Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, в обґрунтування своїх вимог вказавши, що 05.03.2005 р. між нею та відповідачем [PERSON], [INFO], укладено шлюб, зареєстрований Артемівським міським відділом РАГС Донецького обласного управління юстиції, за актовим записом № 83. Від шлюбу мають спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем [PERSON] не склалося, оскільки в сім'ї постійно виникали сварки через відсутність взаємоповаги та взаємодопомоги між нею та чоловіком, тому з червня 2012 року спільне проживання було припинено, а 28.08.2012 року шлюб між ними було розірвано. Син [PERSON] залишилася проживати разом із нею, перебуває на її утриманні. Наразі вона має намір поїхати разом із сином за кордон на відпочинок, а потім планує поїхати в гості до родичів за кордон. На її неодноразові звернення до відповідача про надання дозволу на виїзд сина [PERSON] відповідає категоричною відмовою, чим порушує права дитини на гармонічний розвиток. У зв'язку з даними фактами вона була змушена звернутися до суду з позовом для вирішення спору по суті. Просить надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], та надати дозвіл на оформлення проїзного документу для тимчасового виїзду дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] на позовних вимогах наполягала, просила позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник третьої особи [PERSON], діюча за довіреністю, не з»явилася, надавши до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або про повідомлення причин неявки в судове засідання. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим постановити заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача, представника третьої особи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольни з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції 21 березня 2007 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). В матеріалах справи мається копія паспорту громадянина України [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], [INFO], виданого Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 09 червня 2005 року, та картка фізичної-особи платника податків на ім'я [PERSON] (а. с. 3-5). В матеріалах справи мається копія паспорту громадянина України [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], [INFO], виданого Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 16 червня 2009 року, та картка фізичної-особи платника податків на ім'я [PERSON] (а. с. 6-7). В матеріалах справи мається картка фізичної-особи платника податків на ім'я [PERSON] (а. с. 9), копія виконавчого листа Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.12.2012 року щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (л. с. 10), копія заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.12.2012 року щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (л. с. 11), копія заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.08.2012 року щодо розірвання шлюбу (л. с. 12). Згідно п. 2. ч. 3ст. 313 ЦК України - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом та обов'язком батьків. Конвенцією про права дитини ст. 18 проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Рівність прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності чи відсутності шлюбу між ними. Згідно ч. 10 ст. 7 Сімейного Кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Особисте немайнове право - право на свободу пересування фізичної особи, закріплено у ст. 313 ЦК України. У відповідності до п. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» один з документів громадянина України, що надає право на виїзд та в'їзд на територію України зокрема є проїзний документ дитини. Згідно п. 2 ст. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків без нотаріально посвідченої згоди зокрема може здійснюватися згідно рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи той факт, що отримання згоди батька малолітньої дитини [PERSON] на її виїзд за межі території України є об'єктивно неможливим у зв'язку з його перебуванням на території Російської Федерації, спроби позивачки [PERSON] знайти з ним зв'язок жодного результату не дали, то суд вважає, що є усі правові підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved