Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач є власником та проживає в квартирі [ADDRESS]. 22 травня 1997 року до цієї квартири було зареєстровано відповідача. Однак з 2007 року відповідач не проживає у квартирі, його особисті речі відсутні, кошти за комунальні послуги він не сплачує. Позивач не бажає сплачувати за комунальні послуги замість відповідача, тому і звернулася до суду щодо його виселення. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки форми №3 від 26 грудня 2014 року виданої КП «Житлосервіс «Оболонь» Оболонського району у м. Києві, у квартирі [ADDRESS], окрім позивача також з 22 травня 1997 року зареєстрований відповідач (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №174 від 23 квітня 2011 року (а.с.7). Згідно актів про не проживання від 07 лютого 2014 року, 15 червня 2014 року, 03 жовтня 2014, 08 січня 2015 року відповідач [PERSON] у вищезазначеній квартирі не проживає з 2007 року (а.с.18-21). Судом було встановлено, що відповідач не проживає з 2007 року у вищезазначеній квартирі, відповідно не сплачує коштів за користування жилим приміщенням та за комунальні послуги. Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи те, що позивач є власником квартири, у якій зареєстрований відповідач, фактично за наведеною адресою відповідач не мешкає, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР;

Outcome: approved