Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25 червня 2016 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після того, як позивач завагітніла, відносини з чоловіком розладились, відсутність взаєморозуміння призводила до з'ясування стосунків та сварок. Спроби зберегти сім'ю не дали результату. З червня 2017 року з відповідачем шлюбних відносин не підтримує, проживає окремо, на примирення не погоджується, просила прийняти рішення про розірвання шлюбу. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не подав. У судове засідання позивач не з'явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, від позову не відмовилася. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25 червня 2016 року, є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 25 червня 2016 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 05 вересня 2017 року. Встановлено, що між сторонами як подружжям фактично не існує сімейних стосунків. Шлюбні відносини між подружжям припинені через різні погляди на сімейні відносини, різні звички та характери. Сторони не змогли створити в сім'ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного, стали частими сварки. Відсутність взаєморозуміння та постійні суперечки призвели до втрати почуття поваги та любові між подружжям. Відповідач залишив дружину з малолітньою дитиною. З червня 2017 року, тобто строком понад рік, сторони шлюбних відносин не підтримують, , проживають окремо, наміру на примирення і збереження сім'ї не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім'я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх малолітньої дитини, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. При подачі позову позивачем було сплачено 704 гривні 80 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved