Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати обєкт незавершеного будівництва житловий будинок по пров. Цюрупи, 2-б в м. Житомирі спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею та [PERSON] право власності на ? частини вказаного обєкту за кожним, поділити в натурі вказаний будинок згідно 4 варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №338/03.12 від 27.02.2012 року та виділити їй приміщення, що становлять 49/100 ідеальної частки та [PERSON], що становлять 51/100 ідеальної частки зі стягненням з нього на користь позивача 17524 грн. грошової компенсації з проведенням відповідних переобладнань, встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17.01.2014 року №223/13 та визнати за позивачем право на введення в експлуатацію збудованого житлового будинку з господарськими спорудами на земельній ділянці площею 681 кв.м. і отримання правовстановлюючих документів на цей будинок. При цьому посилається на те, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти позивач та відповідач побудували житловий будинок, який не здано в експлуатацію та який розташований на земельній ділянці, наданій [PERSON] у постійне користування. Відмова відповідача перешкоджає позивачу здійснювати право власності у спільному сумісному майні та порушує право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки будинок не прийнятий до експлуатації і відповідно не зареєстрований як обєкт власності у відповідних органах. В судовому позивач та її представник підтримали заявлений позов з підстав, викладених у ньому та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON], його представники та відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідачів на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. В судове засідання представник третьої особи не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача, її представника та дослідивши матеріали справи, а також оглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи №2-661/12, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON], яка після розірвання шлюбу змінила прізвище на «Лященко», перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.02.1998 року по 26.02.2008 року. Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради №690 від 09.12.1999 року [PERSON] надано в постійне користування земельну ділянку площею 681 кв.м. по пров. Цюрупи, 2-б в м. Житомирі для будівництва індивідуального житлового будинку із землекористування Житомирського обласного фонду соціального захисту інвалідів. На відведеній [PERSON] земельній ділянці побудовано двоповерховий будинок загальною корисною площею 315,2 кв.м., будівництво розпочато у 2000 році. Вказані обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13.08.2014 року в справі №2-661/12 та не потребують доказування. Виходячи зі змісту частин першої і другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), виникає у особи, яка створила це майно після закінчення будівництва обєкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Судом встановлено, що житловий будинок по провулку Цюрупи, 2-б в м. Житомирі належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 32210686, виданого Реєстраційною службою Житомирського міського управління юстиції Житомирської області 14 січня 2015 року. Право власності [PERSON] на спірний будинок було зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 13 січня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції Житомирської області [PERSON], номер запису про право власності 8379595, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 549188218101. Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 29.04.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №769, [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] житловий будинок по пров. Цюрупи, 2-б в м. Житомирі загальною площею 315,2 кв.м., житловою площею 70,2 кв.м. Право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок зареєстровано 29.04.2015 року у встановленому законом порядку. Таким чином, право власності [PERSON] на житловий будинок по провулку Цюрупи, 2-б в м. Житомирі виникло 13.01.2015 року після його державної реєстрації в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, тобто після розірвання шлюбу з позивачем, а тому підстав для визнання обєкту незавершеного будівництва спільною сумісною власністю подружжя, не має. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане [PERSON] реєстраційною службою 14.01.2015 року та нотаріально посвідчений договір дарування спірного будинку від 29.04.2015 року на імя [PERSON] не скасовані та не визнані недійсними у встановленому законом порядку. Позовних вимог до власника спірного житлового будинку [PERSON] позивачем не заявлено. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про визнання за позивачем та [PERSON] права власності на спірний будинок, його поділ між ними зі стягненням грошової компенсації та проведенням відповідних переобладнань, встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання за позивачем права на введення в експлуатацію збудованого житлового будинку, є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed