Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 05 вересня 2008 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб та сімю. З жовтня 2015 року шлюбних стосунків з відповідачем не підтримують, проживають окремо. Шлюб має формальний характер, тому просила розірвати його. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, категорично заперечивши можливість примирення. Суду пояснила, що відносини з відповідачем розладились, відповідач ніколи не утримував сімю, не опікувався її проблемами, збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши позивача, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 вересня 2008 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 067638, виданими Центральненською сільською радою Миронівського району Київської області 05 вересня 2008 року, свідоцтвом про народження серії І-ОК № 114477, виданим Центральненською сільською радою Миронівського району Київської області 06 січня 2009 року. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. З жовтня 2015 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Шлюбні відносини припинились через різні погляди на сімейне життя. Сторони не змогли створити в сімї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги. Розлад в сімї не носить тимчасового характеру. Рішення позивача про небажання збереження шлюбу є категоричним. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на викладене, відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Встановлені статтею 110 Сімейного кодексу України підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу, відсутні. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач є особою, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. В судовому засіданні позивач вказала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище. Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила 487 гривень 20 копійок судового збору, що підтверджується наявним у матеріалах справи чеком № 18112015111633 від 18 листопада 2015 року. Вказані понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved