Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 27 жовтня 2001 року. Від шлюбу з відповідачем вона має сина [PERSON], [INFO]. На даний час сімейні відносини між сторонами припинені, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина і у добровільному порядку її давати не бажає. Самостійно забезпечувати сина позивач не взмозі, а дитина потребує матеріальної допомоги. Відповідач не працевлаштований, однак є працездатним і має змогу надавати допомогу на утримання дитини, отримує нерегулярний мінливий дохід, аліменти нікому не платить, більше неповнолітніх дітей не має. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, де зазначив, що згоден надавати допомогу на утримання дитини, однак на даний час не має можливості працевлаштуватися у звязку з травмою ноги, отриманою в зані АТО. Перебуває на обліку в центрі зайнятості, тому просить стягнути аліменти в розмірі, який відповідає його доходам. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Пояснити чому саме розмір аліментів 1500,00 грн. вона просить стягнути з відповідача не змогла. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і згоден сплачувати аліменти в розмірі 700,00 грн. Також зазначив, що на даний час він проходить лікування, яке йому частково надається безоплатно, розмір отриманої допомоги в центрі зайнятості складає 5800,00 грн. кожного місяця. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копія паспорту та ідентифікаційного номеру позивача; копія паспорту та ідентифікаційного номеру відповідача; копія свідоцтва про одруження; копія свідоцтва про народження дитини; довідка про склад сімї позивача; довідка про доходи позивача; довідка Синельниківської ЦРЛ з приводу хвороби відповідача. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 27 жовтня 2001 року підтверджується копією свідоцтва про одруження. Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. З копії свідоцтва про народження серії 1-ЖС №007954 від 27 жовтня 2001 року вбачається, що у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про склад сімї від 15 серпня 2016 року на утриманні позивача знаходиться дитина [PERSON], [INFO]. Зазначений факт також не оспорювався у судовому засіданні і вважається встановленим згідно ч.1 ст.61 ЦПК України. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібюностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. Факт звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів вже свідчить про відсутність домовленості між сторонами щодо участі відповідача в утриманні дитини і у разі наявності у відповідача з цього приводу заперечень, він повинен довести суду факт належного виконання ним своїх батьківських обовязків згідно ч.1 ст.60 ЦПК України. У даному випадку відповідач позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дитини частково визнав, однак не погодилася з розміром аліментів, який просить стягнути позивач. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повинен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, а позивач в свою чергу має право вимагати надання такої допомоги від відповідача. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одночасно з цим у ч.1 ст.184 СК України зазначено у яких випадках суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі це наявність у платника аліментів нерегулярного, мінливого доходу, отримання ним частини доходу в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як зазначив відповідач у судовому засіданні, він не працює і у звязку з цим вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердої грошової суми є обґрунтованою, оскільки відповідач має нерегулярний мінливий дохід. Визначаючи розмір аліментів суд керується вимогами ч.1 ст.182 СК України, де зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено у судовому засіданні та не оспорювалося сторонами, позивач проживає разом з малолітньою дитиною, її щомісячний заробіток складає в середньому 1580,00 грн. Факт того, що відповідач не працює, не може бути підставою для звільнення його від обовязку сплачувати аліменти, тим більше, що він на даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує щомісячний дохід в розмірі 5800,00 грн. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд також керується вимогами ч.8 ст.7 СК України, де зазначено, що сімейні відносини мають регулюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї, а також вимоги ч.9 ст.7 СК України, тобто враховує вимоги справедливості та розумності. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач повинен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, і, з урахуванням матеріального стану сторін, вимог розумності і справедливості, розмір аліментів повинен становити 1000,00 грн. на місяць. Заявлений позивачем розмір аліментів 1500,00 грн. з урахуванням матеріального стану відповідача та необхідності нести затрати на лікування є завищеним, тим більше, що і сама позивач повинна брати участь в утриманні малолітньої дитини. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою частково. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач є учасником бойових дій і також звільнений від сплати судового збору, такаий збір з відповідача стягненню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial