Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Відділу адміністративних послуг (Центр надання адміністративних послуг) Станично-Луганської районної державної адміністрації про визнання права власності на квартиру у звязку із втратою правовстановлюючого документу. \~В обґрунтування вимог вказала, що їй на підставі договору дарування квартири, посвідченого 26.12.2008 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4508, на праві власності належить однокімнатна квартира, яка розташована за адресою: м. Луганськ, квартал 50 лєт Октября, будинок №21, загальною площею 31,5 кв.м., в т.ч. житловою 16 кв.м. У 2014 році в звязку з проведенням АТО, було втрачено оригінал договору дарування квартири. Отримати дублікат договору також не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ був переданий в архів, який знаходить м. Луганськ. Про втрату документа позивач надала оголошення у газеті. 18 листопада 2017 року позивач звернулася до Державного реєстратора відділу адміністративних послуг з питанням щодо можливості надання витягу з Державного реєстру речових прав. Але їй було відмовлено в наданні [PERSON] за відсутності оригіналів документів на нерухоме май но. Просить визнати право власності на квартиру. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог\~ ст. \~89 ЦПК України, суд встановив таке. З матеріалів справи вбачається,\~що відповідно до договору дарування квартири, посвідченого 26.12.2008 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №4508, дарувальник [PERSON] передала у власність обдарованої [PERSON] однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 31,5 кв.м., в т.ч. житловою 16 кв.м. (а.с. 9-10). Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2017 року власником квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] є [PERSON], відомості щодо заборони відчуження відсутні (а.с. 11-12). Відповідно до листа начальника відділу адміністративних послуг Станично-Луганської РДА [PERSON] відмовлено позивачу у наданні [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно через відсутність оригіналів документів на відповідне нерухоме майно (а.с. 13). Щодо втраченого оригіналу договору дарування позивачка надала оголошення у газеті (а.с. 14). Відповідач у справі Відділу адміністративних послуг (Центр надання адміністративних послуг) Станично-Луганської районної державної адміністрації відповідно до відзиву не має жодних заперечень проти позовної заяви [PERSON] в частині визнання за нею права власності на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS]. Також відповідачем надані копії документів в обґрунтування відзиву (а.с. 21-44). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: м Луганськ, [ADDRESS]. У 2014 роціу звязку із проведенням АТО було втрачено оригінал договору дарування квартири. Отримати дублікат договору позивач не мала можливості, оскільки правовстановлюючий документ був переданий в архів, який знаходить у м. Луганськ. Про втрату документа позивач надала оголошення у газеті. Позивачу на його звернення до Державного реєстратора відділу адміністративних послуг з питанням щодо можливості надання витягу з Державного реєстру речових прав було відмовлено в наданні [PERSON] за відсутності оригіналів документів на нерухоме майно. Відповідно до частин першої та другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом зясовано, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved