Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є єдиною спадкоємицею майна померлого [INFO] року батька [PERSON], в тому числі і у зв'язку з відмовою від спадщини на її користь доньки померлого [PERSON]. У власності померлого знаходилась частина квартири, але правовстановлюючі документи на неї втрачені, тому оформити майно в нотаріальному порядку вона не має можливості. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав та просила суд постановити рішення про задоволення позову. Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином. Суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є спадкоємицею всього майна померлого батька [INFO] року [PERSON], що копією спадкової справи майна померлого (а.с. 48-67) У власності померлого [INFO] року [PERSON] знаходилась ? частина квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21.02.2001 року Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва, що підтверджується листом Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (а.с. 64) 10.08.2012 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської Ради - видано дублікат свідоцтва про право власності на житло, однак [PERSON] вказаний дублікат свідоцтва про право власності у встановленому законом порядку не зареєстрував (а.с.19). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких підстав, суд вважає, що в порядку спадкування за законом необхідно за позивачем визнати за право власності на вищевказану частину квартири, оскільки вказана частина квартири належала спадкодавцю, спадщину вона прийняла в порядку та в строки встановлені законом, дублікат свідоцтва про право власності на житло позивач зареєструвати у встановленому законом порядку не має можливості, а отже і не має іншої, ніж в судовому порядку, можливості на оформлення спадкових прав на вказану квартиру. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved