Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею 10,9 кв.м., у користування [PERSON] залишити житлову кімнату площею 16,4 кв.м., в загальному користуванні залишити: кухню - 6,6 кв.м., вбиральню - 2,7 кв.м., ванну кімнату - 2,0 кв.м., коридор - 6,9 кв.м. та стягнути з відповідача на її користь суму понесених судових витрат на професійну правову допомогу пов`язану з розглядом справи у розмірі 7100,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі Договору дарування частини квартири від 16.08.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко О.М., який зареєстровано в реєстрі за № 1742, їй належить 3/12 частини квартири [ADDRESS] . Право власності зареєстровано за [PERSON] 07.09.2012 року в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № П-7-15151. Відповідачу [PERSON] належить 9/12 частин квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1360, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1362 і на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради 05.02.1999 року за № 7-99-173011. Відповідно до технічного паспорту на квартиру, виготовленим станом на 31.07.2012 року, спірна квартира розташована п`ятому поверсі, п`яти поверхового будинку та складається з двох кімнат, житлова проща - 27,3 кв.м. у тому числі 1-а кімната - 16,4 кв.м., 2-а кімната - 10,9 кв.м., кухня - 6,6 кв.м., вбиральня (сполучена) - 2,7 кв.м., коридор - 3,2 кв.м. вбудована шафа - 2,1 кв.м. Квартира обладнана балконом - 2,6 кв.м. Загальна площа квартири - 42,7 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані. Позивач зазначає, що вона не може дійти домовленості з відповідачем у користуванні квартирою відповідно до їх часток у праві власності на неї, відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності та за участю її представника - Катріч М.М . В своїй заяві просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Катріч М.М., позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Склярук Т.Я., в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на підстави зазначені у відзиві на заяву позивача про уточнення позовних вимог, у зв`язку з чим просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїх письмових запереченнях проти позовної заяви відповідач [PERSON] зазначає, що з технічного паспорту на квартиру станом на 30.08.2011 року та технічного паспорту на квартиру станом на 31.07.2012 року, який наданий позивачем вбачається, що квартира розташована п`ятому поверсі, п`яти поверхового будинку та складається з двох кімнат, житловою прощею - 27,3 кв.м. у тому числі 1-а кімната - 16,4 кв.м., 2-а кімната - 10,9 кв.м., кухні - 6,6 кв.м., вбиральні (сполученої) - 2,7 кв.м., коридору - 3,2 кв.м. вбудованої шафи - 2,1 кв.м. Квартира обладнана балконом - 2,6 кв.м. Загальна площа квартири - 42,7 кв.м. Відповідач зазначає, що твердження позивача про те, що кімнати в квартирі є ізольованими, не відповідають дійсності, оскільки з технічного паспорту на квартиру станом на 31.07.2012 року, вбачається, що житлові кімнати є суміжними. Прохід до кімнати, яку просить виділити в користування позивач здійснюється через кімнату, яку позивач просить залишити їй. Таким чином, посилання позивача на положення Пленуму Верховного Суду України, пункту 6 Постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, шо регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» є помилковим і не можу бути застосований до даних правовідносин, оскільки житлові кімнати квартири є суміжними. Крім того, позивач просить видалити їй в користування житлову кімнату площею 10,9 кв.м., у користування [PERSON] залишити житлову кімнату площею 16,4 кв.м., в загальному користуванні залишити: кухню - 6,6 кв.м., вбиральню - 2,7 кв.м., ванну кімнату - 2,0 кв.м., коридор - 6,9 кв.м. Однак, не зрозумілою залишається доля балкону - 2,6 кв.м. та вбудованої шафи - 2,1 кв.м., зокрема яким чином буде відбувати порядок користування. Також запропонований позивачем порядок користування квартирою з урахуванням її частки 9/12 на квартиру, матиме місце відхід від реальних часток у співвласників у значному розмірі та є порушенням прав інших співвласників. Крім того, відповідач [PERSON] зазначає, що разом з нею в квартирі проживає її чоловік, шлюб з яким зареєстровано 29.08.2014 року. Таким чином, незрозуміло яким чином позивач по справі буде користуватися кімнатою площею 10,9 кв.м., проходячи скрізь кімнату площею 16,4 кв.м., які є суміжними, тим самим порушуючи приватне життя її та її чоловіка, як подружжя, недоторканість сім`ї. [PERSON] також зазначає, що її чоловік є інвалідом 3-ї групи, у зв`язку з чим, потребує поліпшення умов життя, спокою та тиші. Постійне переміщення через суміжну кімнату, в якій мешкає подружжя, сторонньої особи буде лише погіршувати його психоемоційний стан, та стан здоров`я чоловіка. Відповідач [PERSON] також вказує, що особовий рахунок відкритий на її ім`я, а тому вона змушена сплачувати житлово-комунальні послуги в повному обсязі, в тому числі і за частину, яка належить позивачу, що підтверджується копіями квитанції про сплату житлово - комунальних послуг за період з 2012 по 2017 роки. Також всі витрати з утримання квартири, зокрема ремонт, утеплення житла, придбання меблів та побутової техніки, були зроблені за її рахунок та рахунок її чоловіка. Фактично позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та жодної участі в утриманні квартири не бере. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] та розташована п`ятому поверсі, п`яти поверхового будинку та складається з двох кімнат, житловою прощею - 27,3 кв.м. у тому числі 1-а кімната - 16,4 кв.м., 2-а кімната - 10,9 кв.м., кухні - 6,6 кв.м., вбиральні (сполученої) - 2,7 кв.м., коридору - 3,2 кв.м. вбудованої шафи - 2,1 кв.м. Квартира обладнана балконом - 2,6 кв.м. Загальна площа квартири - 42,7 кв.м. Кімнати в квартирі є суміжними, що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру, виготовленим станом на 31.07.2012 року, який долучено позивачем по справі, а також копією технічного паспорту на квартиру, виготовленим станом на 30.08.2011 року, який долучено відповідачем. Позивачу [PERSON] належить 3/12 частини квартири [ADDRESS] на підставі Договору дарування частини квартири від 16.08.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гончаренко О.М., який зареєстровано в реєстрі за № 1742. Право власності зареєстровано за [PERSON] 07.09.2012 року в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № П-7-15151. Відповідачу [PERSON] належить 9/12 частин квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1360, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1362 і на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради 05.02.1999 року за № 7-99-173011. Виділити частку кожного із співвласників в натурі неможливо. В спірній квартирі проживає відповідач [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Позивач по справі [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Частиною третьою цієї статті визначено, що право кожного з співвласників на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Жодних договорів між співвласника квартири про порядок володіння та користування спільними майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності не укладалось. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожен із співвласників квартири не має переваг перед іншим, а тому не можна, не порушуючи прав інших, виділити у користування будь-кого з них кімнату (кімнати) які б відповідали частці у спільній частковій власності. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Разом з цим у спірній квартирі є лише дві кімнати, які є суміжними, і виділити кожному із співвласників, відповідно до їх ідеальних часток, окрему кімнату не виявляється можливим. Визнання судом запропонованого позивачем порядку користування, призведе до суттєвого порушення житлових прав відповідача, та призведе до погіршення умов її проживання. Також призведе до значного відхилення у відповідності реальних часток, ідеальним. Згідно розрахунку [PERSON] на 9/12 часток квартири припадає 20,5 кв.м. житлової площі, позивачеві на 3/12 часток припадає 6,8 кв.м. Тобто виділення запропонованої позивачем кімнати в її користування призведе до фактичного збільшення житлової площі, по відношенню до площі, яка припадає на її ідеальну частку, майже в два рази. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Позивачем суду не наведено достатніх та належних підстав для задоволення запропонованого нею порядку користування спірною квартирою. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу пов`язану з розглядом справи в розмірі 7100,00 грн. не підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed