Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб укладений між сторонами, який зареєстрований 21 вересня 1996року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 792. Під час розгляду справи в судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Також просила після розірвання шлюбу не відновлювати їй дошлюбне прізвище та не відшкодовувати понесені нею судові витрати Відповідач в судовому засіданні зазначив, що обставини викладені в позові визнає, але просив надати сторонам строк на примирення тривалістю у два місяці. Після спливу такого строку, сторони не з'явились в судове засідання для продовження розгляду справи та не повідомили суд про причини неявки. Натомість від них надійшли заяви, в якій вони просили провести розгляд справи без їх подальшої участі та ухвалити рішення про розірвання шлюбу між ними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини справи сторони визнають, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК суд вважає їх доведеними. Ухвалюючи рішення суд виходить з того, що 21.09.1996р. між сторонами укладений та зареєстрований шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів Артур, 06.09.2002р.н. та [PERSON], 26.08.2005р.н., що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с.8, 9). На теперішній час сім'я фактично розпалася, оскільки протягом останніх шести років їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Крім того, сторони вже проживають окремо і відновлення шлюбних відносин між ними не можливе. Після розірвання шлюбу діти проживатимуть з позивачем. Питання про порядок утримання дітей та порядок участі кожного з батьків у їх вихованні перед судом не ставиться, оскільки, як зазначає позивач спору між ними з цього приводу немає. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами також немає. В добровільному порядку сторони не дійшли згоди про необхідність розірвання шлюбу, а тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Тож спір виник із шлюбних правовідносин, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на характер спірних відносин, зміст позовних вимог, враховуючи положення ст.ст.24, 110, 112 СК, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд, зважаючи на вимоги ст.111 СК, надавав сторонам строк для примирення, але такий захід не дав результату. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає за необхідне її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивача про покладення судових витрат на неї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved