Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті спадкодавці [PERSON], залишилось спадкове майно, яке вона заповідала позивачці та яке з поміж всього іншого складається зправа на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ПКСП «Заповіт» с. Леніне, Радомишльського району Житомирської області, розміром 2,67 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народилась 04.11.1967 року в с. Леніне, Радомишльського району, Житомирської області, з 1984 року по даний час проживає в м. Житомир. 03 серпня 1994 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження у вигляді заповіту, де вказала, що все її майно, в тому числі жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Леніне, Радомишльського району, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON]. 31 березня 1996 року у віці 72 років [PERSON] померла в с. Леніне, Радомишльського р-ну Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ТП № 062082, видане Ленінською сільською радою Радомишльського району Житомирської області 01.04.1996 року. Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року (що діяв на той час), прийняла позивачка, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: обробітком земельної ділянки, отримувала кошти за землю та інше даний факт також підтверджує довідка № 82 від 12.02.2018 року, видана виконавчим комітетом Радомишльської міської ради Житомирської області, яка додається. Крім того, спадщину після смерті [PERSON] ніхто більше не приймав, до нотаріуса із заявою ніхто досі не звертався, спадкова справа після її смерті не заводилась. Більше того, частину спадкового майна після смерті [PERSON] позивачка вже оформила даний факт підтверджує рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 03.06.2013 року. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], також входить право на земельну частку (пай) члена ПКСП «Заповіт» с. Леніне, Радомишльського району Житомирської області, розміром 2,67 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 10 068,00 гривень, що належало померлій згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0314767, виданого на імя «Капеліст Валентина Леонтіївна» на підставі рішення Радомишльської РДА № 58 від 04.03.1997 року. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) позивачка, як єдина спадкоємиця за заповітом (ст. 1223 ЦК) не має можливості через те, що у даному сертифікаті відсутня дата його видачі, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», робить даний правовстановлюючий документ таким, що не підлягає для вчинення необхідної нотаріальної дії. Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України). Вартість земельної частки (паю) станом на 12.03.2013 року становить 51 790,48 гривень, що підтверджує довідка № 01-1219/405 від 12.03.2013 року, яка додається. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved