Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання майна особистою приватною власністю дружини, в якій зазначає, вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 серпня 2007 року. На протязі останніх пяти років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала їхня дитина, що тяжким чином впливало на її психічний стан та кожен раз спричиняло їй та її дитині душевні страждання. Крім того, відповідач вів аморальний спосіб життя, маючи дружину та дитину, він протягом останніх трьох років проживав з іншою жінкою, чого не приховував від неї. Відповідач не розумів та не хотів розуміти сутності проблем, які виникають у їхньої дитини та у неї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Останні три роки, шлюбні відносини між ними носили формальний характер, бо з 2014 року вони мешкали окремо один від одного за різними адресами, спільного господарства не вели. На теперішній час, шлюб між ними розірвано, на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2017 року. Перебуваючи у шлюбі з відповідачем, але фактично проживаючи окремо від нього, тобто після фактичного припинення між ними шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, вона, одноосібно, набула майно, а саме 09.02.2016 року, на підставі договору купівлі-продажу № 1247/405 від 09.02.2016 року придбала автомобіль марки ВАЗ 21214, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєструвала на своє імя. На придбання зазначеного автомобіля вона витратила особисті гроші, які були зароблені нею за час окремого проживання з відповідачем. Ціна автомобіля марки ВАЗ 21214, реєстраційний номер [NUMBER], який належить їй одноосібно, відповідно до акту № 1117 про оцінку транспортного засобу від 07.06.2017 року складає 55130,62 гривень. У звязку з чим, позивач просить суд визнати за нею право власності на автомобіль марки ВАЗ 21214, реєстраційний номер [NUMBER]; стягнути з відповідача на її користь судові витрати на судовий збір у сумі 640 грн.. Представник позивача - [PERSON], який діє за нотаріально посвідченою довіреністю від 16.05.2017 року, у судове засідання не зявився, однак подавав до суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглянути справу без участі сторони позивача (а.с. 7, 43). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак раніше подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме заперечує проти стягнення з нього судового збору в сумі 640 грн., в іншій частині не заперечує проти задоволення позову (а.с. 37). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2007 року, який заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2017 року, що набрало законної сили 25.07.2017 року, був розірваний (а.с. 8, 11). Із вказаного заочного рішення видно, що сторони не проживали разом з 2014 року, спільне господарство не вели, спільного бюджету не мали (а.с. 11). В період шлюбу, але в період окремого проживання, 09.02.2016 року позивачем був придбаний автомобіль марки ВАЗ 21214, реєстраційний номер [NUMBER], (ідентифікаційний номер ХТА21214031705304 (VIN), власником якого є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ № 732539 (а.с. 12). З матеріалів справи судом також встановлено, що позивач [PERSON] є страхувальником автомобіля марки ВАЗ 21214, реєстраційний номер [NUMBER], про що свідчить поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2663343 від 17.03.2017 року (а.с. 13). Згідно з довідкою б/н від 16.05.2017 року про реєстрацію та склад сімї, виданою КП «Міський інформаційно-розрахунковий аналітичний центр» Павлоградської міської ради, [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). У відповідності до акту № 1 від 24.05.2017 року, затвердженого директором КП «Павлограджитлосервіс», відповідач [PERSON], [INFO], з 2014 року за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с. 10). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини є майно, набуте нею за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто. Відповідно до ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Аналогічна правова позиція викладена в абз. 3 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в якому зазначено, про те, якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене та те, що автомобіль марки ВАЗ 21214, реєстраційний номер [NUMBER] придбаний позивачем за час окремого проживання з відповідачем, вона є власником вказаного автомобіля, про що не заперечує відповідач [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 640 грн. на користь позивача.

Outcome: approved