Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що шлюб між сторонами зареєстровано 02.07.1999 у Виконавчому комітеті Хотіївської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, актовий запис №1. Від шлюбу мають спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинили своє існування з квітня 2017 року, спільне господарство не ведеться. В сім»ї часто виникали сварки та суперечки з суттєво важливих питань. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаєморозуміння. За таких обставин подальше сумісне життя і збереження сім»ї вважає не можливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишається з матір'ю. Примирення не можливе. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Ухвалою судді від 22.10.2018 було відкрито провадження в цивільній справі. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.11.2018 закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не прибула, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, позов визнає повністю. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 02.07.1999 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Хотіївської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, актовий запис №1. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - «[PERSON]», дружини - «[PERSON]» (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.5). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, відсутність згоди позивача на примирення та згоду відповідача на розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Вимог про відшкодування з відповідача судових витрат, понесених при зверненні до суду, позивачем не заявлено, у зв'язку з чим,

Outcome: approved