Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та просить визначити їй, [PERSON], [INFO], додатковий строк, терміном три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті матері - [PERSON], померлої 15 квітня 2016 року. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити повністю (а.с. 30). Представник відповідача - Територіальна громада Єлизаветівської сільської ради Лозівського району Харківської області у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу слухати без присутності представника сільської ради. Будуть згодні з будь-яким рішенням суду (а.с. 28). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Встановлено, що 15 квітня 2016 року померла мати позивача - [PERSON]. На день смерті вона мешкала в селі Єлизаветівка, Лозівського району, Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 5,4696 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Єлизаветівської сільської ради, Лозівського району, Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІV-ХР №089375, виданого Лозівського районною державною адміністрацією, Харківської області, 28 грудня 2002 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №272 (а.с. 22). Спадкоємцем майна померлої, є позивач, дочка спадкодавця, [PERSON] (прізвище до шлюбу -[PERSON]) [PERSON], згідно заповіту, складеного на її імя, посвідченого секретарем виконавчого комітету Єлизаветівської сільської ради, Харківської області, 04 червня 2003 року, за реєстром №72 (а.с. 11). Вказаний заповіт на даний час не змінений, не відмінений, внесений до Спадкового реєстру. В шлюбі спадкодавець на день смерті не перебувала, чоловік спадкодавця - [PERSON], помер 25 травня 1982 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-ВЛ №414646, виданого 26 травня 1982 року Краснопавлівською сільською радою народних депутатів Лозівського району Харківської області, актовий запис №50 (а.с. 8). У спадкодавця є спадкоємці за законом, дочка, Копа (прізвище до шлюбу - [PERSON]) [PERSON], [INFO] та син, [PERSON], [INFO], які на час смерті спадкодавця не були непрацездатними, пенсіонерами за віком, інвалідами будь-якої групи, тобто не мають права на обовязкову частку у спадщині, згідно ст. 1241 ЦК України, що підтверджується відповідними копіями заяв (а.с. 12-16, 17-20). На підставі ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України позивач просить суд надати їй додатковий строк, терміном три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, бо в установлений Законом шестимісячний строк вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки невірно зрозуміла консультацію з приводу строків та умов звернення до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини. Вона зрозуміла, що звертатись з питань оформлення спадщини необхідно в шість місяців з часу смерті спадкодавця. Тому, до нотаріальної контори вона звернулась 15 жовтня 2016 року, це був вихідний день після національного свята, а вже 17 жовтня 2016 року нотаріусом їй було розяснено, що заяву про прийняття спадщини необхідно було подати до 15 жовтня. Наприкінці жовтня 2016 року вона отримала травму після падіння та тривалий час перебувала на лікарняному, тому одразу не змога подати позов до суду. Позивач має документи, які підтверджують родинний звязок з померлою матірю, належним чином посвідчений заповіт та правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку. Вона піклувалась за матірю за життя, доглядала її до смерті, поховала. В силу викладених вище обставин вона своєчасно не подала заяву про прийняття спадщини, тому і змушена в даний час звертатись до суду з вказаним позовом. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Зі змісту ч.1 ст. 1272 ЦК України, вбачається, що [PERSON] дочка спадкодавця спадщину не прийняла. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено, позивач пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки невірно зрозуміла консультацію з приводу строків та умов звернення до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини. З правових позицій пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи з викладеного, суд вважає об'єктивними та суттєвими обставини, що перешкоджали [PERSON] своєчасно вирішити питання щодо прийняття спадщини. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved