overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від його доходів, посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України\~справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. Ухвалою Новоселицького районного суду від 26.02.2020 року було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи та не повідомив про причини неявки. З письмової згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем, а тому він зобов`язаний приймати участь в її матеріальному забезпеченні. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Стан здоров`я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Суд визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, виходить з принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, вважає за можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1/4 частці з усіх видів його заробітку. В задоволенні більшого розміру аліментів слід відмовити за безпідставністю. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до відповідача,\~в якому\~просить стягнути\~заборгованість по\~заробітній платі.\~Обґрунтовуючи свою\~заяву вказала,\~що [PERSON] перебувала у трудових відносинах ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп» та 30.06.2020 року згідно наказу № 21-к трудовий договір припинено з Позивачем. Протягом 2020 року заробітну плату Позивачу стали виплачувати нерегулярно, частинами, а потім сплату взагалі припинили. Згідно довідки, про невиплачену заробітну плату, заборгованість складає 10 873, 77 грн. (десять тисяч вісімсот сімдесят три грн. 77 коп.), за період Березень 2020року\~-\~2\~896,\~77\~грн. Квітень 2020\~року -\~3\~591,\~12\~грн. Червень 2020року - 4 385, 88 грн. Таким чином, борг по нарахованій але не виплаченій заробітній платі у Боржника перед Заявником складає у розмірі 10 873, 77 грн. На вимоги про виплату заробітної плати керівництво посилалось на відсутність грошових коштів для працівників, та запевняв, що згодом заробітна плата буде виплачена у повному обсязі, однак борг з кожним місяцем зростав, а заробітна плата нараховувалась однак не виплачувалась, Позивач не мав засобів до існування. Позивач вважає, що Відповідач порушує права та законні інтереси свого працівника, тому звертається з відповідною позовною заявою з метою стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати у судовому порядку. Позивач та її представник надала заяву про розгляд справи за її відсутності та наполягали на задоволенні позовної заяви. Представник відповідача просив винести рішення на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. [PERSON] перебувала у трудових відносинах ДРПВІ «Запоріждіпроводгосп» та 30.06.2020 року згідно наказу № 21-к трудовий договір припинено з Позивачем. Протягом 2020 року заробітну плату Позивачу стали виплачувати нерегулярно, частинами, а потім сплату взагалі припинили. Згідно довідки, про невиплачену заробітну плату, заборгованість складає 10 873, 77 грн. (десять тисяч вісімсот сімдесят три грн. 77 коп.), за період Березень 2020року\~-\~2\~896,\~77\~грн. Квітень 2020\~року -\~3\~591,\~12\~грн. Червень 2020року - 4 385, 88 грн. Таким чином, борг по нарахованій але не виплаченій заробітній платі у Боржника перед Заявником складає у розмірі 10 873, 77 грн. Згідно ст.115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, провадиться в день звільнення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість по заробітній платі. Обґрунтовуючи свою заяву вказала, що У період з 10 квітня 2019 року по 22 жовтня 2019 [PERSON] , знаходилась у трудових відносинах з ТОВ «КК «Наш Дім - Запоріжжя». Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці [NUMBER] . Під час знаходження у трудових правовідносинах з Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 46\~709, 86 грн. Підтвердженням факту існування заборгованості є довідка, яка видана боржником. 22 жовтня 2019 року вона була звільнена за власним бажанням, згідно наказу № 194-К від 07.10.2019 року. Однак кошти не виплачено у зв`язку з чим звертається до суду. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності та наполягала на задоволенні позовної заяви. Відповідач до судового засідання не з?явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Не надав відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду з боку відповідача не надходило. Згідно ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. У період з 10 квітня 2019 року по 22 жовтня 2019 [PERSON] , знаходилась у трудових відносинах з ТОВ «КК «Наш Дім - Запоріжжя». Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці [NUMBER] . Під час знаходження у трудових правовідносинах з Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 46\~709, 86 грн. Підтвердженням факту існування заборгованості є довідка, яка видана боржником. 22 жовтня 2019 року вона була звільнена за власним бажанням, згідно наказу № 194-К від 07.10.2019 року. Однак кошти не виплачено у зв`язку з чим звертається до суду. Згідно ст.115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, провадиться в день звільнення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заподіяну матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 2698 гривень, компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000 гривень та понесені судові витрати, в тому числі витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт в розмірі 600 гривень. ………………………………..…………………………… ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ……………………………………………………………… ……… Враховуючи винятковість, складність справи та необхідність значного часу для виготовлення рішення у повному обсязі, суд вважає за можливе в даному судовому засіданні проголосити вступну та резолютивну частини рішення, складання рішення у повному обсязі відклавши терміном на п'ять днів. З наведених міркувань та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заробітну плату та середній заробіток за затримку. Обґрунтовуючи свою заяву вказала, що Позивач працювала на посаді головного бухгалтера за сумісництвом КОМУНАРСЬКОГО РАЙОННОГО СПОРТИВНО-ТЕХНІЧНОГО КЛУБУ ТОВАРИСТВА СПРИЯННЯ ОБОРОНІ УКРАЇНИ з 01.07.2014 року. Звільнена 20.02.2015 року за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Зазначені обставини підтверджуються доданими до позову копіями наказу про прийняття та звільнення. У період роботи з 01 лютого 2015 року по 20 лютого 2015 року в порушення вимог наведених статей заробітна плата її була нарахована, але не виплачена. За період роботи у Комунарському РСТК ТСОУ склалась заборгованість по заробітній платі: за 2015 рік: лютий - 723,90 грн. У зв'язку з чим вона звертається до суду з даною заявою. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності та наполягала на задоволенні позовної заяви. Представник відповідача до судового засідання не з′явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності вказавши, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Позивач працювала на посаді головного бухгалтера за сумісництвом КОМУНАРСЬКОГО РАЙОННОГО СПОРТИВНО-ТЕХНІЧНОГО КЛУБУ ТОВАРИСТВА СПРИЯННЯ ОБОРОНІ УКРАЇНИ з 01.07.2014 року. Звільнена 20.02.2015 року за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Зазначені обставини підтверджуються доданими до позову копіями наказу про прийняття та звільнення. У період роботи з 01 лютого 2015 року по 20 лютого 2015 року в порушення вимог наведених статей заробітна плата її була нарахована, але не виплачена. За період роботи у Комунарському РСТК ТСОУ склалась заборгованість по заробітній платі: за 2015 рік: лютий - 723,90 грн. Згідно ст.115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 2000 грн. сплачених нею в якості завдатку в рахунок належних з неї за договором виготовлення та встановлення склопакетів. Обгрунтовано позов тим, що позивач уклала з відповідачем договір про завдаток від 09 серпня 2014 року, оскільки відповідачем було порушено умови цього договору з вини завдаткоотримувача, вона просить стягнути подвійну суму завдатку, відповідно до п. 2.2 договору. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд постанови ухвалу про заочний розгляд справи, відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 09.08.2014 року між сторонами укладено договір про завдаток. Згідно положень договору позивач передала завдаток в сумі 1000 грн в рахунок належних з неї за договором з виготовлення та встановлення склопакетів та на забезпечення його виконання. Пунктом 1.2 встановлено, що вказана сума є завдатком. Оскільки ніяких дій стосовно виготовлення та встановлення склопакетів (енерго), гідроізоляція відповідачем проведено не було, суд вважає, що відповідачем порушено умови договору від 09 серпня 2014 року Матеріалами справи підтверджується сплата позивачем 1000 грн., на виконання умов п. 2.1.1 договору, проте відповідач не виконала умов договору. Відповідно до п. 2.2.2 Договору, завдаткодавець має право вимагати повернення подвійної суми завдатку у разі порушення умов цього договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Оскільки відповідач умови договору не виконала, не повернула позивачу кошти, сплачені в якості завдатку, внесеної позивачем на виконання умов договору, а тому заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача внесених коштів подвійному розмірі підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 3000 грн. сплачених нею за договором на виготовлення та встановлення вікон і дверей. Обгрунтовано позов тим, що позивач уклала з відповідачем договір на виготовлення та встановлення вікон і дверей, сплатила попередню оплату в сумі 3000 грн., проте відповідач жодних дій по виконанню умов договору не вчинила, а тому позивач просить повернути попередню оплату, сплачену на виконання умов договору. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Встановлено, що 07.09.2014 року між сторонами укладено договір на виготовлення та встановлення ПВХ вікон і дверей. Згідно положень договору відповідач забов'язалася виготовити вікна і двері, доставити і змонтувати конструкції в квартирі позивача та демонтувати старі вікна і двері. Вартість конструкцій сторони визначили в сумі 4390 грн., з яких 3000 грн. в якості попередньої оплати внесла позивач (а.с.8-11) Згідно п. 5.1 договору виконавець зобов'язався поставити конструкцію протягом 21 робочого дня з дати отримання коштів авансового платежу. Матеріалами справи підтверджується сплата позивачем 3000 грн. на виконання умов п. 4.2 договору, проте відповідач не виконала умов договору і на час розгляду справи не поставила позивачу замовлені вікна і двері. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Оскільки відповідач умови договору не виконала, не повернула позивачу кошти, сплачені в якості попередньої оплати, внесеної позивачем на виконання умов договору, а тому заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача внесених коштів на виконання умов договору підлягає задоволенню. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача в її користь неустойку від заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 5339 грн. 03.05.2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області постановлено рішення у даній справі, позов задоволено, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за несплачені аліменти 5339 гривень.\~ Як вбачається зі змісту ст.264 ЦПК України одним із питань, які суд вирішує при ухваленні рішення є: як розподілити між сторонами судові витрати. У вказаному вище рішенні суду питання щодо розподілу судових витрат не вирішено. У відповідності до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі Закону України «Про судовий збір» позивач звільнення від сплати судового збору. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки питання про розподіл судових витрат не вирішено, то у справі слід ухвалити додаткове рішення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 4000 гривень та неустойку (пеню) по заборгованості за несплату аліментів в період з 01.02.2014 року по 31.01.2018 року в сумі 1216 грн. 28.03.2018 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області постановлено рішення у даній справі, позов задоволено, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 4000 гривень, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) по заборгованості за несплату аліментів в період з 01.02.2014 року по 31.01.2018 року в сумі 1216 грн. Як вбачається зі змісту ст.264 ЦПК України одним із питань, які суд вирішує при ухваленні рішення є: як розподілити між сторонами судові витрати. У вказаному вище рішенні суду питання щодо розподілу судових витрат не вирішено. У відповідності до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі Закону України «Про судовий збір» позивач звільнення від сплати судового збору. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки питання про розподіл судових витрат не вирішено, то у справі слід ухвалити додаткове рішення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 18978,53 грн. процентів за користування позикою ( на рівні облікової ставки НБУ) за період з 21.04.2015 року по 28.11.2016 року; 17114,22 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2015 року по 31.10.2016 року; 2605,14 грн. 3 % річних втрат за період з 21.04.2015 року по 28.11.2016 року; 70734,80 грн. реальних збитків, а всього 109432,69 грн. та 1094,32 грн. судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.06.2015 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду в справі №442/2908/15-ц з відповідачки було стягнуто 96325,10грн. збитків і штрафних санкцій у звязку з несвоєчасним виконанням рішення суду про стягнення боргу станом на 21.04.2015 року, а саме : 64172,90 грн. реальних збитків внаслідок коливання курсу валют; 9060,39 грн. процентів за прострочене користування позикою на рівні облікової ставки НБУ станом на 01.11.2013 року та станом на 21.04.2015 року; 2067,82 грн. 3% річних втрат за весь період прострочення, тобто з 10.01.2014 року по 20.04.2015 року; та 21023,99 грн. інфляційних втрат за період з 10.01.2014 року по 20.04.2015 року. Однак, в ході виконавчого провадження ВП №49706151 борг погашено не було. Зі сторони відповідачки [PERSON] не вжито жодних заходів до погашення існуючого боргу або його зменшення. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Додатково пояснив, що жодних коштів за рішенням суду не повернуто. Позов просив задоволити. Відповідач в судове засідання не зявилася, не повідомивши причин, хоча повістка їй була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і,

Outcome: approved