Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якої зазначила, що з 22 вересня 2007 року з відповідачем вони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 січня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Фактично шлюбні стосунки було припинено з серпня 2011 року, позивач з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з матір'ю. Спорів стосовно міста проживання дитини поміж сторонами не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з позивачем. Рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1 / 3 частина всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по утриманню дитини - заборгованість по аліментах складає 38 880,16 грн. З 2014 року відповідач сина не бачить, його життям не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Дитина батька не пам'ятає, відсутні почуття до батька, оскільки за останні роки він жодного разу його не бачив. Дитина проживає з матір'ю, їй забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між матір'ю та дитиною є доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному сприйманню життя та оточуючих людей. [PERSON] навчається у школі, відвідує секцію футболу та додатково займається англійською мовою. На засіданні органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 11.05.2017 року відбувся розгляд зібраних матеріалів стосовно доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні його малолітнього сина. Встановлено, що батько дитини долею дитини та його станом здоров'я не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, з сином не спілкується. Враховуючи інтереси дитини комісія зробила висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина, а тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин своєї неявки не повідомив. Представник третьої особи Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності, проти позову заперечень не мав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути за його відсутності, проти позову заперечень не мав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів по справі, з постановленням заочного рішення. 12 липня 2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вказали, що відповідача знають особисто, він протягом часу сумісного проживання з позивачкою та сином нехтував батьківськими обов'язками, вживав алкоголь, матеріально не утримував сім'ю, вчинював дії, що суперечать інтересам сім'ї. Останні п'ять років з дитиною взагалі не спілкується, матеріально не допомагає, її вихованням не займається. Загалом характеризували відповідача з негативної сторони. З свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22.01.2008р. вбачається, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10 січня 2012 року справа № 2-3082/11, шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 22 вересня 2007 року, розірвано (а.с. 7). Довідкою про склад сім'ї та/або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб підтверджується факт спільного проживання (реєстрації) [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 9). Як вбачається з Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина [PERSON] з 2012 року не займається його вихованням, не спілкується та не відвідує його, станом здоров'я не цікавиться, має велику суму заборгованості по аліментах - 38880,16 грн. (а.с. 10). Згідно характеристики [PERSON] навчається в 3-Б класі середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12, має досягнення середнього рівня, до уроків готується систематично, до виконання громадських завдань ставиться дбайливо. Скромний, вразливий, стриманий, врівноважений. Мати приділяє належну увагу вихованню дитини, відвідує батьківські збори, підтримує зв'язок з класним керівником. Натомість батько участі у шкільному житті не приймає (а.с. 11,12). Відповідно до довідок Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області заборгованість [PERSON] перед [PERSON] по аліментах станом на 1 березня 2017 року складає 38880,16 грн., а станом на 1 червня 2017 року - 41 776,16 грн. (а.с. 13,14). Жодного разу сплата відповідачем аліментів здійснена не була. Актом первинного обстеження житлово-побутових умов від 21 квітня 2017 року підтверджено, що умови проживання дитини за адресою [ADDRESS] задовільні, позивачем створені всі необхідні умови для життя, навчання та відпочинку дитини (а.с. 15). Як вбачається з довідки Бараниківської сільської ради Кремінського району Луганської області [PERSON] зареєстрований, але більше 5 років не мешкає за адресою [ADDRESS] (а.с. 35,36). Згідно листів Кремінського РВ ГУМВС та ВП ГУНП, а також довідки про неотримання аліментів [PERSON] знаходиться в розшуку за скоєння злочину (а.с. 41-43). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-III передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь - які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно зі статтею 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Як вбачається зі статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухиляння батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурора а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав зокрема втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання, перестає бути законним представником дитини. Суд при винесенні рішення враховує правову позицію, яка викладена в Постанові Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно якої, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав,передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене суд доходить висновку, що відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, життєві зв'язки не підтримує, не цікавиться її успіхами у навчанні та здоров'ям, таким чином ухиляється від виконання батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Позивачем заявлено вимогу немайнового характеру, судовий збір за яку, згідно Закону України «Про судовий збір» сплачується у розмірі 640,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в розмірі 640,00 грн. за вимогу немайнового характеру. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved