overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з чоловіком, зареєстрований у 2012 році, стягнути на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1500 грн щомісяця до її повноліття, а також аліменти на своє утримання до досягнення дитиною 3-х років в розмірі 1500 грн щомісяця. У судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили стягнути аліменти та розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково: не заперечував проти розірвання шлюбу, просив стягнути аліменти на дитину в мінімальному розмірі, у задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання позивача просив відмовити. Заслухавши пояснення позивача її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24 липня 2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 896. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], спільні подружні відносини подружжя припинило. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER], відповідач на даний час не працює. Згідно із копією свідоцтва про народження та копією довідки від 10.11.2014 року (а. с. 27, 28), відповідач має доньку - [PERSON], яка продовжує навчання у Львівському державному університеті фізичної культури, у зв'язку із чим, відповідно до ст.. 199 СК України, зобов'язаний її утримувати У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на утримання його неповнолітньої дитини, враховуючи, що він є працездатним, має нерегулярний заробіток, проживає в м. Слов’янськ, Донецької області, у зв'язку із проведенням АТО обмежений в можливості знайти постійне місце роботи у розмірі 450 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.84 п.2 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно довідки від 01.10.2014 року, позивач на даний час здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв'язку із чим одержує допомогу на дитину до 3-х років, отже потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що відповідач не має постійного доходу, наявність утриманця - повнолітньої дочки, що продовжує навчання, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 200 грн щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Також з відповідача належить стягнути судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися. Позивач позов підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, врахувавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15 вересня 1995 року, від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Спору з приводу розподілу майна на момент розгляду справи у сторін немає. Позивач вважає, що збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. За таких обставин суд вважає, що збереження сім′ї сторін є неможливим, а тому шлюб їх підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею - [PERSON], [INFO], уродженкою м.\~Лозова Харківської\~області, ідентифікаційний номер [NUMBER] та [PERSON], [INFO], уродженцем м.\~Лозова Харківської\~області, зареєстрований 25 червня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №167. Зазначає, що подружні відносини вони не підтримують, відновити їх стосунки не можливо. Позивач у підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 25 червня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №167. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає та залишиться проживати з матір'ю. Спір про розподіл спільного майна у сторін відсутній. Подружні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться, примирення між ними не можливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище, обране нею при реєстрації шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, визначити місце проживання дітей з матір'ю, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по ? частці від усіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно на кожну дитину та стягнути судові витрати у справі. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені у позовній заяві. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Крім того, пояснила, що причиною розпаду сім'ї стала відсутність у відповідача бажання зберегти сім'ю, яка негативно впливає на її психічний та емоційний стан. Наміру поновлювати шлюбні стосунки не має та наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 липня 2007 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції. Сторони з 2013 року подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Наміру поновлювати спільне сімейне життя сторони не мають. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Від подружнього життя сторони мають спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких відповідач записаний батьком. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до повноліття. Згідно із ст.183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так як сторони досягли згоди щодо місця проживання малолітніх дітей, вказана позовна вимога також підлягає до задоволення. У відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу та на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу народились діти: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Зазначила, що їх із відповідачем шлюб має формальний характер, оскільки вони мають різні характери, різні погляди на сімейне життя; впродовж восьми років разом не проживають, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття поваги і любові один до одного. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим та суперечить їх інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. В заяві наданій суду позивач підтримала свої вимоги та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у своїй заяві також просив розглянути справу у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечив. Дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 14 серпня 1998 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іллінецького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис за № 4 (а.с. 3). За час шлюбу у сторін народились діти: син [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі; вони мають спільну дитину, 2003 року народження. Однак, сімейне життя з відповідачем не склалося. За час спільного проживання виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя і сім'ю. Чоловік нехтує сімейними цінностями, веде аморальний спосіб життя. Зазначила, що ведення спільного господарства і спільне проживання припинено. Вважає, що шлюб існує лише формально, а подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач підтримала свої вимоги та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у своїй заяві також просив розглянути справу у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечив. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 02 листопада 2001 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Здорівській сільській раді Васильківського району Київської області, актовий запис за № 4 (а.с. 4). За час шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі; вони мають спільну дитину, 2011 року народження. Однак, сімейне життя з відповідачем не склалося. За час спільного проживання виявилось, що вони мають різні характери, погляди на життя і сім'ю. Чоловік має складний характер, у зв'язку з чим з грудня 2014 року вони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові і поваги один до одного, а їх сім'я фактично розпалась, а тому, вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та буде суперечити її інтересам. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач підтримала свої вимоги та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у своїй заяві також просив розглянути справу у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечив. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 24 вересня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 264 (а.с. 4). За час шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі; вони мають спільну дитину, 2012 року народження. Однак, шлюб виявився не вдалим. За час спільного проживання виявилось, що вони мають різні погляди на життя і сім'ю, моральні і духовні цінності. Внаслідок зловживання чоловіком алкоголю, останній провокує суперечки і сварки, що негативно впливає на її загальний стан. Відповідач фінансово сім'ї не допомагає. Зазначила, що протягом останніх двох місяців вони разом не проживають і шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що шлюб існує лише формально, а подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити з викладених у заяві підстав. Відповідач надав суду заяву у якій просив розглянути справу у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечив. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 14 грудня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 374 (а.с. 4). За час шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви та наданих в судовому засіданні пояснень позивача встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі; вони мають спільну дитину, 2012 року народження. Однак, шлюб виявився не вдалим. Через різні погляди на спільне подружнє життя, перебування у шлюбі стало неможливим. Між ними постійно виникають суперечки і сварки, що негативно впливає на її стан. Зазначила, що фактично шлюбні відносини між ними припинені. Вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливим та таким, що буде суперечити їх інтересам та інтересам дитини. Сторони в судове засідання не прибули. В заяві суду позивач підтримала свої вимоги та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у своїй заяві також просив розглянути справу у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечив. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. 23 липня 2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис за № 1747 (а.с. 4). За час шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із змісту позовної заяви встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вони бажають його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що має істотне значення. Норма ч. 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved