Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину земельної ділянки, передану для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER] та ? частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею0,0045 га., кадастровий номер [NUMBER], що розташовані на території Ромашківської сільської ради в [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті свого чоловіка [PERSON] вона, у встановлений законом шестимісячний термін звернулася до Третьої Київської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, але нотаріус повідомила, що свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки площею 0,4838 га., передану для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд - 0,2500 га., ведення особистого селянського господарства - 0,2338 га. розташовану на території Ромашківської сільської ради, [ADDRESS], що належала померлому чоловікові, видано бути не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищезазначену земельну ділянку. Для захисту спадкових прав позивач звернулася до суду. Сторони,будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з'явилися, натомість, подали до суду заяви з яких вбачається, що позивач свій позов підтримала, відповідач визнав та просять суд справу розглянути у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. ст.13, 81ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст. 19 ЦК України, за якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 206 ЦПК України,позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, [INFO] року у віці 63 роківпомер чоловік позивача [PERSON] - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві11 лютого 2014 року, актовий запис №19. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 09.05.1976 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 9 травня 1976 року. Після смерті чоловіка, позивач успадкувала житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом,виданим02 квітня 2015 року, відповідно доякого житловий будинок, який належав померлому на підставі Договору довічного утримання,згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.04.2015 року, індексний номер витягу 35848222 належить на праві власності [PERSON]. [INFO] року померла мати [PERSON] - [PERSON], у віці 80 років, про що в Книзі реєстрації смертейвиконавчого комітету Ромашківської сільської ради Рокитнянського району Київської області 24 липня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за №20. Ще за свого життя, [PERSON],прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 15 липня 2009 року та посвідченим державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Київської області Калітенко Л.Б. (спадкова справа №38 (2008 рік), зареєстровано в реєстрі за №3341). Відповідно до даного Свідоцтва, спадкове майно складається з ? частини земельної ділянки площею 0,4838 га., розташованої на території Ромашківської сільської ради, [ADDRESS], та переданої для будівництва і обслуговування жилого будинку - 0,2500 га, ведення особистого селянського господарства - 0,2338 га., що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 10 листопада 2003 року Ромашківською сільською радою Рокитнянського району Київської області, на підставі рішення від 23 вересня 2003 року за №55. Отримавши вищезазначене Свідоцтво про право на спадщину за законом, [PERSON], за свого життя не дооформив всі необхідні документи на земельні ділянки, а саме: не виготовив державні акти (свідоцтва) на право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га. та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2338 га., загальною площею 0,4838 га. [PERSON], після смерті свого чоловіка, [PERSON], у встановлений законом шестимісячний термін звернулася до Третьої Київської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, але 08.04.2015 року нотаріус надала відповідь за вих.№607/02-14 від 08.04.2015 року, якою повідомила, що свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки площею 0,4838 га., передану для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд - 0,2500 га., ведення особистого селянського господарства - 0,2338 га., розташовану на території Ромашківської сільської ради, [ADDRESS], що належала померлому [INFO] року [PERSON], видано бути не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначену земельну ділянку. Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3208862282017 від 28.04.2017 року земельна ділянка за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] має площу 0,2500 га., цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3208862322017 від 28.04.2017 року земельна ділянка за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] має площу 0,0045 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1220, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст.1225 ЦК України Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Пункт 10 Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначає, що Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальнимиправилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до вимог ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно п. «а» ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки державний акт на право власності на землю серії [NUMBER], виданий 10 листопада 2003 року Ромашківською сільською радою Рокитнянського району Київської області, на підставі рішення від 23 вересня 2003 року за №55, якеє дійсним, межі земельних ділянок, якірозташовані на території Ромашківської сільської ради в [ADDRESS],встановлені; даним земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери: [NUMBER] площею 0,2500 га.,та [NUMBER] площею 0,0045 га.;відомості про земельні ділянки внесені до Державного реєстру земель, земельні ділянки є сформованими і можуть бути об'єктом цивільних прав та належать до спадкового майна, померлого [INFO] року, [PERSON], позивач [PERSON] Сергіївнанабула право власності в порядку спадкування за законом після смерті свого [PERSON] ? даних земельних ділянок, та з урахуванням того, що відповідачем Ромашківською сільською радою Рокитнянського району Київської області позов визнається, то він підлягає задоволенню.

Outcome: approved