overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2004 року, що був зареєстрований Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 811. Вказала, що від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини припинені в жовтня 2014 року, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. На теперішній час проживають окремо. З відповідачем підтримує нормальні стосунки. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та залишити їй прізвище «Адрова». Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 серпня 2004 року, що був зареєстрований Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 811. Від наведеного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини припинені в жовтня 2014 року, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння. На теперішній час проживають окремо. З відповідачем підтримує нормальні стосунки. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 03 червня 2006 року, що був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, про що 03 червня 2006 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 520. Вказала, що від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини припинені восени 2013 року, внаслідок того, що кожний сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, і між ними немає взаємного порозуміння, з січня 2014 року позивач та відповідач проживають окремо. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. Тому просить суд, розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Дужак». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, при цьому вказав, що позивні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 червня 2006 року, що був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, про що 03 червня 2006 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 520. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені восени 2013 року, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння, з січня 2014 року сторони проживають окремо. Від наведеного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спору про розподіл спільного сумісного майна між ними немає. За таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечили б їх інтересам. Суд вважає, що сімя розпалася остаточно та її збереження є неможливим. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що 02.11.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у сторін народилася дитина - дочка [PERSON], [INFO]. Вважає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, в сім'ї часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати поваги та любові між подружжям. Тому позивач просить суд шлюб розірвати. Позивач також зазначає, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов'язки щодо утримання дитини. Коштів на її утримання не вистачає, відповідач є батьком, постійного доходу не має, у зв'язку з цим позивач просить суд стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач на виклик суду в судове засідання не з'явився, у встановленому порядку про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи є повідомлення, заяви про відкладення судового засідання, або заяви про судовий розгляд справи у його відсутність суду не подав, а тому суд, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, заяву позивача, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільне господарство, між ними склалися неприязні відносини. Це дає суду підстави зробити висновок про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Тому шлюб слід розірвати. Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає, хоча відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач працездатний і має можливість сплачувати кошти у розмірі 500 грн. щомісяця на утримання дитини. Відповідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави та на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить визнати відповідача втратившою право користування житлом за адресою: вул.Пархоменка,2 у с.Трушки Білоцерківського району Київської області. Вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником частини будинку, в якому зареєстровані та проживають син [PERSON], бувша його дружина [PERSON] та їх неповнолітні діти. В серпні 2014 року відповідач, забравши свої речі та дітей перейшла проживати до співмешканця, за якою адресою їй не відомо. З того часу не зявлялася, комунальних послуг не сплачувала. Позивач бажає оформити субсидію, але не має можливості в звязку з реєстрацією відповідачки. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Проте, суд е може прийняти визнання позову, оскільки відповідачу не розяснено наслідки визнання позову, відповідно до ст.174 ЦПК України. Третя особа по справі на стороні позивача [PERSON] - до суду не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вважає, що позов підлягає задоволенню. Заслухавши доводи позивача, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 1/5 частини житлового будинку по вул.Пархоменка, 2 у с.Трушки Білоцерківського району Київської області, згідно із свідоцтвом про право власності від 26.09.2012, свідоцтвом про право на спадщину від 26.09.2012, виданими Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою. Згідно з довідкою виконавчого комітету Трушківської сільської ради від 24.11.2015 за адресою: вул.Пархоменка,2 у с.Трушки Білоцерківського району Київської області зареєстровані - [PERSON] - власник, [PERSON] - син, [PERSON] - онук, [INFO], [PERSON] - онук, [INFO], [PERSON] невістка - зареєстрована, але не проживає, що підтверджується і актом від 24.11.2015, складеним за участі працівників Трушківської сільської ради та сусідів. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що не бачили відповідачку з весни 2014 року, вона пішла з будинку жити до другого чоловіка, забрала речі та дітей, перешкод у користуванні житлом їй не чинилося. Відповідно до ч.1. ст.. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї (бувший член сімї) власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік. Враховуючи, що відповідач понад 1 рік не проживає у спірному житлі без поважних на те причин, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та визнати відповідача втратившим право користування житлом. На підставі ст.ст. ч.1 ст. 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156, 167, 158, ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить визнати відповідача втратившою право користування житлом: квартирою № 8 по вул.Водопійній, 68 у м.Білій Церкві Київської області. Вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником квартири, згідно з договором дарування від 3.05.1997. Зареєстровані та проживають син [PERSON] з дружиною [PERSON] та дочкою. Відповідач зареєстрована, але не проживає у квартирі. Фактичне місце перебування її невідоме. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Додатково пояснила, що відповідач є донькою [PERSON], яка постійно з мамою не проживала, більше року ніхто не знає, де вона знаходиться, лише відомо, що вона вийшла заміж, близько 3 років не зявляється у квартирі. Позивач хоче отримати субсидію, а реєстрація відповідачки перешкоджає цьому. Треті особи по справі на стороні позивача до суду не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, вважають, що позов підлягає задоволенню. При цьому, [PERSON] зазначила, що донька [PERSON] проживає за кордоном. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе на підставі наявних у справі доказів постановити заочне рішення. Заслухавши доводи позивача, враховуючи думку третіх осіб, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], згідно з договором дарування від 3.05.1997. Згідно з довідкою К ПБМР ЖЕК № 1 від 14.05.2015 у квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] діана Дмитрівна, [INFO], [PERSON]. Відповідач зареєстрована з 8.09.2011, проте у спірному житлі не проживає понад півтора року, що стверджує позивач, треті особи та підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], що проживають по сусідству, зазначивши, що відповідач за вказаною адресою не зявляється, зі слів матері, одружилася та виїхала за кордон. Відповідно до ч.1. ст.. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї (бувший член сімї) власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік. Враховуючи, що відповідач понад 1 рік не проживає у спірному житлі без поважних на те причин, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та визнати відповідача втратившим право користування житлом. На підставі ст.ст. ч.1 ст. 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156, 167, 158, ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить визначити додатковий строк три місяці для прийняття спадщини за законом після померлого 31.03.2010 р. [PERSON], який був чоловіком Позивача. Вимоги обґрунтувала тим, що вона являється спадкоємцем за законом. Позивач, як дружина померлого, здійснювала його поховання. Шестимісячний строк для прийняття спадщини вона пропустила тому, що являється людиною похилого віку, пенсіонером за віком та дитиною війни, та після похорон тривалий час перебувала у депресивному стані. Позивач вважала, що вона як дружина померлого, з яким вона прожила 50 років подружнього життя, може звернутись до нотаріальної контори в будь-який час. Звернувшись до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори в жовтні 2015 року, отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій. В судове засідання позивач та представник не з'явилася, просять розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Відповідач та Третя особа в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 31 березня 2010 року помер чоловік позивача, [PERSON], що проживав по вул. Радянська. буд.7, с. Сидори, Білоцерківського району Київської області, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв. Позивач, що була зареєстрована [INFO] кв.№32 у м. Біла Церква Київської області, звернулася до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на що отримала відмову від 28.10.2015р. в зв'язку з пропуском шестимісячного строку. Згідно з відповіддю Білоцерківської районної державної нотаріальної контори № 961/01-16 від 15.04.2016 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 15.04.2016, спадкова справа після померлого [PERSON] не відкривалась. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, «за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини». Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе надати позивачу, який є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини, пропущений з поважних причин позивачем, яка є людиною похилого віку, юридично необізнаною, перебувала у тяжкому психоемоційному стані після смерті чоловіка, з яким проживала близько 50 років разом. проте не була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою. Судові витрати по справі покладаються на позивача. На підставі ст. ст. 1261, 1272, 1268, 1269, 1270, 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить визначити додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON]. Вимоги обґрунтувала тим, що вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. До складу спадщини входить право на земельну частку (пай), що знаходиться в межах Іванівської сільської ради Білоцерківського району, що підтверджується сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) серії КВ № 0097566. Позивач проживала разом зі спадкодавцем, тому вважала себе такою, що прийняла спадщину. Про наявність сертифікату на земельну частку дізналася у сільській раді нещодавно. Звернувшись у нотаріальну контору, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії. В судове засідання позивач та представник не з'явилася, просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON], що проживав по [ADDRESS], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв. Позивач, що була зареєстрована по [ADDRESS], звернулася до Узинської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на що отримала відмову від 6.10.2014 в зв'язку з пропуском шестимісячного строку. Для надання додаткового строку спадкоємцю рекомендовано звернутися до суду. Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, що підтверджується відповідною постановою. Після смерті останнього залишилася спадщина у вигляду права на земельну частку (пай) розміром 3,84 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в межах Іванівської сільської ради Білоцерківського району, КСП «Світанок», що підтверджується сертифікатом на право на земельну ділянку (пай) серії КВ № 0097566, виданим в 1996 році. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, «за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини». Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе надати позивачу, який є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини, про наявність якої він не знав, як пропущений з поважної причини. Судові витрати по справі покласти на позивача. На підставі ст. ст. 1261, 1272, 1268, 1269, 1270, 1277 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить розірвати шлюб з відповідачем з тих підстав, що сімейні відносини між сторонами припинилися, причинами розпаду сімї позивач вважає той факт, що відповідач не цікавиться родиною, не бере участі в утриманні дитини та позивачки, не допомагає у веденні домашнього господарства. За час спільного проживання сторони втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач надав суду заяву, якою позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис № 38. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини сторони не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони мають різні характери, у них різні погляди на побутові питання, а також різні життєві позиції. Від цього шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO]. Наявності спору між сторонами щодо місця проживання дитини та майнового спору судом не встановлено. На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сімї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить розірвати шлюб з відповідачем з тих підстав, що сімейні відносини між сторонами припинилися, спільне господарство ними не ведеться, кожен живе своїм життям та не переймається проблемами іншого, спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя та спільної дитини. Позивач надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач надав суду заяву, якою позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 липня 1996 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Приморської районної Ради народних депутатів м. Одеси, про що в Книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис за № 382. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини сторони не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони мають різні характери, у них різні погляди на побутові питання, а також різні життєві позиції. Від цього шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO]. Наявності спору між сторонами щодо місця проживання дитини та майнового спору судом не встановлено. На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сімї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них.

Outcome: approved