Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що її чоловікові [PERSON] належить 1/3 частина будинковолодіння по [ADDRESS] , а синові [PERSON] - 2/3 частини даного будинковолодіння. Останнім також належить земельна ділянка площею 0,1000га, призначена для обслуговування вказаного житлового будинку. Чоловік та син мали намір розподілити вказану земельну ділянку, відповідно до часток в праві власності на будинок. В ході виготовлення технічної документації щодо розподілу вказаної земельної ділянки кадастровий номер такої ділянки анульовано та присвоєно два кадастрові номери розподіленим ділянкам. Однак, її чоловік помер та договору про розподіл земельної ділянки не було укладено, що є для неї перешкодою успадкувати вказану земельну ділянку після його смерті за заповітом. Представник позивачки - адвокат Матвійчук Г.М. подала заяву, в якій позов підтримала. Представник відповідача також подав заяву, в якій позов визнав, просив розгляд справи проводити у його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно державного акта та витягу, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельні ділянки загальною площею 2,3732га, розташовані на території Тартаківської сільської ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка є дружиною спадкодавця та в них є спільний син [PERSON] , що встановлено з свідоцтва про народження та свідоцтва про розірвання шлюбу. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 24.04.2018р. виділено в натурі [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] в окреме будинковолодіння по [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частини даного будинковолодіння і за [PERSON] - на 1/3 частину вказаного будинковолодіння. З витягів від 21.02.2019р. встановлено, що за [PERSON] зареєстровано право власності на 2/3 частини даного будинковолодіння і за [PERSON] - на 1/3 його. Відповідно до рішення від 16.04.2019р. та витягів від 05.09.2019р., за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000га, кадастровий №4624810100:01:012:0515, призначену для обслуговування житлового будинку, розташовану по [ADDRESS] . Згідно витягу з технічної документації, ПП «Рокос» виготовлено технічну документацію з проведення розподілу земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] на дві окремі земельні ділянки та при виготовленні технічної документації анульовано кадастровий №4624810100:01:012:0515 земельної ділянки, яка перебувала у спільній сумісній власності та розподіленим ділянкам присвоєно нові кадастрові номери: земельній ділянці площею 0,0663га №4624810100:01:012:527 - [ADDRESS] ; земельній ділянці площею 0,0337га №4624810100:01:012:528 - [ADDRESS] . [PERSON] є чоловіком позивачки, що стверджується свідоцтвом про шлюб. [PERSON] помер [INFO] та після його смерті заведено спадкову справу, що встановлено з свідоцтва про смерть та витягу з реєстру. З довідки від 06.04.2021р. встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно Земельну ділянку площею 0,1га по [ADDRESS] неможливо, оскільки кадастровий номер такої ділянки анульовано у зв`язку з її розподілом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до змісту ст.1270 ЦК України, поновленню підлягає лише строк для подання заяви про прийняття спадщини. Поновлення строку для відмови від спадщини Цивільним кодексом України не регламентовано. Згідно ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем після смерті свого чоловіка, не подала заяви про відмову від прийняття спадщини, однак позбавлена змоги прийняти спадщину в позасудовому порядку.

Outcome: approved