Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, пояснюючи, що відповідач є батьком її неповнолітнього доньки [PERSON], [INFO], та опікуном [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивачка просила стягнути з нього аліменти на\~\~утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку та інших доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. \~\~\~\~ У судове засідання позивачка не зявилася, в позові вказала про розгляд справи за її відсутності. \~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.02.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-НО №227169 (а.с.4). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-НО №569593, видане виконкомом Новотроїцької селищної ради Волноваського району Донецької області 25 лютого 2014 року, актовий запис 9 (а.с.6). З розпорядження голови Волноваської районної державної адміністрації від 15.09.2009 року №527 встановлено, що позивач та відповідач призначені опікунами над малолітньою [PERSON], [INFO] (а.с.8-9). З акту матеріального побутового обстеження від 26.05.2017 року встановлено, що [PERSON] проживає в [INFO] в квартирі №64 будинку №373 разом з донькою [PERSON] та [PERSON], яка знаходиться під її опікою (а.с.10). За ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. З приписів ч.1 та ч.4 ст.67 ЦК України вбачається, що опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 249 Сімейного кодексу України встановлено, що опікун, піклувальник зобов'язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За ч.2,5 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.ст.3,155 СК України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Системний аналіз цивільного та сімейного законодавства свідчить, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини можуть стягуватись лише з батьків дитини, стягнення аліментів з опікуна законодавством не передбачено. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітної плати (доходу) до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.180 183,191 СК України,

Outcome: partial