Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з 12.05.2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, до якого у них народився син - [PERSON], [INFO] Спільне життя сторін не склалося, взаєморозуміння між ними втрачено, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. Сторони не ведуть спільного господарства, в зв'язку із чим позивач просить розірвати шлюб. Крім того позивач зазначила, що вихованням дитини відповідач не займається, матеріально її не забезпечує, дитина постійно потребує коштів на оздоровлення, харчування, одяг та навчання, а відповідач таких коштів не надає, в зв'язку із чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, позивач надав суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.05.2001 року, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 395. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя з не склалося з причин різних поглядів на життєві цінності, внаслідок постійних сварок та образ між сторонами, внаслідок чого у сторін відсутнє почуття любові та поваги, відповідно, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. З матеріалів справи убачається, що від шлюбу у сторін є спільна дитина - [PERSON], [INFO] Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян та 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Оскільки відповідач має дохід, дитина проживає з позивачем, аліменти слід стягнути з відповідача у розмірі 1/4 частці від його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення позивача до суду 05.01.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved