Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною та уточненою позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що 03.11.2007 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що малолітні діти проживають разом з нею. На протязі останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. У них з відповідачем різні поняття про сімейні цінності, між ними останнім часом постійно виникають сварки. Відповідач не розуміє та і не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З січня місяця 2018 року вона з відповідачем проживають окремо, тобто, ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. Майнового спору між ними не має. Спір про місце проживання дітей також відсутній, дочка і син будуть проживати з нею. Заходи досудового врегулювання спору не проводила. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб укладений 03.11.2007 року між нею та [PERSON], стягнути з відповідача на її користь судовий збір при зверненні до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, спір про поділ майна відсутній, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], судовий збір стягнути з відповідача (а.с. 23). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, діти після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з позивачем, спір про поділ майна подружжя відсутній, просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти стягнення з нього судового збору (а.с. 24). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 03 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 240 (а.с. 8, 21). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 25 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 7) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 17 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 6). Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, сторони до примирення не спрямовані, з січня 2018 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. За ч.ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У батьків неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дітей після розірвання шлюбу, а тому суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дітей разом з матір'ю. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved