Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем перебуває з 09.09.2006 року. Шлюб зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №785. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними припинені з 2015 року через різні погляди на сімейне життя, спільне господарство не ведеться. Після припинення сімейних відносин їх донька [PERSON], [INFO], залишилася проживати з нею. Спір про розподіл майна, визначення місця проживання дитини та її виховання між ними відсутній. Просила шлюб між ними розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявилася, завчасно надала заяву, в котрій просила позов задовольнити, а справу розглянути без її участі (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення і справу просив розглянути за його відсутності (а.с. 26). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.09.2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №785 (а.с. 25). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Подружні стосунки між сторонами припинені з 2015 року, спільне господарство не ведеться. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини між сторонами немає, неповнолітня донька сторін [PERSON], [INFO], після припинення шлюбних відносин між подружжям залишилася проживати з матірю [PERSON] За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, спільна дитина сторін - [PERSON], [INFO], після припинення сімейних відносин між подружжям залишилася проживати з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи зазначене, положення статті 182 СК України, те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 704,80 грн. за подання позову про розірвання шлюбу та судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved