Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2009 року. Разом з тим, шлюбні відносини фактично припинені з 2018 року та позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивачу потрібно дбати про дитину та забезпечувати її всім необхідним. Відповідач фізично здорова людина, працездатного віку, інших дітей не має, має постійне місце роботи та може сплачувати аліменти на утримання дитини. Враховуючи вказане\~вище [PERSON] \~звернулася з\~даним позовом\~до суду\~та просила\~стягнути з\~відповідача на\~її користь\~аліменти на\~утримання малолітнього\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/3\~частки від\~його заробітку\~(доходу),\~щомісячно, але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, починаючи стягнення з 01.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В судове\~засідання позивач\~не з`явилася,\~проте подала до суду заяву про уточнення позовних вимог в якій зазначила, що у зв`язку з тим, що відповідачем було здійснено сплату аліментів за жовтень та листопад 2019 року, тому просить стягнути з нього аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 01.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до\~суду заяву\~в якій\~зазначив,\~що позовні\~вимоги визнає\~в повному\~обсязі та просив справу розглянути у його відсутність. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 15.09.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис №2256 (а.с. 6). Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі (а.с. 3). Як вбачається\~з довідки\~МКП «Управляюча\~компанія «Територія\~комфорту» №\~3552\~від 09.10.2019\~року,\~позивач по\~даній справі\~та її син: [PERSON] проживають\~за адресою:\~ [ADDRESS] (а.с. 16). Зі змісту довідки про доходи № 299, виданої 11.11.2019 року Приватним акціонерним товариством «Вінницька кондитерська фабрика» вбачається, що відповідач з 01.06.2018 року працює в даному товаристві на посаді старшого оператора лінії у виробництві харчової продукції (загортка/фасування). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її повному утриманні, що потребує значних коштів, визнання позову відповідачем. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 768,40 грн. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved