Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виселення. Посилалася на те, що вона є основним квартиронаймачем квартири №20, що по проспекту Незалежності, 36 м.Чернівці, яка належить до державного житлового фонду. Квартиру обслуговує КЖРЕП №14. У вказаній квартирі, окрім неї зареєстровані її онука [PERSON], яка здійснює догляд за нею, та колишня невістка [PERSON], [INFO]. ЇЇ син [PERSON] помер 07.11.1996 року, після чого [PERSON] поїхала за кордон на заробітки. Декілька місяців тому відповідач повернулася на Україну та поселилася у спірній квартирі. З цього часу проживання у квартирі, в якій вона проживає більше 35 років, стало нестерпним. Так, позивач є особою похилого віку, інвалідом третьої групи, їй потрібні тиша та спокій. [PERSON], яка з часу смерті сина є їй чужою людиною, приводить до квартири різних чоловіків. Останній її співмешканець, який на даний час без згоди позивача проживає у квартирі з відповідачем, є неприємною особою, погрожує онучці позивача. Вона також боїться за своє життя. [PERSON] постійно скандалить, не проявляє до неї поваги. Просила виселити [PERSON], [INFO] з квартири №20, що розташована по Проспекту Незалежності, 36 м.Чернівці. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач позов не визнала та зазначила, що проживала у спірній квартирі з 1982 року. Вона дійсно неодноразово виїжджала до Італії на заробітки, а також отримувала там медичну допомогу. З листопада 2017 року вона проживає у спірній квартирі разом із своїм співмешканцем та самостійно сплачує свою частку у комунальних витратах. Будь-яких конфліктів з позивачкою у неї не має, вона не порушує правил співжиття у квартирі. Просила відмовити в задоволенні позову. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Пояснила суду, що [PERSON] приводить до квартири незнайомих їй осіб та вживає з ними алкогольні напої, чим порушує її спокій. Просила позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні також позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Суду пояснила, що відповідач порушує правила співжиття у квартирі, вчиняє сварки. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила суду, вона дійсно після смерті чоловіка виїхала на заробітки до Італії, однак періодично повертається на Україну та проживає у спірному житлі, приймає участь у його утриманні. Конфліктів з позивачем у неї не має, вона їй допомагає. Просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача позов не визнала, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] суду показала, що позивач є її бабусею. Вона проживає разом із нею та здійснює догляд за нею. [PERSON] боїться відповідачки, у звязку з чим переважно знаходиться у себе в кімнаті. [PERSON] коли приїжджає з Італії вчиняє сварки та вживає алкогольні напої. Протягом усього періоду відсутності [PERSON] вони з бабусею самостійно несуть витрати по утриманню квартири. Свідок [PERSON] суду показав, що проживає у цивільному шлюбі з відповідачем. У них хороші відносини з [PERSON], вони їй допомагають. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що квартира №20, що по Проспекту Незалежності, 36 м.Чернівці не приватизована та належить до державного житлового фонду. Основним квартиронаймачем зазначеної квартири є позивач [PERSON], яка зареєстрована у даній квартирі з 24.09.1982 року та постійно там проживає. Окрім позивача, у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 5). [PERSON], відповідно до рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23.01.2018 року, яке набрало законної сили, визнано такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №20, що по Проспекту Незалежності, 36 м. Чернівці. Сторони відповідно до своїх часток несуть витрати по утриманню майна (24, 35,36). При вирішенні даного спору суд керується нормами Житлового кодексу України, яким врегульовано спірні правовідносини. Так, згідно зі\~ст. 9 ЖК Української РСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Частиною першою ст. 109 ЖК України\~визначено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до\~ст. 116 ЖК Української РСР, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу. вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Таким чином, законом передбачено декілька підстав, за наявності яких члена сімї наймача може бути примусово виселено. В якості підстави для усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення позивач посилалась на порушення правил співжиття відповідачем, що робить неможливим їх спільне подальше проживання у квартирі. У п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня\~\~1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~судам роз'яснено, що під час вирішення справ про виселення на підставі\~ст. 116 ЖК Української РСР\~осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як було встановлено судом, 23.01.2018 року [PERSON] звернулася до Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з заявою про прийняття мір відносно співмешканця тітки, який проживає разом із нею за адресою м. Чернівці Проспект Незалежності, 36/20. З даною особою вона перебуває у неприязних стосунках, оскільки він їй погрожує (а.с.22). За вказаним зверненням було проведено перевірку, за результатами якої з [PERSON] проведено профілактично-розяснювальну бесіду щодо недопущення протиправної поведінки у майбутньому та доведено норми чинного законодавства (а.с. 23). Отже, висновками, зробленими правоохоронним органом за матеріалами перевірки скарги, підтверджено порушення співмешканцем відповідача правил співжиття та вжито заходів застереження у вигляді проведення профілактичної бесіди. Факт наявності конфліктних ситуацій та порушення правил співжиття відповідачем також підтверджується показами свідка [PERSON] та поясненнями позивача. Покази свідка [PERSON] суд відхиляє, оскільки факт його протиправної поведінки підтверджується матеріалами перевірки, проведеної Чернівецьким відділом поліції ГУНП в Чернівецькій області. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved