Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] відділу поліції Головного управління національної поліції України в Черкаській області, [PERSON] Державного казначейства в Черкаській області, Державного казначейства України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є інвалідом ІІ групи, проживає одна у частині приватного будинку по вул. Правика, 65. Із сусідами, які проживають в іншій частині будинку у позивача склалися недоброзичливі відносини. Починаючи із 20.02.2016 року конфлікт загострився, позивач 21.02.2016 року на лінію «102» надіслала 6 повідомлень про вчинення правопорушення, 22.02.2016 року - 5 повідомлень про вчинення правопорушення. Таким чином позивач розраховувала на допомогу органів поліції у вирішенні конфліктної ситуації. Пізно ввечері 21.02.2016 року за місцем проживання позивача приїхала психіатрична бригада швидкої медичної допомоги, яку остання не викликала. 22.02.2016 року приблизно о 15 год. 00 хв. також за адресою позивача приїжджала психіатрична бригада швидкої медичної допомоги без виклику останньої. За підтвердженою інформацією [PERSON] охорони здоров'я [PERSON] обласної державної адміністрації у вигляді листа від 12.04.2016 року № 37 зазначено, що 21.02.2016 року о 21 год. 44 хв. мав місце виклик психіатричної бригада швидкої медичної допомоги на адресу м. Черкаси, вул. Правика, 65, також 22.02.2016 року о 08 год. 57 хв. на адресу позивача був здійснений безіменний виклик психіатричної бригада швидкої медичної допомоги. Також у вказаному листі зазначено, що інформація про осіб, які здійснювали виклики, є публічною з обмеженим доступом. Крім того, [PERSON] охорони здоров'я [PERSON] обласної державної адміністрації підтвердило в своєму листі, що власником інформації про осіб, які викликали психіатричну бригаду швидкої медичної допомоги є органи поліції. Отже, позивач вважає, що працівники [PERSON] відділу поліції Головного управління Національної поліції у Черкаській області замість складення протоколів про вчинення правопорушень прийняли рішення про те, що вона не адекватно усвідомлює оточуючу діяльність та цинічно здійснили виклик психіатричної бригади швидкої медичної допомоги на її адресу проживання. Таким чином, працівники поліції умисно подали заяву про психіатричний огляд позивача, що містила завідомо неправдиві відомості щодо стану її психіатричного здоров'я. Такі дії працівників [PERSON] відділу поліції Головного управління національної поліції України в Черкаській області є порушенням права на особисту недоторканість позивача та завдано душевних страждань останній, які вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, чим принижено її честь та гідність. 26.02.2016 року о 15 год. 53 хв. позивач викликала швидку медичну допомогу у зв'язку з погіршенням самопочуття , але диспетчером було відмовлено у прийнятті виклику у зв'язку з тим, що позивач відмовилась спілкуватись з лікарями психіатричної бригади. На другий раз диспетчером було прийнято виклик позивача. Згідно виписки із медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] міської поліклініки від 24.02.2016 року позивачу встановлено кризовий перебіг симптоматичної артеріальної гіпертензії. Згідно виписного епікризу з історії хвороби № 2140 позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні КНП «ПЧМЛ» ЧМР з 26.02.2016 р. по 15.03.206 р з основним діагнозом симптоматична гіпертензія, кризовий перебіг, гіпертензивне серце, ризик 4, з ускладненням у вигляді дисциркуляторної гіпертонічної та атеросклеротичної енцефалопатії. Крім того, позивач вимушена була прикладати зусилля щодо встановлення осіб, які здійснили до неї виклик психіатричної бригади. Відповідь [PERSON] охорони здоров'я [PERSON] обласної державної адміністрації надійшла 20.06.2016 року. Отже, впродовж 4 місяців позивач хвилювалась з приводу невизначеності осіб, винних у порушенні її прав. У зв'язку з цим просила стягнути з відповідача [PERSON] відділу поліції Головного управління національної поліції України в Черкаській області моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В ході розгляду справи позивач уточнила свої позовні вимоги та просила визнати дії працівників Головного управління Національної поліції в Черкаській області неправомірними, списати з бюджету України в особі Головного управління Державної казначейської служби в Черкаській області на її користь 20000 грн. моральної шкоди та 3\~625,30 грн. матеріальної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Прокурор Завгородній О.О. в судовому засіданні заперечував проти позову. Представник відповідача [PERSON] відділу поліції Головного управління національної поліції України в Черкаській області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, обґрунтовуючи тим, що позивачем не надано доказів якими було б підтверджено, що саме працівниками поліції був здійснений на її адресу, виклик психіатричної бригади швидкої медичної допомоги 21 та 22.02.2016 року. Відповідно до інформації зазначеній у довідці [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області № 12856\\46\\01-2016 від 19.10.2016 року за підписом начальника зазначено, що фактів виклику працівниками [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області, працівників швидкої медичної допомоги до гр. [PERSON] [INFO], проживаючої за адресою: [INFO] не встановлено. Моральна шкода, яку позивач просить стягнути вважає необґрунтованою та не підтвердженою доказами, оскільки наданий позивачем виписний епікриз не може бути належним доказом, який підтверджує завдання моральної шкоди позивачу. Представник відповідачів [PERSON] Державного казначейства в Черкаській області, Державне казначейство України [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Заслухавши учасників процесу, думку прокурора, покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, позивач являється інвалідом ІІ групи, зареєстрована та проживає у частині будинку по вул. Правика, 65 в м. Черкаси. З листа Головного управління національної поліції в Черкаській області від 31.03.2016 року № 25/ф-9 вбачається, що від [PERSON] в період часу з 20 лютого 2016 року по 15 березня 2016 року на лінію «102» надійшло 9 повідомлень про вчинення правопорушень по вул. Правика, 65 та Червоноармійська 117 в м. Черкаси. На місце події за вказаними викликами направлялися наряди поліції ГШР, а всі повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події [PERSON] відділу поліції ГУНП. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до листа [PERSON] охорони здоров`я [PERSON] обласної державної адміністрації від 12.04.2016 року № 37, щодо викликів психіатричної бригади швидкої медичної допомоги на адресу позивача зазначено наступне: 21.02.2016 року о 21 год. 44 хв. мав місце виклик бригади швидкої медичної допомоги на адресу м. Черкаси, вул. Правика, 65, при прибутті на виклик двері не відкрили; 22.02.2016 року о 08 год. 57 хв. на цю ж адресу був здійснений безіменний виклик, тобто від імені невідомої особи, яка не вказала прізвище, ім`я та по-батькові. При прибутті на вказану адресу невідома особа, яка вийшла на подвір`я, відмовилася від обстеження і надання допомоги, також відмовилася себе назвати. Крім того, у вказаному листі зазначено, що інформація про осіб, які здійснювали виклики, є публічною з обмеженим доступом. Також зазначено, що від органів поліції, як власника інформації, відсутній дозвіл про їх працівника на розголошення даних відносно даного працівника, щодо виклику бригади ШМД. Із викладеного вбачається, що [PERSON] охорони здоров`я [PERSON] обласної державної адміністрації дійсно підтвердило, що власником інформації про осіб, які викликали психіатричну бригаду швидкої медичної допомоги є орган поліції, однак, у зазначеному листі не вказано, що на адресу позивача 21.02.2016 року та 22.02.2016 року виклики психіатричної бригади швидкої медичної допомоги позивача було здійснено саме працівниками [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області. Твердження позивача про те, що [PERSON] відділом поліції Головного управління національної поліції України в Черкаській області на її адресу 21.02.2016 року та 22.02.2016 року було здійснено виклики психіатричної бригади спеціальної швидкої допомоги, не знайшло своє підтвердження судовому засіданні, оскільки відповідно до інформації зазначеній у довідці [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області № 12856\\46\\01-2016 від 19.10.2016 року за підписом начальника зазначено, що фактів виклику працівниками [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області , працівників швидкої медичної допомоги до гр. [PERSON] [INFO], проживаючої за адресою: [INFO] не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку,що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме працівниками [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області на її адресу були здійснені вказані виклики. Більш того, даний факт підтверджується довідкою [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області № 12856\\46\\01-2016 від 19.10.2016 року за підписом начальника, в якій зазначено, що фактів виклику працівниками [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області , працівників швидкої медичної допомоги до гр. [PERSON] [INFO], проживаючої за адресою: [INFO] не встановлено. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. В матеріалах справи мається копія картки виклику, яка були направлена на ухвалу суду Обласним центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф [PERSON] обласної ради 28.11.2016 року, що підтверджує про виклики на адресу позивача психіатричної бригади спеціальної швидкої допомоги. Однак, твердження позивача про те, що [PERSON] відділом поліції Головного управління національної поліції України в Черкаській області на її адресу 21.02.2016 року та 22.02.2016 року було здійснено виклики психіатричної бригади спеціальної швидкої допомоги, не знайшло своє підтвердження судовому засіданні, оскільки відповідно до інформації зазначеній у довідці [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області № 12856\\46\\01-2016 від 19.10.2016 року за підписом начальника зазначено, що фактів виклику працівниками [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області, працівників швидкої медичної допомоги до гр. [PERSON] [INFO], проживаючої за адресою: [INFO] не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку,що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме працівниками [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області на її адресу були здійснені вказані виклики. Більш того, даний факт підтверджується довідкою [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області № 12856\\46\\01-2016 від 19.10.2016 року за підписом начальника, в якій зазначено, що фактів виклику працівниками [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області , працівників швидкої медичної допомоги до гр. [PERSON] [INFO], проживаючої за адресою: [INFO] не встановлено. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON] які пояснили , що в період лютого 2016 року працювали інспектором ювенальної превенції сектору превенції відділу поліції та старшим дільничим відділу поліції, проводили чергування та виїжджали на виклики громадян. За сплином часу, виклику на вул.. Правика, 65 не пам»ятають. Стосовно того, щоб вони викликали психіатричну допомогу пояснили, що в їх практиці такого не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював фельдшером 20 бригади з лікарем Максименко і водієм Слєсарчук. Пам»ятає, що виїжджали на вул. Правика, 65. Хто викликав швидку, йому невідомо. Двері їм ніхто не відкрив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що пам»ятає як він фельдшер швидкої допомоги виїжджав на вул. Правика, 65. [PERSON] пам»ятає. Хто викликав швидку бригаду він не знає. У пацієнтки був гіпертонічний криз, вони надали допомогу. Також зазначив, що автомобіль психіатричної швидкої допомоги, коли не задіяний в перевезенні хворих до психіатричної лікарні, виконує функцію швидкої допомоги. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Як встановлено в судовому засіданні, на адресу позивачки виїздив фельдшер який оглянув позивачку та надав медичну допомогу. На виклик іншої бригади, позивач двері не відкрила. Судом було прослухано аудіо запис викликів 21 та 22 лютого 2016 року швидкої допомоги на адресу вул. Правика, 65 в м. Черкаси. З даних аудіо записів підтверджується факт виклику бригади швидкої допомоги на адресу вул. Правика, 65. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, обов'язковими умовами відшкодування шкоди є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового зв»язку між такими діями та завданою шкодою. Завдану моральну шкоду в розмірі 20000 грн. позивач обґрунтовує значним погіршенням стану її здоров`я завданої працівниками поліції шляхом здійснення виклику на її адресу психіатричної бригада швидкої медичної допомоги на адресу, внаслідок чого погіршився стан її здоров'я, як доказ надає виписку з хвороби № [NUMBER] «Перша Черкаська міська лікарня». Із зазначеного виписного епікризу вбачається, що позивач дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні КНП «ПЧМЛ» ЧМР в період з 26.02.2016 року по 15.03.2016 року з діагнозом симптоматична артеріальна гіпертензія. В той же час,згідно запису № 7469 «Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області» 23.02.2016 року за викликом [PERSON] був здійснений виїзд слідчо-оперативної групи за фактом нанесення їй тілесних ушкоджень. Тому суд приходить до висновку, що виписний епікриз не може бути належним доказом, який підтверджує завдання позивачу моральної шкоди саме діями працівників [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області. Таким чином суд приходить до висновку позивачем доказів заподіяння шкоди її здоров'ю працівниками поліції не надано. Враховуючи викладене у суду відсутні докази про те, що позивачу завдано моральну шкоду саме працівниками [PERSON] відділу поліції ГУНП в Черкаській області, тому даний позов не підлягає до задоволення, як і не підлягають до задоволення її вимоги про стягнення моральної та матеріальної шкоди, оскільки в судовому засіданні дані вимоги не були доведені та позивач, не надала жодних доказів на їх підтвердження. Приймаючи до уваги обставини справи і наявні у справі докази, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Outcome: dismissed