Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що перебуває з останнім в зареєстрованому шлюбі з 07.08.2010 , про що був вчинений актовий запис № 07. Протягом чотирьох останніх років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімейні відносини з відповідачем позивач не бажає, що спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розляду справи повідомлена вчасно, належним чином, надала суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає , згоден розірвати шлюб. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Судом встановлено, що 07 серпня 2010 року у Липнязькій сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області сторони зареєстрували шлюб, про що було вчинено актовий запис № 07 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] видане 07.08.2010 Липнязькою сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області). Від сумісного проживання сторони дітей не мають. З матеріалів справи встановлено, що у зв'язку з різними характерами та поглядами на сімейне життя взаємовідносини між сторонами не склалися, в зв'язку з чим вони починаючи з квітня 2015 року стали проживати окремо, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімейні відносини сторони не бажають, а тому надання строку на примирення є недоцільним. Вказані обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. З'ясувавши фактичні взаємостосунки між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також , враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім'ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, тому позов слід задовольнити . Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок. Оскільки відповідач не з'явилася в судове засідання, суд не має можливості вирішити питання про право на вибір прізвища після розірвання шлюбу відповідно до ст. 113 СК України. З огляду на зазначене,

Outcome: approved