Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним. Позовну заяву мотивувала тим, що [INFO] в смт Драбів Черкаської області помер її дід [PERSON] , який за життя заповів їй все його майно. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2014 року за нею визнано право власності в порядку спадкування на 5/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] . Звернувшись до державного реєстратора для оформлення реєстрації права власності позивачу було відмовлено по тій причині, що її дід, приватизував земельну ділянку та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Рішенням виконкому Драбівської районної ради народних депутатів від 17 листопада 1987 року №209 діду позивача було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку і господарських будівель в [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення представником районного архітектора були встановлені в натурі межі земельної ділянки виділеної діду для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель площею 0,15 га та був отриманий будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. По закінченню будівництва дід позивача по питанню узаконення побудованих будівель не звертався і свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок не отримував. Рішенням сесії Драбівської селищної ради №3-20/V від 25 липня 2006 року було передано [PERSON] безкоштовну у приватну власність земельну ділянку площею 0,2307 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення Драбівським районним відділом земельних ресурсів був виготовлений Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №624117 на земельну ділянку площею 0,2307 га без зазначеної адреси її розташування, кадастровий номер 7120655100:01:001:0861, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. 19 вересня 2006 року [PERSON] Драбівською селищною радою виданий вказаний державний акт. Присадибна земельна ділянка в державному акту не зазначена. Позивач вважає, що оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЧР №140514 не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки, яка була передана її діду [PERSON] , в ньому не зазначено присадибну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд то він є недійсним. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 25.06.2020 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов до суду не направив, подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнає. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до копії заповіту від 13 лютого 2012 року [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] , заповіт посвідчено приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Петраченко О.В. та зареєстровано у спадковому реєстрі за №52407296. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] після державної реєстрації шлюбу 15.08.2012 року змінила прізвище на [PERSON] . Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2014 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на 5/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до виписки з рішення виконкому Драбівської районної ради народних депутатів від 17.11.1987 року №209 [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку і господарських будівель та споруд для особистого підсобного господарства в [ADDRESS] . Згідно з актом викосу в натуру земельної ділянки і розбивки будівель представником районного архітектора на основі рішення виконкому районної ради народних депутатів від 06.10.1987 року були установлені в натурі границі земельної ділянки виділеної [PERSON] для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель, площа земельної ділянки складає 0,15 га та знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до архівного витягу з рішення №3-20/V сесії Драбівської селищної ради від 25 липня 2006 року було передано [PERSON] безкоштовну у приватну власність земельну ділянку площею 0,2307 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення Драбівським районним відділом земельних ресурсів був виготовлений Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №624117 на земельну ділянку площею 0,2307 га, яка розташована в смт Драбів Драбівського району, кадастровий номер 7120655100:01:001:0861, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства. Державний акт був виданий 19 вересня 2006 року [PERSON] Драбівською селищною радою. Згідно з довідкою відділу Держгеокадастру у Драбівському районі від 04.03.2020 р. №182 кадастровий номер 7120655100:01:001:0861 земельної ділянки, що розташована за адресою смт Драбів Драбівський район Черкаська область скасовано у зв`язку з технічною помилкою і змінено на кадастровий номер 7120655100:01:002:1663. Тобто, з наведеного вбачається, що при визначенні цільового призначення земельної ділянки не було враховано, що вона використовується для обслуговування житлового будинку. Дане упущення порушує права позивача як власника житлового будинку, а саме не дає змоги правомірно використовувати земельну ділянку яка необхідна для обслуговування будинку. Згідно ст. 21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод, щодо земельної ділянки. Як вбачається з ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його права на землю, а тому у зв`язку з порушеннями вимог Земельного кодексу позивач, як власник житлового будинку має можливість вирішити питання відносно земельної ділянки, на якій знаходиться забудова, цільове призначення якої згідно ч. 1 ст. 121 ЗК України для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. На підставі викладеного враховуючи, що виправити допущену помилку в державному акті на право приватної власності на землю в частині цільового призначення земельної ділянки в добровільному порядку неможливо та беручи до уваги, що державний акт на право власності на землю фактично не відповідає діючому законодавству, тому суд вважає, що права позивача на вільне розпорядження земельною ділянкою були порушенні, у зв`язку з чим визнає вищевказаний державний акт не дійсним, та скасовує його реєстрацію. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству і не порушує права інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved