Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на реєстрацію та користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 11.03.1993 року вона є власницею житлового будинку з господарчими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В будинку, окрім позивачки, ще зареєстрована [PERSON], яку вона приписала на прохання останньої на декілька тижнів. Фактично [PERSON] з дня реєстрації - 03.09.2013 року жодного дня не проживала, фактичне місце проживання відповідача їй не відоме. Вважає, що факт реєстрації відповідача у належному їй на праві власності будинку порушує її права, як власника, оскільки вона була змушена сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги. Реєстрація відповідача в будинку створює і інші наслідки, пов'язані з його реєстрацією, а саме позивачка належним чином оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. У зв'язку з відсутністю відповідача в зареєстрованому житлі понад один рік позивачка просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусово зняти її з реєстраційного обліку. Позивачка в судовому засіданні надала аналогічні пояснення, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання 20.10.2017 року, 10.11.2017 року та 04.12.2017 року не з'явилася, причин неявки суду не повідомила. Про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем її реєстрації: [ADDRESS]. Згідно поштових довідок [PERSON] за зазначеною адресою не проживає. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України [PERSON] вважається належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Представник третьої особи - Білокуракинської селищної ради в судове засідання не з'явився, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. 04.12.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності житловий будинок з господарчими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.03.1993 року та зареєстрованого в реєстрі за №182 (а.с. 13). В зазначеному житловому будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджено копією домової книги (а.с.10-12) та довідкою, виданою Білокуракинської селищною радою (а.с.24). Згідно копій квитанцій [PERSON] особисто сплачує житлово - комунальні послуги (а.с. 15-22). Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] проте фактично не проживає, заявниці матеріальної допомоги н надає (а.с.23). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] жодного дня в будинку [PERSON] не проживала, в 2013 році вона попрохала [PERSON], яка була її сусідкою, тимчасово зареєструвати її за своєю адресою, на декілька тижнів, проте до теперішнього часу з реєстрації не знялася, будь-який зв'язок з нею відсутній. Знає, що [PERSON] проживає в Росії, але де саме - не знає. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи, що відповідач не є членом сім'ї власника, за адресою реєстрації не проживає більш ніж один рік, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved