Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказала, що 06 лютого 2015 року у місті Ямпіль Вінницької області помер її батько [PERSON]. Вказала, що за правилами ст.1261 ЦК України вона є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом. Крім неї також є інші спадкоємці першої черги за законом - син [PERSON] та остання дружина покійного [PERSON]. Спадкове майно покійного батька складається із житлового будинку, інших будівель і господарських споруд, що розташований по вулиці Жовтнева,37 у селі Клембівка Ямпільського району Вінницької області, земельної ділянки, площею 1.8637 га., кадастровий номер 0525683200:02:002:0473, (державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН №223270 виданий на імя [PERSON]В.), земельної ділянки, площею 1.4198 га., кадастровий номер 0525683200:03:003:0058 ([PERSON] про право на спадщину за заповітом від 19.12.2013 року на імя [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №236/2013), земельної ділянки, площею 1.6447 га., кадастровий номер 0525683200:03:003:0057 ([PERSON] про право на спадщину за заповітом від 19.12.2013 року на імя [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 236/2013), земельної ділянки, площею 0.1703 га., кадастровий номер 0525683200:03:002:0186 ([PERSON] про право на спадщину за заповітом від 19.12.2013 року на імя [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №236/2013). Зазначила, що строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] вона пропустила з поважних причин, так як її покійний батько [PERSON], коли їй було 7 років розірвав шлюб з її матірю [PERSON]. З того часу у батька з її матірю стали напружені відносини і мати разом із нею переїхала проживати у [INFO], де проживає по сьогоднішній день, а батько залишився проживати у [INFO]. У вересні 1999 року у смт.Томашпіль Вінницької області вона зареєструвала шлюб, батько приїжджав на весілля, приїжджав у смт.Томашпіль Вінницької області на її дні народження, вона з ним спілкувалась по мобільному телефоні. У звязку з відсутністю постійної роботи у смт.Томашпіль Вінницької області та відсутністю коштів, вона разом із своєю сімєю у 2007 році у пошуках кращої роботи і заробітку переїхали у місто Київ. Її син [PERSON] з другого класу навчався у Бучанській школі №3 І-ІІІ ступенів, а після закінчення поступив до Ірпінського економічного коледжу у місто Ірпінь Київської області, де навчається по сьогоднішній день. Працюючи на роботі у місті Києві, вони рідше з батьком спілкувались по телефону, по різним обєктивним і субєктивним причинам. Вказала, що з часу одруження батька із [PERSON] спілкування з батьком стало ще рідшими, вони телефонували один до одного один раз на два-три місяці, і у цьому причина була в новій дружині батька [PERSON], яка не бажала щоб вони із батьком спілкувались і щоб вона приїздила до батька в гості у місто Ямпіль Вінницької області, про що їй особисто говорив батько по телефону. Останній раз вона з батьком спілкувалась по телефону на свято [PERSON] - 19 грудня 2014 року. При цьому батько їй не скаржився на проблеми із своїм здоровям, тобто нічого поганого вона не підозрювала. Зазначила, що у березні місяці 2015 року вона зателефонувала на мобільний телефон батька, але номер був за межами досягнення. Вона думала, що можливо батько змінив свій номер і до неї сам зателефонує коли буде мати таку можливість. Але при цьому нічого поганого не підозрювала, батько був здоровий, не хворів, ніяких обєктивних причин думати про погане здоровя батька у неї не було. Вона прогнозувала приїхати до матері у смт.Томашпіль Вінницької області на святкування Нового 2016 року, а також зустрітись із батьком, оскільки з роботою у неї раніше ніяк не виходило приїхати. Вона також вважала, що якщо з батьком щось погане станеться, то її обовязково повідомлять, в тім числі і його нова дружина [PERSON], яка знала про її існування і у батька в телефоні був її номер мобільного телефону, і звісно вона би обовязково приїхала до батька. Але не так сталось як бажалось. Лише 15 листопада 2015 року до її матері у смт.Томашпіль Вінницької області приїхала [PERSON], яка є другою дружиною батька і матірю його сина [PERSON], і повідомила, що її батько помер 06 лютого 2015 року і похоронений на кладовищі у місті Ямпіль Вінницької області. Також сказала, що її син [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадщину батька. Зразу ж про це її повідомила матір. Ще не вірячи в те, що сталось вона 21 листопада 2015 року (на вихідний день субота) приїхала у місто Ямпіль Вінницької області, зустрілась із [PERSON] та його матірю, і вони показали на кладовищі могилу батька. Звісно поведінкою дружини батька [PERSON] та зокрема і поведінкою [PERSON], які знали про її існування, знали про її матір, яка проживає у [INFO], і не повідомили, що батько лежав у лікарні і раптово помер вона не задоволена. Вказала, що вона пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті батька, оскільки не звернулась до нотаріуса із письмовою заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців після його смерті, але вважає, що вищевикладені обставини обєктивно свідчать, що цей строк пропущено нею з поважних причин і вона має право на визначення їй судом додаткового строку, достатнього для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. З метою оформлення належним чином своїх спадкових прав, вона змушена звернутися до суду із даним позовом та просити суд постановити рішення, яким встановити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON]В, який помер 06 лютого 2015 року у місті Ямпіль Вінницької області. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що вона не мала можливості часто телефонувати батькові. Подзвонила до останнього 19 грудня 2014 року на його День народження, після того звязку із покійним батьком не було. Вказала, що у 2015 році вона приїжджала у смт.Томашпіль на Великдень, а також влітку на похорони дядька та свекра. Коли покійний батько проживав з іншою жінкою, яка була у нього ще до [PERSON], то вона часто приїздила до нього, ночувала там, а відповідачка [PERSON], яка є останньою дружиною батька не бажала щоб вона приїздила та спілкувалася з батьком. Вказала, що у неї дуже хвора неповнолітня дитини, яка потребує постійного догляду. Тому вона не мала можливості часто спілкуватися з батьком та приїздити до нього. Зазначила, що раніше батько приїздив до неї у смт.Томашпіль, вона їздила до батька у село Клембівку. Коли приїздила у місто Ямпіль, то батько її до себе не запрошував. Вважає, що вона із поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ВН №007145 на надання правової допомоги від 24.12.2015 року та Договору №123 про надання правової допомоги від 21 листопада 2015 року заявлені позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що позивач [PERSON] є рідною донькою покійного [PERSON] Поважною причиною пропуску шестимісячного строку стало те, що вона проживає у місті Києві, тобто окремо від батька та її ніхто не повідомив про смерть останнього. Відповідач [PERSON] не бажала щоб покійний [PERSON] спілкувався зі своєю донькою [PERSON] Після цього позивачка ще рідше почала спілкуватися з батьком. Про те, що батько [PERSON] хворів її ніхто не повідомляв. Вона йому телефонувала, але батько не відповідав і його номер телефону знаходився поза зоною досяжності. Просив суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та суду пояснив, що він не повідомив [PERSON] про смерть батька, так як у нього не було з нею ніякого звязку. Його теж ніхто не повідомив, що батько [PERSON] захворів, про це він дізнався від чужих людей. З батьком він рідко спілкувався. Про смерть батька [PERSON] його повідомила сестра відповідачки [PERSON], і попросила, що він нікому про це не говорив. Він знає, що позивачка постійно телефонувала до батька [PERSON] Восени 2015 року він разом зі своєю матірю поїхав у смт.Томашпіль Вінницької області, щоб повідомити мати [PERSON] про смерть [PERSON] Позивачка [PERSON] відразу приїхала з міста Київ і пішла на могилу батька. Він не повідомляв позивачку про смерть батька, так як думав, що інші родичі її вже повідомили. Не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 09 грудня 2015 року позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що рідні діти покійного [PERSON] позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не цінили його. Останні слова покійного «мене доглядають чужі діти». Їй це відомо, так як вона є рідною донькою відповідачки [PERSON] Вказала, що у [PERSON] було хворе серце. Їй не відомо чому відповідач [PERSON] не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців. Просила суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії ВН №015356 від 24 грудня 2015 року та договору №03/15 про надання правової допомоги від 21 жовтня 2015 року позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що позов є безпідставним і не може бути задоволений. Заяву про прийняття спадщину першим подав відповідач [PERSON] і він мав би повідомив нотаріуса про наявність інших спадкоємців. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі [PERSON] про смерть серії І-АМ №0314120 від 09 лютого 2015 року судом встановлено, що [PERSON] помер 06 лютого 2015 року у місті Ямпіль Вінницької області. [PERSON] про народження серії ІІ-АМ №265558 виданого 14 лютого 1976 року та [PERSON] про укладення шлюбу серії І-АМ №038159 виданого 05 вересня 1999 року судом встановлено, що позивач є донькою [PERSON] та [PERSON]. Із свідоцтва про народження серії І-АМ №114908 виданого 08 серпня 2000 року судом встановлено, що позивач є матірю [PERSON], [INFO]. Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №223270 виданого на підставі розпорядження Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області від 21 вересня 2004 року №267 на імя [PERSON] судом встановлено, що останній є власником земельної ділянки площею 1.8637 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАО №705508, ЕАО №705511 та ЕАО №705609 від 19 грудня 2015 року судом встановлено, що [PERSON], який помер 06 лютого 2015 року у місті Ямпіль Вінницької області є власником трьох земельних ділянок, які розташовані на території Клембівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області та призначенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ч.2 ст.131 ЦПК України суд не приймає письмові докази, які подані позивачем [PERSON] згідно клопотання №322 від 21.01.2016 року, так як дані докази не були подані до початку розгляду справи по суті, і позивачем не доведено, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що вона є матірю відповідача [PERSON] та другою дружиною покійного [PERSON] Вказала, що через пів року відповідач [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Вона знала, що у покійного є донька. Вона разом із відповідачем [PERSON] поїхали у смт.Томашпіль Вінницької області та повідомили мати позивачки про смерть [PERSON] У відповідача [PERSON] були нормальні стосунки зі своїм батьком [PERSON] Сестра відповідачки [PERSON] сказала її синові [PERSON], що батько потрапив у лікарню, і той відразу до нього пішов. Їй відомо, що позивачка [PERSON] телефонувала батькові, але телефон був недоступний. Із показань свідка [PERSON] даних нею у судовому засіданні судом встановлено, що позивачка телефонувала батькові 19 грудня 2014 року, у 2015 році вона не могла до нього дозвонитися, так як мобільний номер батька не відповідав. Позивачка дуже рідко приїжджала у смт.Томашпіль Вінницької області. З батьком зустрічалася у смт.Томашпіль Вінницької області. Вказала, що у листопаді місяці 2015 року відповідач [PERSON] разом зі своєю матірю приїхали до неї у смт.Томашпіль Вінницької області і повідомили про смерть батька і вона одразу зателефонувала позивачці. Оскільки влітку покійний проживав у [INFO], то позивачка приїздила до нього у село Клембівка Ямпільського району Вінницької області. Суд заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності, що містяться у матеріалах справи, приходить до наступних висновків: Встановлено, що [PERSON] помер 06 лютого 2015 року у місті Ямпіль Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ №314120 (а.с.4). Підставою пропуску строку для прийняття спадщини, позивач вказує те, що шестимісячний строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, оскільки вона тривалий час проживає разом зі своєю сімєю у місті Києві, не знала і їй ніхто не повідомив про смерть батька [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобовязані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви про прийняття спадщини не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа №6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа №6-1485цс15). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ч.2 ст.59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших осіб, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерті (ст.57 ЦПК України). У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] проживає разом зі своєю сімєю у місті Буча Київської області тривалий час. Разом з тим у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач протягом шестимісячного строку з дня смерті батька не мала можливості подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини чи надіслати таку заяву поштою. На думку суду, позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, безспірних доказів поважності причини пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надала, а саме по собі тривале проживання у [INFO] та неможливість часто приїздити та спілкуватися із батьком, хвороба дитини, а також необізнаність про смерть батька, не можуть свідчити про наявність обєктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і має підстави відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed