Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 44 278,10 грн. В обґрунтування позову відзначено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2013 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2019 року збільшено розмір аліментів до 1500 грн. Станом на 01.06.2020 року заборгованість по сплаті аліментів становить 44278,10 грн., а пеня відповідно 216 077,13 грн. Ухвалою від 04.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з призначенням судового засідання на 01.09.2020 року. У судове засідання 01.09.2020 року учасники справи не з`явилися. Відповідач подав до суду заяву про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 28.10.2020 року. У судове засідання 28.10.2020 року учасники справи не з`явилися, про час дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідач повторно подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки є зміни у розмірі позовних вимог. Позивач до суду з заявами про зміну розміру позовних вимог не зверталася. У зв`язку з повторною неявкою відповідача повідомленого належним чином, заява про відкладення розгляду справи не приймається судом до уваги. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. [PERSON] та [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі №523/12490/13-ц від 20.11.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 550 грн. щомісячно на утримання [PERSON] з 12.08.2013 року по 07.09.2028 року. 17.10.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/20277/17 від 29.01.2019 року збільшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.11.2013 року до 1500 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно розрахунку Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 01.06.2020 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 44 278,10 грн. Квитанції про переказ коштів додані [PERSON] не приймаються до уваги, адже кошти виплачені в серпні - вересні 2020 року, в той час як пеня рахується до 01.06.2020 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Як зазначає позивач у поданій нею позовній заяві, у зв`язку із тим, що відповідач прострочує сплату аліментів на утримання доньки, позивач на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, змушена була звернутись до суду із позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, яка складає 216 077,13 грн. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). У відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до поданого суду остаточно проведеного розрахунку заборгованості відповідача зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем, з урахуванням усіх здійснених відповідачем платежів, станом на день проведення розрахунку, за відповідачем наявна заборгованість по сплаті аліментів. Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. При цьому, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-94цс15. Відповідно до ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується. А відтак, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментам виникла саме з вини відповідача, який призначені за судовим рішенням аліменти за вказаний період своєчасно та у визначеному розмірі не сплачував, та не надав доказів, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів в загальному розмірі 44 278,10 грн., тобто в розмірі 100% розміру заборгованості по сплаті аліментів. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору під час подання позову, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved