Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що з 07.03.2008 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені внаслідок наявності різних поглядів на життя, відсутності спільних інтересів та взаєморозуміння. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі, згідно яких позивач свої позовні вимоги підтримала, а відповідач визнав їх та не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що сторони з 07.03.2008 р. сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 249 /а.с.6/. Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч. ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами припинені подружні стосунки, їх сім'я фактично розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Щодо вимоги позивача [PERSON] про залишення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У статті 35 Сімейного кодексу України встановлено процедуру зміни прізвища нареченими, тобто особами які реєструють шлюб. Згідно з ст. 35 СК наречена або наречений можуть обрати собі шлюбне прізвище. Однак, чинний Сімейний кодекс України передбачає можливість зміни прізвища і подружжям, який не скористався правом на зміну прізвища при реєстрації шлюбу (ст. 53 СК). У статті 53 Сімейного кодексу України закріплено право дружини та чоловіка на зміну прізвища. Так, якщо при реєстрації шлюбу дружина, чоловік зберегли дошлюбні прізвища, вони мають право подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану, який зареєстрував їхній шлюб, або відповідного органу за місцем їхнього проживання заяву про обрання прізвища одного з них як їхнього спільного прізвища або про приєднання до свого прізвища другого з подружжя. У разі зміни прізвища державний орган реєстрації актів цивільного стану видає нове Свідоцтво про шлюб. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved