Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 15.08.2013 року між нею та ФОП [PERSON], зареєстрований цього ж дня у Чернігівському міському центрі зайнятості. Також позивач просить зобов'язати відповідача внести запис до її трудової книжки про звільнення з роботи за ч.1 ст. 36 КЗпП України та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 3105 грн. Обгрунтовано позов тим, що позивач домовилася з відповідачем про звільнення з роботи за згодою сторін, оскільки утворилася заборгованість по заробітній платі і позивач не мала наміру продовжувати працювати, проте, відповідач внесла запис до трудової книжки про звільнення з роботи за ч.1 ст. 36 КЗпП України, але не зазначила дату звільнення і не здійснила реєстрацію розірвання трудового договору в Чернігівському міському центрі зайнятості, не виплатила заборговану зарплату, чим порушені трудові права позивача. На даний час відповідач переховується від позивача, а тому без оформлення припинення трудових відносин з відповідачем позивач не може влаштуватися на роботу. Позивач в судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позов підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомила. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вбачається, що підприємницька діяльність відповідача не припинена. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що позивач працювала у відповідача кухарем кафе - бару на підставі трудового договору від 15.08.2013 року, зареєстрованого Чернігівським міським центром зайнятості 15.08.2013 року за №25031302129 (а.с.8) Відомості про прийняття позивача на роботу у ФОП [PERSON] підтверджуються записом №43 у трудовій книжці [PERSON] (а.с.7) У трудовій книжці під №44 є запис про звільнення позивача з роботи за згодою сторін згідно ст. 36 ч.1 КЗпП України, проте не зазначено дату звільнення. При звільненні позивачу не виплачена заборгованість по заробітній платі в розмірі 3105 грн., що підтверджується заявою позивача про невихід на роботу у зв'язку з невиплатою заробітної плати від 05.07.2014 року, яка була прийнята роботодавцем, про що свідчить підпис [PERSON] на заяві (а.с.10). Згідно з вимогами ст. 38 КЗпП України працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з власної ініціативи, попередивши роботодавця за два тижні до цього. З наданої суду для огляду трудової книжки вбачається, що сторони домовилися про розірвання трудового договору за згодою сторін, проте не оформили належним чином розірвання трудових відносин у Державному центрі зайнятості з дотриманням Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого у Мін'юсті України 27.06.2001 року за №554/5745. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо розірвання трудового договору за згодою сторін. Відповідно до п.6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, у разі припинення строку дії трудового договору достроково, у трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення, з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають Державну службу зайнятості, яка реєструвала договір. Оскільки Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою передбачено, що зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин, від явки в який відповідач ухиляється, чим порушуються трудові права позивача, а тому суд знаходить підстави для задоволення позову. Стаття 116 КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 3105 грн. підлягає задоволенню.

Outcome: approved