Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення збитків, де зазначила, що 15.12.2015 року вона домовилася з [PERSON] про продаж належних їй на праві власності квартири [ADDRESS] та житлового будинку № 19 по вул..Логінова в м.Запоріжжі. Сторони встановили, що квартира буде продана за 38\~000,00 доларів США, а будинок за 70\~000,00 доларів США, загальна вартість нерухомості становила 108\~000,00 доларів США. В цей же день позивач отримала від нього завдаток у розмірі 5\~000,00 доларів США. Договір купівлі-продажу мав бути укладений не пізніше 15.01.2016р. До 15.01.2016р. договір купівлі-продажу не був укладений, тому що квартиру та будинок займає відповідач всупереч рішенню апеляційного суду Запорізької області від 03.12.2015р., залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ віл 08.02.2016р. 07.07.2016р. позивач [PERSON] повернула [PERSON] завдаток в подвійному розмірі у сумі 10\~000,00 доларів США. В звязку з неправомірною поведінкою відповідача [PERSON] позивачці було завдано збитків у розмірі 5\~000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 124\~106,43 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь збитки в сумі 124\~106,43 грн., що еквівалентом 5\~000,00 доларів США, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] проти позову заперечує, надав суду письмові заперечення, в яких вказав, що за юридичним змістом договір про намір продати нерухомість є попереднім договором купівлі-продажу, а передані кошти являються не завдатком, а авансом в рахунок оплати вартості за даним договором. Крім того, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 03.12.2015р., яким було поділено спільне майно і визнано за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS] та будинку № 19 по вул..Логінова в м.Запоріжжі як на правовстановлюючий документ, відповідач [PERSON] подав касаційну скаргу, ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ [PERSON] від 21.012.2015р. відкрито касаційне провадження по справі і зупинено виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 03.12.2015р. Тільки 08.02.2016 року касаційну скаргу [PERSON] було відхилено, а рішення апеляційного суду Запорізької області залишено без змін. Тому ж на дату 15.01.2016р. укласти договори купівлі-продажу нерухомості було не можливо із-за дії заборони на відчуження встановленого ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ [PERSON] від 21.012.2015р. Вважає, що добровільна передача позивачкою 10\~000,00 доларів США [PERSON] є безпідставною, тому факт завдання збитків позивачці відповідачем на суму 5\~000,00 доларів США відсутній. Крім того, вважає, що розписки складалися не 15.12.2015 року, а значно пізніше. Просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Вислухав пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 15.12.2015 року [PERSON] домовилася з [PERSON] про продаж належних їй на праві власності квартири [ADDRESS] та житлового будинку № 19 по вул..Логінова в м.Запоріжжі. Сторони встановили, що квартира буде продана за 38\~000,00 доларів США, а будинок за 70\~000,00 доларів США, загальна вартість нерухомості становила 108\~000,00 доларів США. В цей же день позивач отримала від [PERSON] завдаток у розмірі 5\~000,00 доларів США, а договір купівлі-продажу мав бути укладений не пізніше 15.01.2016р., що підтверджується розпискою від 15.12.2015р. (а.с.17). 14.01.2016р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду, якою встановлена інша дата укладення договорів купівлі-продажу до 31.05.2016р., але, дані договори так і не були укладені. 07.07.2016р. позивач [PERSON] повернула [PERSON] завдаток в подвійному розмірі у сумі 10\~000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 07.07.2016р. (а.с.18). Відповідно до положень ч.ч. 1 - 3 ст. 22 ЦК України, визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте, він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Таким чином, внесення завдатку, як способу виконання зобов'язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами. Оскільки договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та будинку № 19 по вул..Логінова в м.Запоріжжі в установленому законом порядку між сторонами не укладено, а, отже, передана [PERSON] сума повинна дорівнювати 5000 доларів США і є авансом. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Отже, внесення завдатку, як способу виконання зобов'язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови. У разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Згідно правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 13 лютого 2013 року, суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. Крім того, у суду маються сумніви щодо обставин та дати складання розписок, оскільки у розписках датованих нібито 15.15.2015р. вказані адреси проживання сторін та свідків вже в переіменованому форматі, адже розпорядження Запорізького міського голови «Про перейменування вулиць» прийняті тільки 20.02.2016р. Тому суд вважає, що передача [PERSON] грошових коштів в сумі 10\~000,00 доларів США [PERSON] не ґрунтуються на законі і підлягають стягненню з нього, а не відповідача [PERSON] На основі повно і всебічно зясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed