Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою зареєстровані позивач та її онук [PERSON] . Проте з жовтня 2016 року в будинку не проживає, його особисті речі в будинку відсутні. Факт реєстрації відповідача у її квартирі створює позивачу проблеми, у зв`язку з тим, що вона не може самостійно сплачувати за комунальні послуги, які нараховуються на відсутнього члена сім`ї. В зв`язку з вище вказаним, позивач змушена звертатися до суду з позовом, в якому прохає визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: [ADDRESS] . 01.11.2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, однак [PERSON] відзив так і не надав. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачами не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81\~ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що 16.12.1993 року [PERSON] та її чоловіку [PERSON] було видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія свідоцтва(а.с.10). [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємцями його Ѕ частини будинку стали його доньки - [PERSON] та [PERSON] , які отримали у спадок по ј частині будинку(а.с.11). 22.01.2004 року [PERSON] подарувала [PERSON] належну їй ј частину житлового будинку, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування частини житлового будинку(а.с.13). 19.10.2010 року [PERSON] подарувала [PERSON] Ѕ частину будинку, про що свідчить копія Договору дарування (а.с.12). Згідно довідки КП «ЖУК» від 22.10.2019 року(а.с.21), в спірному будинку зареєстровані позивач та її онук [PERSON] . Відповідно до Акту від 22.10.2019 року(а.с.19), [PERSON] не проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , з жовтня 2016 року, його речі в будинку відсутні. Як вказано в повідомленні(а.с.20), субсидію позивачу призначено не було. Згідно зі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинна сплачувати з вини відповідача, тощо. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного можливо зробити обґрунтований висновок про те, що відповідач був зареєстрований як член сім`ї власника житла, у спірній квартирі він відсутній та не проживає без поважних причин понад один рік, будь-які домовленості між відповідачем і власником житла відсутні. Отже, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та відповідають вимогам закону, також зважаючи на те, що відповідачем відзив на позов подано не було, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved