Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить виділити ? частки із спільного майна в житловому будинку №43, що по вул. Плебанія в м. Дрогобич, в натурі для звернення стягнення на неї; перевести на [PERSON] (стягувача) права і обовязки співвласника [PERSON] на його частку майна в житловому будинку №43, що по вул. Плебанія в м. Дрогобич Львівської області; визнати за [PERSON] стягувачем право власності на належну співвласнику боржнику [PERSON] частку майна в житловому будинку №43, що по вул. Плебанія в м. Дрогобич Львівської області; зменшити суму боргу [PERSON] до суми, що дорівнює різниці між початковою сумою боргу та вартістю частки; різницю суми залишити на виконанні у Дрогобицькому відділі державної виконавчої служби. В обґрунтування позову покликається на те, що з березня 1999 року по жовтень 2010 року вона перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON]. За весь цей період для [PERSON] на території Львівської області вона організовувала бізнес, сама його супроводжувала і навчила працювати та заробляти гроші. За такий період за зароблені ним гроші вони придбали нерухоме майно, в тому числі й земельні ділянки, обладнання, транспортні засоби для організації та ведення бізнесу. Зокрема, у 2008 році, в м. Дрогобичі по вул. Плебанія за їхні спільні гроші побудований житловий будинок №43, загальною площею 92,3 кв.м. На вказаний житловий будинок вони зареєстрували право спільної сумісної власності, без реального розподілу часток між ними. Будинок складається з трьох кімнат і кухні, загальна площа 92,3 кв.м., житлова 38,2 кв.м. У 2010 році [PERSON] користуючись її довірою та позитивним відношенням до нього, які на той час мали місце в їхніх стосунках, позичив в неї 225000 грн. [PERSON] коли надійшов термін повертати позичене - гроші віддавати відмовився. Більше того, набуте ними спільне майно почав використовувати на власний розсуд і на свою корить. А саме квартири у м. Харків та м. Дрогобич, земельні ділянки, автомобілі взагалі зникли невідомо куди, без жодної документації. За результатами розгляду цивільної справи №2-2546/11 ( спочатку Дрогобицьким міськрайонним судом, а потім апеляційним судом Львівської області) прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на її користь 215632,00 грн. боргу (основна сума боргу), 6650 грн. відсотків від прострочення станом на 01.10.2011 року, 133\~000 грн. суми неповернутого боргу,120 грн. витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи; 2222,82 грн. судового збору. Всього стягнуто на його користь 224\~624,82 грн. У звязку з тим, що [PERSON] ухилявся повертати кошти навіть на підставі рішення суду, 16.03.2015 року нею було отримано виконавчий лист №2-2546/11 на підставі якого Дрогобицькою ДВС відкрито виконавче провадження. Однак, [PERSON] і далі вимоги ДВС про повернення боргу ігнорує. В ході виконавчого провадження вона дізналася, що рахунки, відкриті в різноманітних банках за невідомих для неї причин пусті, ОДПІ ГУ Міндоходів повертають без виконання платіжні вимоги у звязку з відсутністю коштів на рахунках платника. Згідно копії Інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є власником нерухомого майна по вул. Котляревського,64. Вказаний житловий будинок він також переписав у січні 2015 року на іншу особу з метою неповернення їй боргу. При тому, [PERSON] фактично як і проживав до того так і на даний час проживає у даному будинку, хоча по сьогоднішній день залишається прописаний в будинку по вул. Плебанія,43. Квартиру №12 в м. Харкові на проспекті Косіора, 69-В, він теж переписав 01.08.2013 року на іншу особу, з метою неповернення їй боргу. Земельну ділянку площею 4283 м/кв та розташоване на ній приміщення автовагової, що коштує чималі гроші, він 01.08.2013 року переписав на іншу особу, з метою неповернення їй боргу. На сьогоднішній день відносини між нею та відповідачем суттєво погіршали. [PERSON] намагається зробити її життя нестерпним, підселяючи до квартири, яка є їхньою спільною власністю, незнайомих їй людей, організовує різні провокації, відкриття стосовно неї кримінальних проваджень та інше. Такі його дії є навмисними і спрямовані на неповернення позичених грошей і заволодіння належним майном. 22.06.2015 року начальник ВДВС Дрогобицького міськрайонного суду також звертався з поданням про виділ частки зі спільного майна боржника в натурі, а саме житлового будинку по вул. Плебанія, 43, у м. Дрогобич. Однак таке подання ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 08.07.2015 року повернуто у звязку уз тим, що кредитор співвласник майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може предявити позов про виділ частки із спільного майна, на яке може бути звернене стягнення, може предявити позов. Позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просив задоволити. Відповідач позов не визнав. Просив у позові відмовити. Представник третьої особи [PERSON] відносно задоволення позову не заперечив. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Встановлено, що з 19.03.2015 року на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області знаходиться виконавче провадження № 46941065 (РНВП 46941065), відкрите на підставі виконавчого листа за №2-2546/11, виданого 16.03.2015 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 215 632 грн., основного боргу, 6650 грн.; 5 відсотків від простроченої суми станом на 01.10.2011 року; суми неповернутого боргу в сумі 133\~000 грн, 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, 2222,82 грн. судового збору. 22.06.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника та оголошено розшук майна боржника. Поряд з цим, 22.06.2015 року відділ ДВС звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду із поданням про виділ частки із спільного майна боржника в натурі, а саме житлового будинку по вул. Плебанія, 43, у м. Дрогобичі, з тих підстав, що таке виявлене майно належить боржнику та кредитору на праві спільної сумісної власності. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду у справі №2-2546/11 від 08.07.2015 року у даному поданні відмовлено з тих підстав, що відповідно до ст. 366 ЦК України кредитор співвласник майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може предявити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Так, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.05.2011 року, виданого виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради серії САС №256438 житловий будинок по вул. Плебанія, 43, м. Дрогобич загальною площею 92,3 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], про що свідчить також витяг про реєстрацію прав власності. Відповідно до ч.1\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч.2\~ст. 370 ЦК України\~у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 371 ЦК України\~кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 366 ЦК України\~кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1/2, складеного 11.05.2016 року судовим експертом [PERSON] дійсна вартість житлового будинку, що по вул. Плебанія, 43, в м.Дрогобичі на час проведення дослідження становить 567690 грн. Надати варіанти виділу часток співвласників такого житлового будинку не надається можливим, так як висота житловим приміщень мансардного поверху житлового будинку по вул. Плебанія №43 в м. Дрогобичі не відповідає вимогам ДБН. Судом фактично встановлено, що відповідач відмовляється від продажу частки свого будинку та не виконує рішення суду про стягнення боргу в користь позивачки. Таким чином, у позивачки наявні у сукупності послідовні юридичні факти, які надають їй право як кредитору, звернути стягнення на частку боржника у майні, що є у спільній сумісній власності шляхом переведення на кредитора прав та обовязків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку, а саме: - у боржника - відповідача недостатньо іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, відділом ДВС вчинені всі дії для встановлення наявного майна боржника; - неможливо виділити частку боржника із спільного майна, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи; - позивач, як кредитор, вчинила дії, направлені на вимогу від боржника продажу його частки з направленням виторгу на погашення боргу; - боржник відмовляється від продажу своєї частки в спільному майні. Зазначені умови узгоджуються з висновком Верховного Суду України від 28.04.2010року у справі за № 6-6605св09. Відповідно до довідки наданої Дрогобицьким міськрайонний відділом ДВС від 13.10.2016 року з боржника стягнуто 6725,74 грн. ( платіжне доручення №2635 від 04.08.2015 року), залишок суми боргу становить 217 899,08 грн. Таким чином, перерахуванню підлягає борг [PERSON] по виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 215 632 грн. основного боргу; 6650 грн. 5 відсотків від простроченої суми станом на 01.10.2011 року; суми неповернутого боргу в сумі 133\~000 грн, 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, 2222,82 грн. судового збору, а саме залишок суми 217 899,08 грн. зі зменшенням цієї суми на вартість 1/2 частини вищезазначеної квартири, що становить 283 845 грн. (567 690 грн. дійсна вартість / 2 співвласників ). При цьому різницю коштів, який не поглинає борг слід стягнути в користь позивачки, а саме 65945,92 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи за № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, тому понесені позивачами судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у рівних частинах. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 500 грн., а решту виходячи з суми розміру стягнутих коштів, ціни позову, а саме 1678,99 грн..

Outcome: approved