Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2002 року, спільних дітей від цього шлюбу не мають, в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду перебуває на даний час також справа про поділ їхнього спільного майна, сімейне життя не склалося, оскільки вони не знаходять спільної мови при вирішенні сімейних та побутових проблем, відчувають лише роздратування та неприязнь, з червня 2016 року вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, а тому позивач просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вона вказує на те, що позов підтримує. Відповідач також надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 14.06.2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають, що стверджується копією свідоцтва про одруження, копією паспорта позивача. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі з червня місяця 2016 року проживають окремо, між ними відсутнє взаєморозуміння, наміру зберігати шлюб вони не мають, в судовому порядку вирішують спір про поділ спільного майна подружжя. Збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін. Крім того, питання про збереження шлюбу має вирішуватися обома сторонами на паритетних засадах. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за встановлених судом обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу прізвищ сторони не змінювали. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору як потерпіла 2 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС, судовий збір на користь держави в сумі 551 грн.20 коп. сплачено відповідачем 21.11.2016 року.

Outcome: approved