Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в розпоряджанні житловим будинком шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. В позовній заяві позивач [PERSON], вказує на те, що вона є власником житлового будинку по вказаній адресі та проживає в ньому разом зі своїми дітьми. Крім того, в цьому будинку з 17.11.2006 року зареєстрований [PERSON], який був зареєстрований зі згоди попереднього власника. Відповідач [PERSON] є сторонньою особою відносно позивача [PERSON], в житловому будинку фактично не проживає та ним не користується, ніяких послуг за утримання будинку він не сплачує. Наявність зазначеної реєстрації відповідача створює [PERSON] перешкоди у здійсненні права власності. У зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що ньому зазначені. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам надсилається за адресою їх місця проживання, уразі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 глави 8 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, всесторонньо дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстровані: позивач, [PERSON], її донька, [PERSON], син, [PERSON], донька, [PERSON] та відповідач, [PERSON]. В судовому засіданні було з'ясовано, що відповідач є зареєстрованим в будинку позивача за згодою попереднього власника, та не проживає в ньому, що підтверджується актом огляду жилого приміщення. Досліджені у судовому засіданні докази свідчать про те, що відповідач, перешкоджає у користуванні будинком, належних йому речей та майна в будинку немає, оплату комунальних послуг за спірний будинок відповідач не здійснює, добровільно залишив спірне жиле приміщення, до звернення до суду з зазначеним позовом вселитися у спірний будинок не намагався тобто, не проживав у спірному будинку понад шість місяців без поважних причин, в зв'язку з чим позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірному будинку підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 47597-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. На підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку [ADDRESS] створює для позивача перешкоди у здійсненні нею права власності, користування і розпорядження належним їй жилим приміщенням, а тому порушене право підлягає захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved