Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 20.04.2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Донецькій області за актовим записом № 101. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно, шлюбні відносини з відповідачем припинені, а тому просить суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «Андреєва». Позивач в судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши надані докази, письмові заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НО № 460248, виданим 20.04.2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Донецькій області за актовим записом № 101. (а.с.5) З копії свідоцтва про народження серії І-НО № 743042, виданого 17.10.2017 року виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Нікольського району Донецької області, встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 06.10.2017. (а.с.11) Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, шлюбні відносини припинені, збереження шлюбу є неможливим та не відповідає інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Крім того, у відповідності до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому позивачу слід відновити її дошлюбне прізвище «Андреєва». Враховуючи, що відповідачем визнаний позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача необхідно зменшити на 50%, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 352,40 грн. сплаченого судового збору, що є 50% встановленої ставки судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу та вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету решти судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved