overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що відносини не склалися через відсутність в родині взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та взаємоповаги. Позивач вказує, що з грудня 2018 року сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо та на теперішній час не ведуть спільного господарства. Зазначає, що збереження сім`ї та подальші шлюбні відносини між сторонами не можливі. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 25 квітня 2014 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що їх сумісне проживання виявилось невдалим, погляди на життя та побут почали різнитися, у зв`язку із чим у сім`ї виникали непорозуміння. Ставлення подружжя до сім`ї призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Вказує, що з 01 липня 2018 року шлюбні відносини припинилися та спільне господарство не ведеться. Зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу, на думку позивача, неможливе. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 23 грудня 2005 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що протягом останніх двох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, а сумісне життя та збереження сім`ї стало неможливим. Вказує, що з листопада 2015 року сторони разом не проживають, сімейного життя не ведуть, а подальше спільне життя суперечить її інтересам. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 30 вересня 2011 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що сімейні відносини між сторонами припинилися у вересні 2018 року, а під час проживання у них виникали конфлікти з різних підстав, що негативно впливало на відносини. Подружжя втратили один до одного почуття любові та поваги, між ними відсутнє взаєморозуміння. Зазначає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 08 липня 2017 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що сімейні відносини між сторонами припинилися у січні 2019 року, а під час проживання у них виникали конфлікти, що негативно впливало на дитячу психіку їх дитини. Подружжя втратили один до одного почуття поваги, між ними відсутнє взаєморозуміння. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 03 червня 2011 року (а.с.3). Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с.16). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що спільне життя в відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння і довіри між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Позивач вказує, що спільне господарство не ведеться та з березня 2016 року сторони проживають окремо, примирення та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам спільної дитини. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 16 серпня 2013 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с.8). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що спільне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Вказує, що на теперішній час ведення спільного господарства між сторонами припинено, а шлюб є лише формальним, оскільки фактичні відносини з відповідачем припинені. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 07 листопада 2015 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1,26). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено з червня 2018 року, причиною чого стала несумісність характерів, різні погляди на життя і побут, відсутність взаєморозуміння. Вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а примирення не можливе. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 01 березня 2013 року (а.с.9). Від шлюбу сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позову зазначила, що шлюб між ними фактично припинився та зберегти його не можливо, сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Вказує, що їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. До початку судового засідання надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони одружені з 26 листопада 2011 року (а.с.14). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 384,20 грн (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved