Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи тим, що 07 грудня 2005 року він та [PERSON] придбали у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Нещодавно позивач дізнався що в належній йому та [PERSON] квартирі [ADDRESS] місце проживання [PERSON] [INFO]. З дати придбанням квартири, а саме з грудня 2005 року відповідач не проживає за адресою реєстрації та на сьогоднішній день позивачу не відомо місце його фактичного проживання та відсутні будь які засоби зв'язку з ним. В наступний час позивач вирішив зняти з реєстрації відповідача в квартирі [ADDRESS] однак через причини наведені вище позивач не має можливості цього зробити в добровільному порядку. Враховуючи вищенаведене позивач вирішив звернутись до суду з позовною заявою про визнання відповідача як особу яка втратила право користування приміщенням. У позові позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги позовні вимоги, вказані в позові в повному обсязі, просив їх задовольнити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вказані в позові в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання ( через засоби масової інформації газета «Запорізька Правда» від 30.11.2017) до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.. 71 Житлового кодексу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що позивач є власником вказаної квартири ( а.с.10-11). Разом з тим у квартирі зареєстрований [PERSON] [INFO] (а.с.12), але у будинку не мешкає, фактичне місце мешкання його невідоме ( а.с.13) Відповідно до показів свідків [PERSON], [PERSON], яких було допитано у судовому засіданні відповідач не проживає за місцем реєстрації вже більше 10 років. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі, бо в судовому засіданні встановлено, що відповідачка понад один рік не мешкає в будинку без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved