Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] до Територіальної громади в особі Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю, просить визнати за нею, [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності в порядку набувальної давності на домоволодіння, розташоване за адресою: с. Хижняківка, вул. Селянська, буд.26 Лозівського району Харківської області за набувальною давністю після смерті [PERSON], який помер 02 січня 2004 року. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить розглядати цивільну справу за їх відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 58). Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав клопотання, в якому просить розглядати позовну заяву за відсутності представника, не заперечує проти задоволення заявлених вимог (а.с. 57). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши докази та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON], разом з сімєю у складі чоловіка - [PERSON], сина - [PERSON], [INFO], фактично з 2004 року проживає за адресою: [INFO] (колишня - Пролетарська), буд. 26 Лозівського району Харківської області, що підтверджується довідкою Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області за № 02-25/179 від 21 березня 2016 року (а.с. 36). У 2004 році позивачу цим будинком дозволила користуватися Орільська селищна рада Лозівського району Харківської області і з цього часу вона постійно зі своєю сімєю проживає в будинку, оплачує комунальні послуги, проводить ремонти і т.д., тобто володіє домоволодінням з 2004 року до цього часу та відкрито користується зазначеним майном, як власник, і відкрито, добросовісно і безперервно продовжує користуватися зазначеним нерухомим майном на даний час, а саме, на протязі більш ніж десяти років, на підтвердження зазначених фактів позивачем були надані договори на надання комунальних послуг і квитанції про сплату наданих послуг (а.с. 29-31, 37, 38, 41-42, 43-44). Згідно довідки Комунального підприємства Житлова управляюча компанія» від 19 квітня 2016 року право власності на вищевказане домоволодіння 12 березня 1996 року зареєстровано за [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області від 25.07.2016 року № 02-25/686 за цим домоволодінням згідно погосподаської книги значиться земельна ділянка площею 0,40 га (а.с. 34). Це домоволодіння згідно з погосподарськими книгами Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області за 2001-2005 роки значиться за [PERSON], який помер 02 січня 2004 року, що підтверджується довідкою Орільської селищної ради від 12 квітня 2016 року за № 02-25/309 (а.с. 33). У 2005 році Орільська селищна рада надавала оголошення в газету «Голос Лозівщини» про розшук спадкоємців [PERSON], але до цього часу ні до виконкому Орільської селищної ради ні до позивача ніхто не звертався (а.с.46-47). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку ніхто не прийняв, що підтверджується Інформаційною довідку зі Спадкового реєстру (а.с. 71). В цьому домоволодінні з 2004 року по даний час фактично проживає позивач з сімєю, вони підтримують будинок, надвірні будівлі та присадибну ділянку у належному стані, без затрат її праці та праці членів її сімї будинок вже давно б прийшов в непридатний для проживання та його експлуатації стан. Позивач володіла майном відкрито і не приховувала факт знаходження майна в її володінні на протязі більш ніж 10 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна - немає, за весь час проживання в будинку ніхто ніяких претензій до неї не заявив. Згідно висновку про експертну оцінку вартості нерухомого майна, розташованого за адресою: с. Хижняківка, вул. Селянська ,буд. 26 Лозівського району Харківської області вартість об'єкта оцінки (без ПДВ) складає 40700 грн., що підтверджується звітом про незалежну оцінку даного домоволодіння (а.с. 13-28). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Частина 4 статті передбачає, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до положень ст. 5 ЦК України про дію законів у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання судом права власності на нерухоме майно не може мати місце раніше 1 січня 2011 року. Згідно з вимогами ст..202 ЦК України, правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст..204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним - це презумпція правомірності правочину, на що звертає увагу судів і Постанова Пленуму Вищого спеці Визнання права власності на вищевказане спадкове майно не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Правовідносини між сторонами регулюються положеннями ст. 344 ЦК України, згідно яких особа набуває право власності за набувальною давністю, якщо вона добросовісно заволоділа чужим майном і відкрито та безперервно володіє цим майном протягом установленого строку. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), при цьому: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦКУ). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше ніж десять років, тому позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи.

Outcome: approved