Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку літ. «А», який має загальну площу - 143, 8 кв.м., житлову площу - 68, 8 кв.м., та будівель: літ. «Б» - гараж, сараї літ. «В», «Г», вбиральні літ. «Д», «Е». У своєму позові позивач посилається на те, що її бабуся - [PERSON] була власницею домоволодіння [ADDRESS]. 13.01.1976, [PERSON] було складено заповіт на матір позивача - [PERSON], яким [PERSON] заповідала усе своє майно [PERSON], тобто матері позивача. Вищезазначений заповіт був посвідчений 13.01.1976, секретарем Жулянської сільської Ради депутатів трудящих, Києво-Святошинського району, Київської області та зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № І. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з жилого будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS]. Зазначає, що після смерті [PERSON], мати позивача звернулася до нотаріальної контори, але через відсутність реєстрації у Київському БТІ права власності на ім'я померлої, не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину. [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. На час відкриття спадщини та після смерті [PERSON], позивач постійно проживала у спірному будинку, а тому вважає, що прийняла спадщину та за нею може бути визнано право власності на спірне домоволодіння. З урахуванням наведеного, просила задовольнити позовні вимоги. 29.08.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Кицюк В.С. Ухвалою суду від 30.08.2016 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 12.09.2016 на адресу суду надійшла позовна заява в новій редакції. Ухвалою суду від 14.09.2016 в справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. 27.10.2016 до суду від представника Київської міської ради - Хрущ А.П. надійшли пояснення на позовну заяву. Ухвалою суду від 07.02.2017 витребувано матеріали спадкової справи. 03.03.2017 до суду від завідувача Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Русіної Н.О. надійшли інформаційні довідки зі спадкового реєстру. Ухвалою суду від 27.04.2017 витребувано матеріали спадкової справи. Ухвалою суду від 30.06.2017 витребувано матеріали спадкової справи. 25.07.2017 до суду від Київського державного нотаріального архіву надійшов лист на ухвалу суду від 30.06.2017. Згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ від 07.09.2017, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. у зв'язку з припиненням повноважень судді Кицюк В.С. у зв'язку з закінченням строку на який було призначено. 09.01.2018 до суду від третьої особи надійшли пояснення. 12.01.2018 судом зроблено запит до Київського державного нотаріального архіву. 27.03.2018 до суду від Київського державного нотаріального архіву надійшла відповідь на запит. 02.04.2018 та 24.05.2018 судом повторно зроблено запити до Київського державного нотаріального архіву. 25.06.2018 від Київського державного нотаріального архіву надійшли матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] В судовому засіданні 10.07.2018, не виходячи до нарадчої кімнати, судом було залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] В судовому засіданні 05.10.2018, не виходячи до нарадчої кімнати, судом було залучено до участі у справі в якості відповідача [PERSON] В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, надали до суду заяву, якою просять суд розглядати справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій визнає позовні вимоги та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Як вбачається з матеріалів справи, просять справу розглядати за відсутності представника, просять винести рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належало [PERSON], що підтверджується Архівною довідкою виданою Архівним відділом Києво-Святошинської РДА Київської області(а.с.13). Як вбачається з даної довідки, по документах архівного фонду «Жулянська сільська рада» у погосподарських книгах за 1986-1989 роки є особовий рахунок [NUMBER] гр. [PERSON] проживаючої по [ADDRESS]. У графі «Всього землі» - зазначено - 0, 09 га. Відповідно до законодавства колишнього СРСР, а саме Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 року /втратив чинність 13.12.95 року/, реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР. У сільській місцевості, до якої відносився м/р Жуляни м. Києва на час будівництва спірного будинку / с. Жуляни приєднано до м. Києва на підставі Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 26.08.1988 року «Про розширення меж міста Києва»/, оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом вчинення відповідного запису в господарській книзі сільської ради та відкриття особистого рахунку на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Крім того, відповідно до п.4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, діюче на той час законодавство УРСР такої реєстрації будинку не передбачало. З огляду на викладене вище, належность домоволодіння [ADDRESS], [PERSON] підтверджується розпорядженням Залізничної РДА м. Києва № 450 від 03.04.1998 (а.с.14). 13.01.1976, [PERSON] було складено заповіт на матір позивача - [PERSON], яким [PERSON] заповідала усе своє майно [PERSON] та який був посвідчений 13.01.1976, секретарем Жулянської сільської Ради депутатів трудящих, Києво-Святошинського району, Київської області та зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № І (а.с.8). [INFO] [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з жилого будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON], мати позивача - [PERSON] звернулася до нотаріальної контори, але через відсутність реєстрації у Київському БТІ права власності на ім'я [PERSON] не змогла отримати Свідоцтво про право на спадщину. А тому спадщину на домоволодіння з господарськими спорудами по [ADDRESS], [PERSON] прийняла фактично вступивши в управління та володіння даним спадковим майном. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції від 16.01.2003 р. з наступними змінами), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А тому при встановленні факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] необхідно керуватися ЦК УРСР від від 18.07.1963. Зокрема, статтею 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 зазначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини так, зокрема, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, відповідно до діючого на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] законодавства, мати позивача - [PERSON] прийняла спадщину фактично вступивши у володіння спірним майном. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] було складено заповіт, яким вона заповідала належну їй квартиру [ADDRESS], [PERSON] Заповіт було посвідчено 19.01.2005, державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори Матвієнко Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1-86 (а.с.140). Разом з тим, домоволодіння з господарськими спорудами по [ADDRESS] до складу спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] не було включене за відсутністю правовустановлюючих документів та відповідної державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] як на час відкриття спадщини, так і після смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована у спірному будинку, що підтверджується копією паспорту позивача ( а.с. 19), що свідчить про фактичне прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3. ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1. ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2. ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Частиною 3. ст.1296 ЦК України, встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З огляду на викладене вище, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими, а тому приходить до висновку про визнання за позивачем право власності на домоволодіння [ADDRESS],у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] З урахуванням наведеного, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 861,20 грн.

Outcome: approved