Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, а саме: 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS]. Заповіт спадкодавцем складено не було. У [PERSON] було двоє дітей - позивач і її сестра. Вказувала, що постійно опікувалась і фактично проживала разом з матір'ю однією сім'єю. Відповідно до ст. 1261 ЦК України має право па спадкування за законом в першу чергу та у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом їй було роз'яснено, що 22.08.2013 року до Шостої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті моєї [PERSON] звернувся її племінник [PERSON], син її сестри [PERSON], яка померла [INFO] року. Зазначала, що відповідач ніколи у м. Львові не проживав із спадкодавцем. Він постійно проживає у м. Варшава Республіки Польща в елітній 4-х кімнатній квартирі. Стверджувала, що у 1998-2000 роках, за життя її сестри, вони домовились, що позивач повністю бере па себе опіку над матір'ю, оскільки сестра проживала у м. Києві та мала опікуватись хворою свекрухою, а сестра відмовилась від претензій до майна їх матері, проте письмово це не зробили. У 2005 році мати тяжко захворіла на гіпертонію, серцеву недостатність і через похилий вік і тяжку хворобу була у безпорадному стані, потребувала постійного піклування, догляду і матеріальної допомоги (пенсія на той час становила 700 грн.). Погіршення стану здоров'я матері мало наслідки у багатьох серцевих нападах. В останні роки життя до цих проблем додалися втрата слуху, погіршення зору, травми (забій спини, перелом тазу), цукровий діабет, психічні розлади, безсоння тощо. В травні 2013 року мати госпіталізувати у лікарню імені Шептицького, де вона і померла. Всі клопоти і витрати на поховання взяла на себе її сім'я, навіть вінки і квіти від відповідача і його батька були замовлені і оплачені нею. Вказувала, що за життя матері вона не вступала з відповідачем у конфлікти, хоч спілкувалась з ним не частіше разу чи двох на рік. Він добре знав про тяжкий стан бабці, однак в останні 4-5 років з нею не спілкувався, не брав участі у догляді чи медичній допомозі. Відповідач має у власності квартиру в м. Києві, земельну ділянку і триповерховий будинок під м. Києвом, чотирикімнатну квартиру у м. Варшаві, земельну ділянку під м. Варшавою, 2 автомобілі. Вважає, що відповідач під час тяжкої хвороби своєї бабці, яка була у безпорадному стані, мав можливість, але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю потрібної матеріальної допомоги та моральної підтримки. З урахуванням наведеного, позивач просила суд усунути відповідача від права на спадкування за законом на частку у квартирі за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, дали пояснення аналогічні тим, що викладені у заяві, просили вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що відповідач як внук [PERSON] має право на спадкування тієї частки спадщини, яка належала б за законом його матері, якби вона була жива на час відкриття спадщини. Твердження позивача, що з 2005 року спадкодавець перебувала в безпорадному стані, не відповідають дійсності. Вказували, що після смерті матері відповідач зблизився із родиною, почав частіше їх відвідувати та матеріально допомагати. Починаючи з 2005 року він підтримував ще тісніші стосунки з бабцею та тіткою, часто спілкувався з ними шляхом особистих зустрічей, телефоном, через скайп, а з тіткою переписувався електронною поштою, що підтверджується витягами з їх переписки. Дана переписка свідчить про те, що між ним та позивачем були дружні стосунки, позивач неодноразово приїжджала до Варшави, проживала у нього під час перебування. Він постійно опікувався бабцею та передавав кошти для неї в середньому 100 доларів СІІІА на місяць. За передані ним кошти позивач придбавала усе необхідне для бабці. Вони разом із бабцею святкували її ювілей, що підтверджується фотографіями, з яких вбачається, що вона бадьора, весела та не перебуває в безпорадному стані. Переписка свідчить про те, що він цікавився здоров'ям бабці, а позивач повідомила, що з нею все гаразд. У 2009 році, на його запрошення, бабця приїхала до Варшави і перебувала у нього в гостях. Це свідчить про те, що його бабця не була в безпорадному стані, відносини між нами були дружні, він матеріально підтримував бабцю. Оскільки він не мав можливості особисто привітати бабцю з новим роком, зробив переказ в сумі 500 доларів США на банківський рахунок позивача, що підтверджується витягом з банківської квитанції. Про різке погіршення стану здоров'я бабці його ніхто не повідомив. Усі ці факти свідчать про те, що у безпорадному стані спадкодавець не перебувала, пересувалася самостійно, а його відвідування та спілкування відбувалося рідко у зв'язку із тим, що він проживає та працює за кордоном. Жодних доказів про звернення за допомогою до нього зі сторони позивача або бабці не надано. Позивач не повідомила його про стан бабці в останній місяць, за допомогою не звернулася. Просили в задоволенні позову відмовити. Третя особа свого представника в судове засідання не направила, надала суду заяву про можливість розгляду справи за відсутності її представника. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі свідоцтвом про народження від 26.05.1992 року серії [NUMBER] позивач [PERSON] народилась [INFO] року та її матір'ю у даному свідоцтві зазначено [PERSON] 03.11.1973 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу від 03.11.1973 року серії [NUMBER]. Після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.08.2007 року відповідач [PERSON] народився [INFO] року, його матір'ю в свідоцтві зазначено [PERSON] [PERSON] народилась [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.09.1949 року серії [NUMBER], та її матір'ю у даному свідоцтві вказано [PERSON] Після укладення 08.05.1971 року [PERSON] шлюбу з [PERSON] дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. Наведене підтверджується копією свідоцтва про одруження від 08.05.1971 року серії [NUMBER]. Таким чином, позивач та відповідач є дочкою та онуком [PERSON] відповідно. Як вбачається з свідоцтва про смерть від [INFO] року серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року у віці 91 року. З довідки ЛКП «Бондарівка» від 15.08.2013 року № 844 вбачається, що з [PERSON] проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.10.2002 року по день смерті [INFO] року. Знята з реєстрації 31.05.2013 року. Відповідно до реєстраційного посвідчення Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 27.09.2002 року [PERSON] на праві власності належала 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказану частину квартири. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів спадкової справи № 252/2013 до майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що заповіт нею не складався. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Частиною 1 ст. 1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року мати відповідача - [PERSON] померла [INFO] року. Таким чином, право на спадкування за законом після смерті [PERSON] мають її дочка - позивач [PERSON], та за правом представлення внук - відповідач [PERSON], які є спадкоємцями першої черги. Як вбачається з заяв [PERSON] та [PERSON], вони звернулися до нотаріуса протягом шести місяців після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно роз'яснень, наданих у п. 6 Постанови Пленуму Верхового суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Відповідно до протоколу ультразвукового обстеження від 23.01.2013 року у [PERSON] виявлено ознаки хронічного калькульозного холециститу, мікроліти нирок. У відповідності до довідки Міського травматологічного пункту № 2 [PERSON] була на прийомі 28.04.2013 року в травмпункті з приводу закритого перелому лонної та сідничної кісток тазу зліва. З висновку аудіометрії вбачається, що [PERSON] рекомендоване слухопротезування. З медичних карток [PERSON] вбачається, що вона зверталась до медичних установ з приводу скарг на хиткість ходи, слабкості, задишки про ході, слабкості зранку, головокружіння, нудоти, набряку нижніх кінцівок, болі в серці. Перебувала на стаціонарному лікуванні. Згідно з листом Комунальної 2-ї міської поліклініки м. Львова від 05.11.2013 року № 1262 [PERSON] спостерігалася в даній поліклініці з листопада 2005 року у лікарів: сімейного лікаря, отоларинголога, офтальмолога, хірурга, травматолога з приводу наступних захворювань - ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу Н ІІ-Аст, гіпертонічної хвороби ІІ ст., дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст. в стадії субкомпенсації, хронічного калькульозного холециститу, лівобічного середнього отиту, далекозорості слабкого ступеня, незрілої катаракти, вікової дегенерації сітківки обох очей, закритого перелому лонної та сідничної кісток тазу зліва від 28.04.2013 року. З пояснень сімейного лікаря [PERSON] відомо, що під час викликів на дім до хворої та амбулаторного відвідування [PERSON] сімейного лікаря була присутня дочка [PERSON] З листа Благодійної установи - Шпиталю ім. Митрополита Андрея Шептицького від 06.11.2013 року № 99 вбачається, що [PERSON], [INFO], перебувала у відділенні паліативного лікування Шпиталю Шептицького з 13.05.2013 року по [INFO] року. Діагноз: загальний атеросклероз з переважним пораженням церебральних і коронарних судин. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Артеріальна гіпертнезія. Миготлива аритмія. Гостра лівошлуночкова недостатність. СН-ІІ Б ст. ХДЕ ІІІ ст. Закритий перелом сідничної кістки. Оплачувала лікування даної пацієнтки її донька [PERSON] Відповідно [PERSON] регулярно провідувала маму та цікавилась її здоров'ям. [PERSON] померла у вищевказаному відділенні [INFO] року. Тіло для поховання будо видане [PERSON] Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від [INFO] року № 280 хворобою (патологічним станом), що призвели до смерті [PERSON], була гостра лівошлуночкова недостатність, загальний атеросклероз. Приблизний час між початком захворювання і смертю - 9 років. З пояснень позивача вбачається, що відповідач не здійснював догляд за померлою, коли вона була зовсім безпорадною, потребувала постійного догляду і підтримки. Відповідачу було відомо про вказаний стан [PERSON] як він позивача, так і від батька відповідача та потребу матеріальної та іншої допомоги, з огляду на те, що позивач працює науковим співробітником та у неї незначний рівень доходів, а пенсія бабці є мінімальною та становить близько 700 грн. Проте, останній жодним чином на вказані обставини не реагував, з бабцею практично не спілкувався, про її стан не цікавився, допомоги не надавав, за дев'ять років хвороби він передав бабці лише 500 доларів США. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили суду, що [PERSON] тривалий час, приблизно з 2005 року, хворіла та потребувала сторонньої допомоги та піклування, перебувала у безпорадному стані. Догляд за нею здійснювала дочка [PERSON] Їм відомо, що у [PERSON] є внук, син померлої дочки, який проживає у Польщі більше десяти років. Йому було відомо про стан бабці, проте матеріальної допомоги він [PERSON] не надавав. Був присутній на похороні бабці, проте участі у витратах на поховання не приймав. Наведене спростовує твердження відповідача про перебування [PERSON] в нормальному фізичному стані. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В обґрунтування власних заперечень на позов позивач посилається на електронне листування з позивачем, яке, на його думку, свідчить про те, що він цікавився здоров'ям бабці, надавав їй матеріальну допомогу, а також про неповідомлення позивачем про стан здоров'я [PERSON] Проте, суд не вважає вказане листування належним та допустимим доказом. З вказаного листування неможливо достеменно встановити те, що воно здійснювалось між сторонами по справі, як і ті обставини, на які посилається відповідач. Відповідачем не було повідомлено суду порядок одержання вказаного доказу, зважаючи на гарантоване ст. 31 Конституції України право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, що полягає у категоричній забороні ознайомлюватися й розголошувати зміст кореспонденції, телефонної розмови з будь-якого приводу, і винятки з якого можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з'ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо. Факт перерахування відповідачем на банківський рахунок позивача 17.12.2012 року грошових коштів в розмірі 500 доларів США не може слугувати доказом надання належної допомоги спадкодавцеві, зважаючи на тривалий період захворювання [PERSON], який становить дев'ять років. Таким чином, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів того, що він не був обізнаний про стан [PERSON] та не мав в силу будь-яких обставин можливості забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Та обставина, що [PERSON] отримувала матеріальну допомогу від своєї дочки - позивача [PERSON], не може бути доказом того, що вона не потребувала допомоги від відповідача. Суд враховує те, що позивач працює в Львівському національному університеті ім. Івана Франка на посаді головного наукового співробітника та отримує незначні доходи, що стверджується матеріалами справи. За наведених обставин судом встановлено, що померла [PERSON] мала похилий вік, була тяжко хворою людиною, потребувала стороннього догляду та лікування, не могла можливості самостійно себе обслуговувати, а відповідач, який був обізнаний про стан спадкодавця, мав матеріальну та фізичну можливість надавати допомогу, ухилявся від надання такої допомоги своїй бабці, яка через похилий вік та тяжку хворобу перебувала в безпорадному стані. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в сумі 775,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved