overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак, на даний час проживають окремо, так як сімейне життя між ними не склалося. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні позивача. Батько дитини, відповідач [PERSON], ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до суду та до досягнення сином повноліття. Позивач в відкрите судове засідання не з»явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду, через канцелярію суду, письмове клопотання, в якому просила провести розгляд справи в її відсутність, наполягає на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, виданого ВРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, серії 1-ОК № 163281. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак, проживають окремо, так як сімейне життя між сторонами не склалося. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і тому відповідач як батько повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, батько дитини, відповідач [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак, на даний час проживають окремо, так як сімейне життя між ними не склалося. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні позивача. Батько дитини, відповідач [PERSON], ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в відкрите судове засідання не з»явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду, через канцелярію суду, письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позов підтримує та наполягає на задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, подав до суду, через канцелярію суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, виданого ВДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, серії 1-ОК № 213898. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак, проживають окремо, так як сімейне життя між сторонами не склалося. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, і тому відповідач як батько повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття, в звязку з чим позов підлягає задоволенню. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, батько дитини, відповідач [PERSON], добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів не заперечує. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя не склалося, припинили подружні стосунки, сенсу в збережені сім'ї не вбачає. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не надходили, а тому суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази в справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 31.08.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1104, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбних відносин не допускається - збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя не склалося, припинили подружні стосунки, сенсу в збережені сім'ї не вбачає. В зв'язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не надходили, а тому суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази в справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 04.03.2011 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис № 138, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбних відносин не допускається - збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя не склалося, припинили подружні стосунки, сенсу в збережені сім`ї не вбачає. В зв`язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати. Ухвалою Київського апеляційного суду від 10.07.2019 року підсудність даної справи визначена Деснянському районному суду м. Києва, оскільки сторони по справі проживають на тимчасово окупованій території. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2019 року позовна заява залишена без руху та позивачу в порядку та строки визначені ухвалою суду запропоновано усунути недоліки позовної заяви. Позивач в порядку та строки визначені ухвалою суду усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.08.2019 року відкрито провадження у справі та справа призначена до підготовчого розгляду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, яка занесена до протоколу судового засідання від 14.11.2019 року, підготовчий розгляд справи закінчено та справа призначена до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не надсилав, відзив на позовну заяву не подавав, а тому суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази в справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 01.10.2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Феодосійського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 489, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбних відносин не допускається - збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя не склалося. Припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, окремо проживають з 01 січня 2015 року. Відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сім'ю, всі зароблені гроші він витрачає на власні потреби. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати, збереження сім'ї вважає неможливим. В судове засідання позивач - [PERSON] не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через загальну канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не надходили, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Суд дослідивши письмові докази в справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 01 жовтня 1994 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1317, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного та психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить її інтересам, при цьому також враховується, що відповідач, який повідомлений належним чином про розгляд справи, жодних заперечень на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 28.11.2014 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], на даний час сімя розпалася, позивач зазначає, що втрачено почуття любові та взаєморозуміння, спільне життя та шлюбні стосунки фактично відсутні, подружжя проживає окремо, а тому позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з»явилася, про день та час розгляду даної справи був повідомлена належно, за останнім відомим місцем проживання рекомендованими листами, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила. На підставі ст. 224 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Встановлено, що 28.11.2014 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для розірвання шлюбу є те, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя, тривалий час малолітній син [PERSON] проживав разом з позивачем, відповідач нехтує сімейними цінностями, не спілкується з позивачем, наразі проживає в м.Черноморськ, шлюб існує формально. Позивач зазначив, що збереження сімї неможливе і дане суперечить його інтересам. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є недоцільним і це суперечить інтересам позивача, а тому шлюб можливо розірвати. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Від шлюбу дітей не мають. З відповідачем шлюб розпався остаточно. З березня 2015 року вони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї та примирення не можливе. Спору про поділ майна між ними немає. Просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. та через надання юридичної допомоги в розмірі 320 грн. В судовому засіданні позивач не з'явилася, заявою від 23.06.2015 року просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, заявою від 03.08.2015 року просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав, заперечував проти стягнення з нього судового збору та витрат за послуги адвоката. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом ДРАЦС по місту Любни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області від 18.01.2014 року, актовий запис № 01. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В порядку ст.113 СК України, позивач має право іменуватися прізвищем, отриманим нею після реєстрації шлюбу, також після його розірвання або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо неможливості оплатити понесені [PERSON] судові витрати через те, що він сам виховує неповнолітнього сина, оскільки зазначене не є підставою для звільнення від оплати вказаних витрат. Крім того, дана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами, так як відповідачем надано судові лише копії паспорту громадянина України [PERSON], свідоцтва про народження [PERSON] та свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. (а.с.1). В силу ст.84 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на правову допомогу, яку надав адвокат Соколовський Петро Васильович в розмірі 320 грн., що підтверджується квитанцією від 22.06.2015 року (а.с.7). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З відповідачем шлюб розпався остаточно. Шлюбних відносин не підтримують з травня 2015 року, через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, збереження сім'ї та примирення не можливе. Спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна між ними немає. Спору про визначення місця проживання дитини не мають. Просила суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, просив розірвати шлюб між ним та позивачкою, не заперечував проти стягнення з нього судового збору. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] сторони по справі, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.12.2011 року відділом ДРАЦС Білозерського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 95 (а.с.4). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В порядку ст.113 СК України, позивач має право іменуватися прізвищем, отриманим нею після реєстрації шлюбу, також після його розірвання або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved