Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. При цьому посилаються на те, що 26 жовтня 1998 року [PERSON] за Договором купівлі-продажу нерухомого майна № 1653/98/ (далі - Договір) придбали у [PERSON] ? житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS]. Даний Договір був укладений на Одеській Новій Біржі і відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований в «Журналі реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості» під номером 1653/98 від 26 жовтня 1998 року. Внаслідок невизнання Договору купівлі-продажу нотаріальною конторою покупці не можуть розпорядитися належною їм квартирою, що порушує надане їм як власникам статтею 317 Цивільного кодексу України право розпорядження своїм майном. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в який проти задоволення позову не заперечувала, позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд розглянути справу у її відсутність. Представник третьої особи Одеської Нової Біржі у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 жовтня 1998 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу ? житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS]. Гроші відповідачам були передані. Дотепер договір у суді не оскаржений, договір зареєстрований в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації на ім'я позивачів. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири складається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, у випадку недотримання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір у відповідності з ч.1 ст. 220 ЦК України є нікчемним. Обов'язковість нотаріального посвідчення даної угоди була також передбачена ст. 227 ЦК України(1963 року), який діяв на момент укладення договору. Разом з тим, у відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч.2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.), діючого на момент укладення сторонами договору, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право за вимогою виконавшої договір сторони визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір купівлі-продажу ? житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS], укладений на Одеській новій біржі, слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України. На підставі викладеного й

Outcome: approved