Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що з червня 2016 року подружні відносини з відповідачем припинені, подружнє життя не склалось через різні погляди на життя та сім'ю. Наразі сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Шлюб має формальний характер, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 10.12.2018 відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач в підготовче засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач також в підготовче засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розглядати справу без його участі. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності сторін. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі. Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб був зареєстрований 24.04.1998 Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, свідоцтво серії [NUMBER], актовий запис №121. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], в графі «батько» вказаний [PERSON], в графі «мати» - [PERSON]. Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин з червня 2016 року, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідач позов визнав, що підтверджується його заявою в матеріалах справи. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін необхідно розірвати. У відповідності до ст. 113 СК України суд залишає теперішнє прізвище позивача - [PERSON].

Outcome: approved