Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що він на підставі договору дарування частини житлового будинку набув право власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Крім того, 15.11.2013 року на підставі договору дарування частини житлового будинку набув право власності ще на 1/3 частину вищезазначеного житлового будинку. Таким чином він є власником 2/3 частин зазначеного житлового будинку. Власником ще 1/3 частини житлового будинку на підставі договору дарування частини житлового будинку є [PERSON] За вказаною адресою в якості користувача помешкання був зареєстрований [PERSON], який з 2013 року за місцем реєстрації не проживає, участі у сплаті комунальних платежів не приймає, благоустроєм будинку не займається. В зв'язку з реєстрацією відповідача він несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, це перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним йому майном, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач [PERSON] згідно договорів дарування 1/3 частини житлового будинку від 09.09.2002 року та від 15.11.2013 року, посвідчених приватними нотаріусами Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Руденко Т.В. та Степанчук Н.О., набув право власності на 2/3 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Власником 1/3 частини спірного житлового будинку за зазначеною адресою на підставі договору дарування 1/3 частини житлового будинку, є третя особа по справі [PERSON] В даному будинку зареєстрований позивач та 17.07.2013 року у якості користувача помешкання був зареєстрований відповідач по справі [PERSON] Тривалий час відповідач в спірному будинку не проживає, він забрав всі свої особисті речі та вибув на інше постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS], де і мешкає по теперішній час. Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідач ніяких претензій на житло не мав. Відповідач в будинок не з'являється. Всі обов'язки пов'язані з договором найму житлового майна виконує позивач по справі. Позивач, як власник будинку, ніяких договорів (оренди, найму чи піднайму) з відповідачем не укладав, ніяких обов'язків перед ним не має. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинен сплачувати з вини відповідача, тощо. Неодноразові усні вимоги позивача щодо зняття з реєстрації відповідач ігнорує. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в будинку не має. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт не проживання відповідача по справі в будинку [ADDRESS] вбачається з актів, складених сусідами від 24.09.2017 року, від 04.05.2018 року та від 04.10.2018 року, з яких вбачається, що відповідач [PERSON] постійно проживає у своєї матері за адресою: [ADDRESS], в зазначеному в позові будинку тривалий час відсутній, його особисті речі відсутні. Відповідач вибув на інше постійне місце проживання, не проживає в будинку більш ніж один рік, отже з цього моменту він втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved