Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій зазначає, що з 2009 року по січень 2012 року проживала з відповідачем однією сім»єю без реєстрації шлюбу. [INFO] року позивач народила сина - [PERSON]. За свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 01.04.2010 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №334, батьками малолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Але спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки сторін припинилися у січні 2012 року. В супереч вимогам закону, відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання дитини, матеріально не допомагає, участі у вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов'язків, які покладені на нього як на батька дитини. У зв'язку з викладеним позивач просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття від дня пред'явлення позову. Представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, у встановлений ухвалою строк відзив на позовну заяву або зустрічний позов не подав, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не заявляв. За наявності умов визначених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] (а.с.5), який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с.7). Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дитини суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За вимогами п.3 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Відповідач - молода, працездатна особа, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини з урахуванням положень ст.182 СК України, ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», та забезпечити сину не тільки необхідні умови для існування, але і зберегти той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Вимогами ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: approved