Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на поховання її співмешканця та рідного брата відповідача в сумі 3015 гривень, а також витрат на оплату судового збору в сумі 580 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона проживала з січня 2007 року по день смерті, [INFO], з [PERSON], [INFO], однією сім'єю як чоловік та дружина, що встановлено рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області, яке набуло законної сили 26 жовтня 2016 року. Співмешканець позивача [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. На організацію та проведення його похорон позивач витратила 4030 гривень, після похорон вона також здійснила витрати на помінальні обіди у сумі 2000 гривень. Повнолітній працездатний рідний брат померлого [PERSON] ніякої участі у похованні батька не приймав. Після проведення похорон позивач зверталась до відповідача з проханням відшкодувати їй половину вартості понесених нею витрат на поховання померлого в сумі 3015 гривень, проте він відмовився. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві, зазначивши, що вона дійсно отримала в Пенсійному фонді допомогу на поховання свого співмешканця [PERSON] в сумі приблизно 3000 гривень. Крім того вона позичала гроші на поховання та помінальні обіди в своїх знайомих. Відповідач відмовився добровільно відшкодувати їй витрачені нею кошти на поховання, у зв'язку з чим вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в сумі 500,48 гривень, зазначивши, що після смерті та організації похорон [PERSON], який є рідним братом відповідача та співмешканцем позивача, [PERSON] не зверталась до відповідача з проханням відшкодувати у добровільному порядку понесені нею витрати на поховання. При цьому представник відповідача зауважив, що, відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» до витрат на поховання не відносяться витрати на помінальні обіди, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення витрат на помінальні обіди не підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи, що позивач отримала допомогу на поховання в сумі 3028,04 гривень, від витраченої позивачем суми на поховання 4030 гривень, без урахування витрат на помінальні обіди, слід відняти суму отриманої нею допомоги на поховання, а суму, що вийде, слід поділити навпіл, внаслідок чого вийде сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Тобто розрахунок суми позову слід провести за наступною формулою: 4030-3028,04=1001,96/2=500,48, де 4030 грн. - сума, витрачена позивачем на поховання, без урахування витрат на помінальні обіди в сумі 2000 грн.; 3028,04 грн. - сума допомоги на поховання, отримана [PERSON] в Пенсійному фонді; 1001,96 грн. - різниця між вказаними сумами, а 500,48 грн. - сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Витрати на оплату судового збору представник відповідача просив стягнути пропорційно від суми задоволених позовних вимог. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 30 січня 2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 6). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2015 року встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (який помер [INFO]), з січня 2007 року по [INFO], у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну черговості отримання права на спадкування після смерті спадкодавця [PERSON], а саме віднесення до другої черги спадкоємців за законом - відмовлено (а.с. 41-43). Згідно інформації завідувача Першої Бахмутської державної нотаріальної контори [PERSON] від 09 лютого 2017 року, 20 лютого 2015 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини було заведено спадкову справу на майно [PERSON], померлого [INFO], інших заяв від інших спадкоємців не надходило, при цьому 06 лютого 2016 року на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з квартири [ADDRESS] (а.с. 54), що також підтверджується матеріалами спадкової справи, які оглянуті безпосередньо судом в судовому засідання, а також долученими до матеріалів цивільної справи копіями документів з вказаної спадкової справи, а саме: копією заяви [PERSON] від 20 лютого 2015 року про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] (а.с. 55); копією заяви [PERSON] від 06 лютого 2016 року про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 56); копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 лютого 2016 року на ім'я [PERSON], відповідно до якого останній є спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON], яке складається з квартири [ADDRESS] (а.с. 57); копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 58). При вивченні оригіналу спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], судом достовірно встановлено, що окрім [PERSON], який є спадкоємцем після смерті свого брата, інші спадкоємці не звертались до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується відсутністю таких заяв у спадковій справі. В обґрунтування суми витрачених коштів на поховання позивачем до позовної заяви надано оригінал товарного чеку від 30 січня 2015 року, виданого СПД [PERSON] [PERSON], відповідно до якого для організації та проведення похорон остання придбала товари на загальну суму 4030 гривень (а.с. 17), що сторонами в ході судового розгляду не оспорювалось. Також в обґрунтування сум витрачених коштів на проведення поминальних обідів, позивачем надано суду оригінали заміток, виданих ФОП [PERSON], від 30 січня 2015 року та від 06 березня 2015 року, згідно яких [PERSON] витратила на проведення поминальних обідів загальну суму 2000 гривень (а.с. 15-16). Згідно інформації Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20 січня 2017 року за № 810/04, пенсіонер [PERSON], [INFO], отримав пенсію в повному обсязі, яка була перерахована на його картковий рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк України». 30 січня 2015 року була нарахована та виплачена допомога на поховання [PERSON] [PERSON] в сумі 3028,04 гривень (а.с. 49). Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди… Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно положень ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. Водночас відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання, поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Отже, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язані спадкоємці у відповідності до ст. 1232 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають. Зазначене є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача витрат для проведення поминальних обідів в сумі 2000 гривень. Відповідачем в цілому не заперечується розумність та необхідність витрат в сумі 4030 гривень, які понесені позивачем на поховання [PERSON], отже у суду немає підстав для сумнівів щодо фактичної вартості понесених позивачем витрат на поховання, а тому на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України суд не перевіряє їх вартість та приходить до висновку, що ці витрати мають бути покладені на спадкоємця. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії,стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Враховуючи, що пенсія померлого [PERSON] отримана ним ще за життя, що не заперечувалось сторонами та підтверджується інформацією Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, суд вважає, що за її рахунок не підлягають відшкодуванню витрати на поховання померлого. Водночас суд ураховує, що позивачем після смерті [PERSON] було отримано допомогу на його поховання у сумі 3028,04 гривень, що підтверджується її поясненнями та інформацією Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. Позивач не заперечує, що вказану допомогу вона витратила на поховання. Оскільки спадщину після смерті [PERSON] отримав відповідач, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, саме він, згідно ст. 1232 ЦК України, є тим спадкоємцем, на якого покладається обов'язок відшкодувати витрати, пов'язані з похованням спадкодавця. З огляду на викладене, вимоги про відшкодування витрат на поховання на суму 3015 гривень підлягають задоволенню частково в розмірі 1001,96 гривень з урахуванням отримання позивачем матеріальної допомоги на поховання [PERSON] в розмірі 3028,04 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 6030 грн. - 2000 грн. = 4030 грн. - 3028,04 грн. = 1001,96 грн., де 6030 грн. - сукупна сума витрат, понесених позивачем на ритуальні послуги та поминальні обіди; 2000 грн. - сума витрат на поминальні обіди; 4030 грн. - сума витрат на поховання без урахування витрат на поминальні обіди; 3028,04 грн. - матеріальна допомога на поховання, отримана позивачем; 1001,96 грн. - сума залишку витрат на поховання без урахування допомоги на поховання, що підлягає стягненню з відповідача, як єдиного спадкоємця померлого, на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на поховання. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що суму 1001,96 гривень слід поділити навпіл між позивачем та відповідачем, у зв'язку з чим стягнути з відповідача лише 500,48 гривень, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, відповідно до яких саме спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені іншою особою на поховання спадкодавця. Судом достовірно встановлено, що спадкоємцем померлого [PERSON] є відповідач, при цьому позивач не є спадкоємцем померлого, на поховання якого лише вона витратила окрім матеріальної допомоги на поховання і власні кошти, що сторонами в ході судового розгляду визнано, у зв'язку з чим не потребує доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення, пропорційно до розміру задоволених позовних в розмірі 1001,96 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 1001,96х551,20/3015=183,18, де 1001,96 гривень - сума задоволених позовних вимог; 551,20 гривень - сума судового збору за подання до суду позовної заяви; 3015 гривень - ціна позову, 183,18 гривень - судові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial