Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту будівництва та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила визнати частково недійним свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 3-55 від 17.12.2008 року, виданого Першою Житомирською державною нотаріальною конторою м. Житомира на 1/4 частку від 67/100 частини житлового будинку № 5-а по провулку 3-му Шевченківському в м. Житомирі на ім'я [PERSON]; визнати частково недійним свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 3-54 від 17.12.2008 року, виданого Першою Житомирською державною нотаріальною конторою м. Житомира на 1/4 частку від 67/100 частини житлового будинку № 5-а по провулку 3-му Шевченківському в м. Житомирі на ім'я [PERSON]; визнати частково недійним свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 5-601 від 30.07.2012 року, виданого Першою Житомирською державною нотаріальною конторою м. Житомира на 1/4 частку від 67/100 частини житлового будинку № 5-а по провулку 3-му Шевченківському в м. Житомирі на ім'я [PERSON]; визнати частково недійним свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 5-602 від 30.07.2012 року, виданого Першою Житомирською державною нотаріальною конторою м. Житомира на 1/4 частку від 67/100 частини житлового будинку № 5-а по провулку 3-му Шевченківському в м. Житомирі на ім'я [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на літню кухню, зазначену літерою «Б» в технічному паспорті. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25.09.2007 року померла її матір [PERSON]. В 1974 році матір позивача подарувала їй житловий будинок № 5-а по провулку 3-му Шевченка в м. Житомирі, в якому вона мешкає. У 1977 році позивач перебудувала замість сараю літню кухню, яка згідно технічного паспорту позначена літерою «Б» та за самовільну прибудову 22.11.1977 року сплатила штраф. Окрім цього, нею було здійснено прибудову до вказаного будинку з окремим входом, а саме: кімнату, згідно технічного паспорту літера «А, 2-2», загальною площею 10,6 кв. м., кухня - літера «А2-4» площею 2,1 кв.м., санвузол літера «А2-5», загальною площею 2,1 кв.м., коридор - літера «А2-1», загальною площею 1-8 кв.м.. Позивач також зазначила, що 23.09.1977 року будинок було подаровано нібито позивачем назад матері, шляхом підроблення підпису. Після смерті матері нотаріус видав всім дітям свідоцтво про право на спадщину за законом в якому зазначено, що до складу спадщини увійшла літня кухня зазначена літерою «Б», хоча жодних правовстановлюючих документів не було. У звязку з чим позивач змушена була звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились. 22.04.2016 року від представника відповідачів надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в задоволенні позову просили відмовити з підстав викладених у запереченні. У запереченні на позовну заяву вказали, що будівництво кухні за власні кошти позивача не може бути підставою для визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину. Представник третьої особи Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився і подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши в сукупності зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 25.09.2007 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-ТП № 070984 від 25.09.2007 року (а.с.4). 17 грудня 2008 року та 30.07.2012 року державними нотаріусами Першої Житомирської державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вказані особи прийняли спадщину в 1/4 частці від 67/100 частин житлового будинку № 5-а, який розташований по провулку 3-му Шевченківському в м. Житомирі. У даних свідоцтвах вказано: житловий будинок дерево, обкладено цеглою, загальною площею 85,2 кв.м., в тому числі житловою 48,2 кв.м.. До будинку належать: літня кухня літ. «Б», огорожа №1 (а.с.16,18,20,22). Вказане також підтверджується витягами про державну реєстрацію прав (а.с.17, 19, 21). Також, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12.01.2011 року було встановлено, що [PERSON] набула права власності на будинок № 5 по провулку 3-му Шевченківському в м. Житомирі, відповідно до договору дарування, який був укладений 07.08.1974 року. У рішенні також зазначено, що відповідно до висновку експерта № 1/628 від 30.06.2010 року, підпис, розташований в графі «Даритель» договору дарування від 23.09.1977 року виконаний не [PERSON], а іншою особою, тому на думку суду є підстави для визнання вказаного договору недійсним та договору дарування від 05.08.1994 року, однак суд відмовив у задоволенні позову, оскільки [PERSON] був пропущений загальний строк позовної давності і не заявлено клопотання про його поновлення (а.с.132). Відповідачі в ході розгляду справи фактично не заперечували, що літня кухня зазначена літерою «Б» в технічному паспорті була побудована позивачем за власні кошти. У технічному паспорті на житловий будинок № 5-а по пров. 3-му Шевченківському в м. Житомирі від 27.05.1985 року, який був дійсний на день видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, під літерою «Б» зазначений сарай (а.с.94-101). Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК). Стаття 1301 ЦК України визначає, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. За ст.66 Закону України «Про нотаріат», спадкоємець має право одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину, це саме той документ, який посвідчує права спадкоємця на спадкове майно, а саме перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця. Відповідно до керівних розяснень абз.2,3 п.23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Таким чином, оскільки до складу спадщини увійшла не літня кухня, яка побудована позивачем за власні кошти, а сарай, тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на літню кухню, зазначену літерою «Б» в технічному паспорті, що відноситься до будинку № 5-а по провулку 3-му Шевченківському в м. Житомирі, у звязку з чим слід визнати частково недійсними зазначені у позові свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved