Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру №5, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Таджицька, 9. Свої вимоги мотивує тим, що 29 жовтня 2014 року померла рідна сестра позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належала їй на праві приватної власності. 23 серпня 2014 року Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою було посвідчено договір довічного утримання ( догляду) між сестрою позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON]. На підставі цього договору відповідач не пускала позивача до вказаної квартири. 14 листопада 2014 року позивач звернулася до Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області з приводу проведення огляду приміщення кв.№5 по вул. Таджицькій , 9 із м. Львові. З такою самою вимогою позивач звернулася 20 січня 2015 року до Львівського міського управління ГУМВС України у Львівській області. У обох випадках їй було відмовлено на підставі ч.2 ст.2.37. ч. 2. ст. 234 КПК України та ст. 162 КК України. 16 березня 2015 року позивач зверталася із заявою про видачу їй копії договору довічного утримання між [PERSON] та [PERSON], у якій позивачу відмовили. Оскільки договір довічного утримання припиняється зі смертю відчужувача, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своєї сестри, просить позов задовольнити та визнати за нею право власності в порядку спадкування на квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеним. Додатково пояснила, що могла сама доглядати за сестрою, однак відносини були не дуже добрими, тому сестра від родини відхилилася. Просила позов задовольнити. В судовому засіданні 13.07.2015р. відповідач проти позову заперечила. Представник позивача в судовому засіданні 12.08.2015р. проти позову заперечила з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.33-34). Пояснила, що 23.08.2014 року було укладено договір довічного утримання між відповідачем та сестрою позивача [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №708. Тому вважає, що вказане майно до складу спадщини не входить, а відтак позовні вимоги є безпідставними, в задоволенні позову просить відмовити. Представник третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, завідуюча нотаріальною конторою скерувала на адресу суду листа, в якому повідомила, що договір довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] ними не посвідчувався. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази суд встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.3) 29.10.2014 року померла [PERSON]. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Як вбачається з копії договору довічного утримання (а.с.30-31), такий укладено 23.08.2014 року між [PERSON] відчужувачем, та відповідачем [PERSON] набувачем, та посвідчено приватним нотаріусом [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №708. Відповідно до умов договору [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а взамін цього [PERSON] зобовязалася забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених договором, і забезпечити її довічне безоплатне проживання у вказаній квартирі. Згідно з ст.748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.32а) 23.08.2015 року на підставі вищевказаного договору довічного утримання приватним нотаріусом [PERSON] проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень (а.с.32) на квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON], приватним нотаріусом накладено заборону відчуження в інтересах [PERSON] Враховуючи вищенаведене, оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з укладенням договору довічного утримання перейшло до [PERSON] ще за життя [PERSON], то вказане майно не увійшло до складу спадщини, так як на момент смерті [PERSON] не належало їй, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування є безпідставними та задоволенню не підлягають. При цьому, суд вважає безпідставними посилання позивача як на підставу позову ту обставину, що договір довічного утримання припиняється зі смертю відчужувача, оскільки таке припинення не призводить до припинення права власності набувача на визначене договором майно, а є підставою для зняття нотаріусом заборони відчуження цього майна.

Outcome: dismissed