Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що 18.10.2008 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, 15.03.2019 року шлюб між подружжям було розірвано. Від шлюбу сторони по справі мають малолітнього сина. Позивач зазначає, що на даний час вони з відповідачем не проживають, а дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач перестав цікавитися життям дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а позивач не має змоги самостійно матеріально забезпечити малолітню дитину, тому змушена звернутись до суду з відповідною заявою. Після усунення недоліків, ухвалою суду\~від 08.09.2020\~року справа\~призначена до\~розгляду в\~порядку спрощеного\~позовного \~провадження (а.с.\~21). Позивач в судове засідання не з`явилась, але надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі та зазначила, що вона на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 29). Відповідач у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом надіслання ухвал та судових повісток на адресу зазначену в матеріалах справи, як адреса проживання, однак конверти повертались до суду без вручення адресату. Судом також було здійснено виклик відповідача до суду, шляхом створення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади (а.с. 25). В установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строки, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. (а.с. 27). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі було розірвано шлюб, що підтверджується рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15.03.2019 року (а.с. 7-8). Сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Майорівською сільською радою Біляївського району Одеській області, актовий запис № 22 (а.с. 9). Згідно довідки № 06-13/84 від 25.08.2020 р. виданої Біляївською об`єднаною територіальною громадою с-ще. Повстанське, [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але проживає за адресом: [ADDRESS] та її син [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею і знаходиться на її забезпеченні. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог чинного законодавства батьки повинні матеріально утримувати своїх дітей. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач відповідач, як батько своєї дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, тощо. При цьому судом не встановлено (відповідачем не надано доказів), що у нього наявні непрацездатні члени сім`ї чи діти, яких він повинен утримувати за законом або судовим рішенням. Разом з тим, статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, відповідач, як батько малолітньої дитини, зобов`язаний сплачувати на її утримання аліменти в розмірі 1/4\~частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved