Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Управління служби по справах дітей Дніпропетровського району Дніпропетровської області про визначення порядку участі батька у вихованні дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.02.2012 року, вона уклала шлюб з відповідачем по даній справі. Даний шлюб розірвано рішенням суду Дніпропетровського району Дніпропетровської області 11.01.2016року. В період шлюбу, 30.12.20.12 року у них з відповідачем народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу їхній малолітній син та вона переїхали на постійне місце проживання до її батьків, за адресою: Дніпропетровський район, с.Чумаки, вул. Соловїна, 15, але вона залишилась бути зареєстрована за місцем проживання відповідача в с.Степове, вул. 30 років Перемоги, 3/3. Рішенням суду Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12.11.2015року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], 30.12.2012року народження. Після винесення судом рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та до моменту подачі позову по даній справі, відповідач від сплати аліментів ухилявся. Після розірвання шлюбу відповідач зовсім не приймав ніякої участі у вихованні дитини, останній раз з'явився до сина тільки один раз, проте бачитись з сином не побажав, своїм приїздом відповідач приділив увагу їй, з'ясовуючи відносини та схиляючи її до якихось короткочасних зустрічей, для проведення спільного відпочинку. Його думка з приводу участі у вихованні дитини зводиться до того, що вона повинна в нього про це просити. В даний час їхня дитина не дуже бажає спілкуватися з батьком, проте, враховуючи, що відповідач після відкриття провадження по справі раптово почав цікавитись дитиною вона прийняла рішення систематизувати та впорядкувати його зустрічі з сином, запропонувавши відповідачу забирати їхнього сина до себе додому, з обов'язковим поверненням останнього додому, з 10-00 години до 19-00 години, без її присутності, кожну першу та третю суботу місяця, щомісячно. Проте відповідач ігнорує її пропозиції щодо запропонованого розкладу та порушує встановлений постійний режим дитини. Просить суд встановити порядок участі батьку [PERSON] у вихованні дитини [PERSON], 30.10.2012року народження, кожну першу та третю суботу місяця, щомісячно, з 10-00годиии до 19-00 години, без присутності матері, за місцем проживання батька, з обов'язковим поверненням дитини додому, за місцем проживання матері. Стягнути на її користь судові витрати. Не погодившись з позовом, відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення порядку і способів участі у вихованні дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2012 року по 22 січня 2016 року, що підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу. В період шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із відповідачкою [PERSON] Після набрання чинності рішенням суду про розірвання нашого шлюбу (22.01. 2016 р.) відповідачка активно перешкоджає його зустрічам із сином. Він неодноразово приїздив, телефонував, але відповідачка чинить опір його спілкуванню з дитиною, не пускає його до нього, забороняє сину гостювати у нього та проводити спільне дозвілля у будь-якій формі. Він впевнений, що для стабільного і гармонійного розвитку дитині необхідне спілкування з обома батьками незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою та чи проживають разом чи окремо від дитини. Відповідачка працює, у зв'язку з чим відсутня за місцем проживання і не проводить час з дитиною з 07.00 до 19.30 щоденно у будні дні, а їхній син цілі дні проводить із бабусею замкнений у чотирьох стінах. В даний час він займається веденням домашнього підсобного господарства і міг би весь вільний час присвячувати дитині. Тому він вважає, що буде доцільним і справедливим встановити такий порядок його спілкування з дитиною: кожного тижня з понеділка по п'ятницю включно з 07.00 год. до 19.30 год. без присутності матері, кожну першу та третю суботу щомісячно з 10.00 год. до 19.00 год. без присутності матері дитини, а також встановити час його спільного із сином оздоровчого відпочинку: з 7 по 27 січня, з 1 по 15 липня, з 15 по 30 серпня щорічно без присутності матері дитини. В цей час він зможе займатися вихованням дитини, спілкуватися із сином, возити його на розвиваючі заняття, зайняття із логопедом, займатися його оздоровленням тощо. За місцем свого проживання він позитивно характеризуюся та має всі необхідні умови для перебування дитини, що підтверджується характеристикою та актом обстеження умов проживання. В даний час [PERSON] має проблеми з вимовою і потребує занять із логопедом, проте відповідачка ігнорує його численні зауваження з цього приводу, на його пропозиції відвозити сина на заняття і оплачувати їх відповідає категоричною відмовою. Зараз син не відвідує і розвиваючі заняття у дитячому центрі у зв'язку із категоричними запереченнями позивачки. Окрім того, [PERSON] заперечує проти відвідування сином дитячого садочка незважаючи на те, що спілкування з однолітками позитивно відображається на розвитку дитини. Просить суд встановити наступний порядок його спілкування із сином [PERSON], [INFO],: кожного тижня з понеділка по п'ятницю включно з 07.00 год. до 19.30 год. без присутності матері та поза місцем її проживання, кожну першу та третю суботу щомісячно з 10.00 год. до 19.00 год. без присутності матері дитини та поза місцем її проживання, а також встановити час його спільного із сином оздоровчого відпочинку: з 7 по 27 січня, з 1 по 15 липня, з 15 по 30 серпня щорічно без присутності матері дитини та поза місцем її проживання. Стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач, коли була присутньою в судовому засіданні та її представник [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували. У відкритому судовому засіданні відповідач, коли був присутнім в судовому засідання та його представник [PERSON] позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали, проти задоволення первісного позову заперечували. Представник третьої особи у судове засідання не зявилася з невідомої суду причини, але будучи присутньою в попередньому судовому засіданні надала суду висновок про доцільність щодо визначення участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю позивачки, донька з онуком проживають у неї, вона допомагає доньці доглядати за дитиною. З відповідачем у доньки стосунки не склалися і вони шлюб розірвали. Після розірвання шлюбу [PERSON] сином не цікавився зовсім, його вихованням не займався матеріальної допомоги не надавав. Але після того, як донька звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав він почав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також почав приїжджати до сина та брати його, але ці зустрічі були не оговорені, не систематизовані, в будь-який час коли йому вздумається не враховуючи режиму дитини, бувало, що він приїздив на підпитку. Або забирав дитину та відвозив до своїх батьків при цьому сином сам не займався. Вони насправді не проти щоб онук спілкувався з батьком та іншими дідусем та бабусею, але вважають, що це спілкування має бути систематизоване в певний час та в певні дні визначені судом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює водієм у батька позивача за зустрічним позовом, коли сторони ще проживали разом він возив дитину у розвиваючу школу, а потім коли сторони розійшлися він возив [PERSON] до сина. [PERSON] забирав дитину і вони їхали або в розважальні центри, або до батьків [PERSON]. Він дуже добре ставився до сина і хлопчик любив батька. А потім позивачка почала не давати дитину і вони поверталися без дитини. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює на підприємстві батька [PERSON], помічником директора [PERSON]. Знає, що [PERSON] спілкувався з дитиною і дуже хотів його бачити, але його колишня дружина чинила перешкоди у їх спілкуванні. Вона дуже була незадоволена, що коли дитину забирали на якісь свята чи заходи наполягала, щоб супроводжувала тільки вона. З'ясувавши обставини справи в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Суд встановив і матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], згідно свідоцтва про народження серія І-КИ №402402 від 08.11.2012 року, який постійно проживає з матірю. В матеріалах справи є висновок Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вих..№1-39-1676/0/290-16 від 26.10.2016 року про доцільність встановити зустрічі батькові [PERSON] з сином [PERSON]. Відповідно до ст. 24 Конституції України\~громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. У відповідності до\~ст.153 Сімейного Кодексу України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно\~ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Вказаною нормою закону гарантовано право того з батьків, хто проживає окремо, на особисте побачення з дитиною, тобто без присутності інших осіб, в тому числі й іншого з батьків. Частиною 2 ст. 159 СК України\~встановлено, що суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи лише в окремих випадках і якщо це викликано інтересами дитини. В цьому випадку суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства передбачено», що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Ці норми закріплені також в\~статті 141 Сімейного Кодексу України\~де вказано, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Вказані норми, що до відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини передбачені і Конвенцією ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), а саме стаття 18 Конвенції наголошує, що батьки несуть основну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 142 Сімейного Кодексу України\~зазначає, що діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. В\~статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а також батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Згідно із частиною 8 статті 7 Сімейного Кодексу України, «регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Отже, із системного тлумачення частини 1\~статті 3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що для забезпечення інтересів дитини [PERSON], з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні малолітньої дочки шляхом систематичних побачень при цьому суд також враховує інтереси матері дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що як позовна заява за первісним позовом так і за зустрічним позовом підлягають частковому задоволенню. А саме суд вважає встановити [PERSON] наступний порядок його спілкування з сином [PERSON], [INFO], кожну першу суботу місяця, щомісячно, з 10-00 години до 19-00 години, без присутності матері, за місцем проживання батька; кожну третю суботу і неділю місяця, щомісячно з 10-00 години суботи до 17-00 години неділі, з ночівлею, без присутності матері, за місцем проживання батька. А також встановити час його спільного із сином оздоровчого відпочинку 15 днів липня щорічно без присутності матері дитини та поза місцем її проживання, 20 днів зимових канікул щорічно в присутності матері, 15 днів серпня в присутності матері. Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial