Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені, компенсацій за час затримки розрахунку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 02.04.2008 року по 06.10.2014 року перебувала у трудових правовідносинах із Публічним акціонерним товариством «Одеський нафтопереробний завод». 06.10.2014 року за наказом керівника підприємства № 519-П від 03.10.2014 року була звільнена у звязку з скороченням штату згідно п. 1ст.. 40 КЗпП України. На день звільнення відповідач нарахував, але не виплатив їй заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси № 523/17363/14-Ц від 04.11.2014 року з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на користь [PERSON] стягнуто 22\~585,00 гривень. У звязку з тим, що вказане рішення суду відповідачем не виконувалося, позивач звернулася з позовом про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені, компенсацій за час затримки розрахунку за період з 16.12.2014 року по 20.03.2015 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси № 523/4796/15-Ц від 08.06.2015 вищевказані позовні вимоги задоволені. Однак дане рішення суду відповідач також не виконує, у звязку з чим позивач звернулася до суду з аналогічним позовом, при цьому просить суд стягнути з відповідача середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільнені, компенсацій за час затримки розрахунку за період з 20.03.2015 року по 19.08.2015 року. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином за місцем його реєстрації. Заперечень від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до трудової книжки серії АФ № 418313, [PERSON] 02.04.2008 року була прийнята на роботу у ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на посаду обліковець з реєстрації бухгалтерських даних, 09.02.2010 року переведена на посаду економіст відділу методології і автоматизації бізнес-процесів, у звязку з скороченням штату працівників, згідно ч. 1 ст. 40 КЗпП України(а. с. 7). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси № 523/17363/14-Ц від 04.11.2014 року з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки. Також, Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси № 523/4796/15-Ц від 08.06.2015 з відповідача на користь позивача стягнуто середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільнені, компенсацій за час затримки розрахунку за період з 20.03.2015 року по 19.08.2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач вищевказані рішення не виконує, про що свідчить виписка з рахунку [PERSON] № 656252-2015/0819 від 19.08.2015 року. Відповідно до ст.. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, без правових на те підстав, не виконавши перед працівником зобовязання передбачене ч. 1 ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно нести відповідальність згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України. Розрахунок середнього заробітку провадиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року за відповідними змінами та доповненнями. Згідно п. 2 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні 02 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Так, середньоденна заробітна плата позивача складає 223,7 гривень. Весь час затримки розрахунку за період з 20.03.2015 року по 19.08.2015 року становить 101 робочих дні, таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку становить (223,7*101)=22 593,7 гривень. Дана сума підлягає стягненню з відповідача а користь позивача. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційне збільшення, тобто компенсацію, за час затримки виплати середнього заробітку. Згідно ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Проаналізувавши вказану норму закону, суддя доходить висновку, що середній заробіток за час затримки виплати сум працівнику при звільнені не являється доходом у розумінні вищевказаного Закону, оскільки має разовий характер, та по суті є мірою відповідальності підприємства за неналежне виконання своїх обовязків перед працівником. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення, тобто компенсації, за час затримки виплати середнього заробітку не підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial