Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 вересня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2704. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27 вересня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому дітей не мають. Зазначає, що починаючи з 2015 року подружнє життя поступово погіршувалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, між ними виникали постійні суперечки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час вони проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство, втратили один до одного почуття любові, поваги, довіри та взаємодопомоги. Стверджує, що на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача подав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище позивача на дошлюбне -«[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов визнає та просить задовольнити. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27 вересня 2014 року в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за №2704. В шлюбі дітей у них немає. Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2014 року, міцної сім'ї вони не утворили, між ними систематично виникали непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. На даний час сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Позивач категорично стверджує, що вони втратили один до одного почуття любові, довіри та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконана, що не буде вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам сторін, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 551,20рн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved