Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову покликається на те, що до 2009 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. 02.07.2009 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час перебування в шлюбі в сторін народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] . Одразу після розірвання шлюбу, відповідач перестав проживати разом зі своєю дитиною. Із вказаного часу по сьогоднішній день відповідач взагалі не цікавиться своїм неповнолітнім сином, він злісно ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов`язків, не приймає жодної участі у вихованні та розвитку дитини. Відповідачу невідомо як навчається його син, які гуртки відвідує, який стан здоров`я дитини. Також відповідач зовсім не спілкується із сином, не відвідує його, не дарує подарунків на свята чи день народження дитини. 23.01.2020 року провадження у справі відкрито. 25.02.2020 року справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Просять суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, вказав, що покликається на розсуд суду у вирішенні даної справи . Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій просить при винесенні рішення врахувати висновок органу опіки та піклування, який знаходиться у матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши думку представника органу опіки та піклування, у поданій ним письмовій заяві, з`ясувавши думку відповідача, висловлену у поданій ним письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] ,. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 02.07.2009 року. З копії посвідчення № [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] отримує соціальну допомогу на дитину інваліда з дитинства до 18 років. З копії характеристики Новояворівської НВК «ЗОШ II ступеня - ліцей» №88 від 22.10.2019 року, де навчається [PERSON] , вбачається, що вихованням сина займається мати, вона відноситься до [PERSON] вимогливо і з розумінням, стежить за дотриманням шкільної дисципліни і рівнем успішності. Учень шанобливо ставиться до мами, дорожить її думкою. За час навчання [PERSON] у НВК батько з класним керівником не зустрічався, на батьківські збори не ходив, успішністю та поведінкою сина не цікавився. Відповідно до копії характеристики з місця проживання від 21.10.2019 року вбачається, що [PERSON] відповідальна, скромна, дбайлива мати, вона займається вихованням сина. Багато часу приділяє вихованню дитини. З копії акта обстеження від 22.10.2019 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , та виховує одна сина [PERSON] без участі та підтримки батька дитини. З копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 125 від 01.04.2019 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом із своїм сином [PERSON] і своїми батьками - [PERSON] та [PERSON] . Допитана судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає з позивачем в одному будинку, поверхом вище, суду пояснила, що 1012 років не бачила відповідача за місцем проживання позивачки. Вихованням дитини займається мати, бабуся та дідусь. Відповідач не допомагає у вихованні та утриманні сина, не приїжджає до дитини. Допитана в судовому засідання свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачки та проживає з нею на одному поверсі будинку, суду пояснила, що позивачка є лікарем, батька дитини - відповідача у справі - свідок ніколи не бачила, всі обов`язки по вихованню та забезпеченню дитини здійснює матір. Таким чином, судом встановлено, що батько ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, оскільки не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, навчання, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для його виховання. Разом з тим, відповідач подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, з метою не травмувати лишній раз сина, покликається на розсуд суду у вирішенні справи. Разом з тим, в матеріалах справи наявний висновок Яворівської районної державної адміністрації Львівської області, як органу опіки і піклування № 403/15 від 19.02.2020, відповідно до якого, розглянувши звернення, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В той же час відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Безспірно встановлено, що протягом тривалого часу [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлено, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки, не цікавиться здоров`ям, моральним та психологічним розвитком свого сина, не бере участі в його вихованні та навчанні, не цікавиться навчанням і шкільним життям, разом з ним не проживає, дитину не навідує. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, враховуючи що в матеріалах справи відсутні докази, які б позитивно характеризували відповідача, як особистість та члена суспільства, те, що батько не проявляє бажання спілкуватись з дитиною, займатись вихованням та матеріальним його утриманням, враховуючи відношенням відповідача до позову, який ним не заперечений, враховуючи, що останній поклався на розсуд суду, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно його сина - [PERSON] , [INFO] . З відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved