Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

\~Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те що 03 березня 2007 року сторони зареєстрували шлюбу в Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 242. Від шлюбу\~ мають неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося, оскільки мають різні погляди на життя, різні характери. Шлюбні відносини між ними припинились. Спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу неможливе. Просить суд\~ розірвати шлюб з відповідачем Позивач в судовому засідання просила розірвати шлюб. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка». За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст.\~111,\~112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою Соснівським районним судом м. Черкаси від 05 січня 2017 року сторонам надавався термін для примирення, але ніяких позитивних результатів він не дав, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства по справах про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України, судом встановлено, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя подружжя неможливе. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, який не бажає поновлювати шлюбні стосунків На підставі ст. ст. 111, 112 СК України,

Outcome: approved