Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 25.09.1995 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з відповідачем та перебуває на його утриманні, сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, між ними постійно виникали сварки, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просила суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем було надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що позовні вимоги вона підтримує. Відповідач також надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 23.09.1995 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сімю не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, на відновлення їй дошлюбного прізвища, в поданій до суду заяві не вказала. А тому суд вважає за можливе залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач просить також суд визначити місце проживання їхньої доньки разом з відповідачем. За ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини , яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За положеннями ст.161 СК України судом вирішується тільки спір між матір»ю та батьком, які проживають окремо та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. В п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано на те, що у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. В даному випадку, як вбачається з позовної заяви, донька сторін [PERSON] [INFO] проживає з батьком і перебуває на його утриманні, між подружжям досягнуто згоди про те, що їхня малолітня донька буде і надалі проживати з батьком, а тому підстави для вирішення цього питання в судовому порядку відсутні, оскільки судом вирішується тільки спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Судові витрати по справі позивач залишає за собою.

Outcome: approved