Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що її донька [PERSON] з 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають дитину [PERSON] [INFO]. Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 20.12.2013 року [PERSON] визнано недієздатною. З 2007 року відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Позивач [PERSON] є опікуном над недієздатною донькою [PERSON] та малолітнім онуком [PERSON] Позивач зазначає, що шлюб її недієздатної доньки з [PERSON] не в інтересах [PERSON], а тому просила розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано 04.03.2005 року. Позивач в судовому засіданні підтримала позов. Відповідач в судове засідання не зявився, перебуває в місцях позбавлення волі, про день та час розгляду даної справи був повідомлений належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направив. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Встановлено, що [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб 04.03.2005 року, мають сина [PERSON] [INFO]. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. Судом встановлено, що [PERSON] визнана недієздатною згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 20.12.2013 року та [PERSON] призначена її опікуном. А, також, згідно рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25.08.2010 року за №418 [PERSON] являється опікуном над малолітнім [PERSON] [INFO]. Зазначене підтверджено зібраними матеріалами справи . Згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 26.10.2007 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину передбаченого ст.. 115 ч. 1 КК України і призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі. Позивач суду пояснила, що її донька психічно хвора та згідно довідки МСЕК з 16.11.2015 року їй встановлена, повторно, друга група інвалідності на строк до 01.12.2016 року. [PERSON] протягом тривалого часу, більше 9 років, ніяким чином не спілкується та не підтримує жодних відносин з відповідачем [PERSON] Позивач хвилюється за емоційний стан своєї доньки та онука і зазначає, що розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] в інтересах [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON], оскільки [PERSON] вів аморальний спосіб життя, зловживав алкоголем, застосовував фізичну силу до дружини. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду ствердили, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує формально, оскільки [PERSON] хвора, не розуміє значення своїх дій, не усвідомлює поняття шлюбу, піддатлива до зриву, агресії. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.5 ст. 110 СК України опікун має право пред'явити позов про розірвання шлюбу, якщо цього вимагають інтереси того з подружжя, хто визнаний недієздатним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним і це суперечить інтересам [PERSON], її дитини, оскільки спілкування відповідача з [PERSON] може призвести до порушення її емоційного стану, до нервових зривів та некерованої поведінки хворої, а тому шлюб можливо розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved