Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 08.06.1991 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 617, між сторонами зареєстровано шлюб. Зазначає, що сторони мають повнолітню доньку - [PERSON], яка мешкає окремо та малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини припинені з 2015 року, з того часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною припинення шлюбних відносин стала втрата почуття любові та пошани один до одного. Спору про поділ спільного майна подружжя не мають. Подальше підтримання сімейних відносин позивач вважає не можливим, тому звернулася з даним позовом до суду. У судове засідання сторони не з'явилися. Від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на позові наполягає. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08.06.1991 Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 617, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого повторно. /а.с. 7/. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с. 8/. Судом встановлено, що причиною розпаду сім'ї стала втрата подружжям почуття любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2015 року, з того часу проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Питання утримання малолітньої дитини буде вирішуватися сторонами у встановленому законом порядку. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved