Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просив стягнути з нього заборгованість за борговою розпискою від 28.11.2013 року з урахуванням інфляційного збільшення боргу за період з 28.02.2014 року по 04.05.2015 року всього 11\~622 гривні 84 коп., а також три проценти річних від простроченої суми за період з 28.02.2014 року по 04.05.2015 року та судові витрати. В обгрунтування позову позивач зазначає, що, порушуючи договірні зобов'язання, відповідач борг не повернув. У судовому засіданні позивачем вимоги позовної заяви підтримані, додатково подано розрахунок понесених витрат на правову допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач до суду не з'явився, двічі повідомлявся за адресою реєстрації про час та місце судового засідання. На а.с. 8 міститься інформація адресно-довідкового відділу ГУДМС України в Чернігівській області про те, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO]. До суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення про те, що адресат відсутній за місцем реєстрації (а.с.18-19). Згідно положення ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Позивач та представник позивача надали згоду на заочний розгляд справи за наявними у справі доказами і матеріалами. Заслухавши сторону позивача, з урахуванням згоди на заочний розгляд справи, суд дійшов висновку про можливість постановлення заочного рішення у справі за наявними в ній даними і матеріалами. Встановивши правовідносини сторін, з'ясуваши, яка норма підлягає для застосування до правовідносин сторін, суд вважає позов законним і обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між сторонами по справі фактично відбулось укладання договору позики в письмовій формі, про що свідчить розписка (її оригінал а.с. 12), за змістом якої встановлено, що 28.11.2014 року відповідач взяв у позивача гроші в сумі 7800 гривень, які фактично зобов'язався віддати 28 лютого 2015 року (за змістом періоду отримання коштів та прогнозованої виключно на майбутнє дату повернення). Відповідачем не спростовано, що умови взятих зобов'язань ним виконані.. У відповідності до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сторона відповідача не спростувала у судовому засіданні правильність проведеного позивачем розрахунку інфляційних витрат і 3 % річних від простроченої суми (а.с. 4) Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі, а також витрати на понесену ним правову допомогу.

Outcome: approved