Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 12 жовтня 2002 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Миронівського районного суду Київської області від 27 лютого 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], 14 червня 2012 року. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей, тому просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до їх повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, в поясненнях послалась на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Додатково зазначила, що всю заробітну плату витрачає на утримання дітей і вважає, що відповідач має сплачувати аліменти в розмірі, не меншому ніж половина його заробітку. Відповідач позов визнав частково. Вважає завеликим заявлений позивачем розмір аліментів, який має складати 1/2 частини його заробітку, не заперечує проти встановлення судом розміру аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заперечення проти позову обґрунтував тими обставинами, що визначення аліментів у зазначеному позивачем розмірі поставить його у скрутне матеріальне становище. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. В судовому засідання встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 12 жовтня 2002 року по 01 березня 2017 року. Від шлюбу мають дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], 14 червня 2012 року. Вказані обставини підтверджуються рішенням Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2017 року, свідоцтвами про народження : серії І-БК № 105266, виданим 29 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, серії І-ОК № 212730, виданим 21 червня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. На підставі положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Судом встановлено, що діти сторін проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Вказані обставини наведені позивачем, підтверджені довідкою Миронівської міської ради Київської області № 02-50/1096 від 20 квітня 2017 року, не оспорені відповідачем. Оскільки обовязки по утриманню дитини батьки несуть спільно, згоди щодо розміру аліментів на утримання дітей сторонами не досягнуто, з відповідача аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 та ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України аліменти на дитину стягуються у відповідній частці від заробітку (доходу) батьків. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексуУкраїни при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вказані норми матеріального права встановлюють обовязок батьків утримувати своїх дітей до досягнення повноліття з урахуванням істотних обставин, що можуть впливати на розмір такого утримання, і це повинно бути доведено сторонами спору належними та допустимими доказами. Вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у частці від його доходу є обгрунтованими. Належними доказами підтверджено факт наявності у відповідача постійного доходу у виді заробітку. В підтвердження вказаної обставини до матеріалів справи додано довідку ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» № 56 від 26 квітня 2017 року. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує ті обставини, що батько дітей офіційно працевлаштований, має постійний дохід, не має на утриманні інших осіб. Інших обставин, передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України, які мають істотне значення та повинні братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів, відповідач не вказав. Стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача є можливим та не порушує інтереси сторін і дітей. Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. За правилами статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в частині визначення розміру аліментів, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей в частці, яка підлягає встановленню в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу). Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а це не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з позивача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно з правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 180 -\~183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial