будинок, земельні ділянки належали тітці відповідача [PERSON], померлій [INFO] року, після її смерті відповідач, як спадкоємець за заповітом, фактично прийнявши спадщину, свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримав. Вказані вище обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, земельними ділянками, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Відповідач до судового засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, підтвердив викладені в позові обставини, в тому числі і те, що наміру оформити угоду належним чином не має, просить справу розглянути за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що тітці відповідача [PERSON] на праві приватної власності згідно КП «Техінвентаризатор» Балтської районної ради Одеської області №439 від 23.05.2014 року належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №492307 та ЯК №483062, виданих на підставі рішення ХІ сесії ХХІІ скликання Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області від 25.12.1997 року та рішення V скликання Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області від 14.10.2009 року №262-V, належали земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, розташовані за тією ж адресою, що 16.12.2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Піщанської сільської ради Балтського району Одеської області, реєстр №186, в якому заповіла [PERSON] все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати їй на день смерті, і на що згідно із законом вона буде мати право (заповіт ніким не змінено і не скасовано), після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, відповідач [PERSON] фактично прийняв спадщину, так як поховав тітку, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутні правовстановлюючого документа на житловий будинок, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вище вказаних житлового будинку, земельних ділянок від 02.04.2014 року, згідно якого відповідач продав, а позивач придбала вище зазначені житловий будинок, земельні ділянки за 14000 грн. і по акту прийому-передачі від 02.04.2014 року відповідач передав, а позивач прийняла житловий будинок з господарськими будівлями, земельні ділянки, що відповідно до розписки, складеної відповідачем, він отримав від позивача вище вказану суму грошей і взяв на себе зобов'язання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом з'ясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI (1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI (2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, про що повідомив у клопотанні про розгляд справи без його присутності, де вказав, що наміру з'явитися до нотаріуса для посвідчення договору у нього немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 02.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved