Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який зареєстровано 24.10.2009 року у Виконавчому комітеті Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, актовий запис №2. Мотивуючи позовну заяву [PERSON] вказала, що вони з відповідачем мають дитину [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння та поваги відповідача до неї, як до дружини. Між ними постійно виникали сварки через нестриманість та агресивність відповідача, який неодноразово спричиняв їй тілесні ушкодження. Постійні сварки негативно впливали на психічний стан їхньої дитини. Відповідач не був зацікавлений у збереженні їх сімї, не переймався матеріальним становищем сімї, самоусунувся від виховання дитини. Вони з відповідачем мають різні погляди на шлюб та сімю. Почуття любові втрачено. Шлюбні відносини між нею і відповідачем фактично припинені з 28.02.2013 року. Спільне господарство не ведеться. Вони проживають окремо. Відповідач життям дитини не цікавиться. Позивач зазначила, що створила нову сімю. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу вона вважає неможливими, а вжиття заходів щодо примирення недоцільним, тому просить розірвати шлюб. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 250,00 гривень. Позивач в судове засідання не зявилася. Надала суду заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. В наданій суду заяві позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24.10.2009 року у Виконавчому комітеті Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, актовий запис №2 (а.с.4). Від шлюбу мають дитину [PERSON], 26.01.2010 року (а.с.5). Спільне життя подружжя не склалося. Вони втратили почуття любові і поваги один до одного через відсутність взаєморозуміння. Шлюб носить формальний характер. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини. Позивач, яка під час державної реєстрації шлюбу, що розривається, змінила прізвище з «Симонова» на «Красюк», зазначила про намір змінити шлюбне прізвище на своє дошлюбне прізвище. Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 250,00 гривень понесених нею витрат на правову допомогу, виходячи з наступного: До позовної заяви позивачем додано копію угоди про надання їй адвокатом правової допомоги, яка полягає у консультації та підготовці позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-VI. За змістом ст.1 цього Закону при відшкодуванні витрат на правову допомогу враховується час на її надання: у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Консультація адвоката та підготовка позовної заяви не належать до процесуальних дій, а тому витрати на оплату зазначених послуг не є витратами на правову допомогу в розумінні цивільного процесуального законодавства, і не належать до судових витрат. Таким чином, позивачем не доведено, що нею понесені і документально підтверджені судові витрати по справі у розмірі 250,00 гривень. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved