Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] , та стягнути судові витрати. На підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку, окрім неї, прописаний відповідач [PERSON] , 1959 р.н., який являється чоловіком. На даний час в суді знаходиться справа про розірвання шлюбу між ними. Однак, вже більше шести років відповідач не проживає в даному будинку та відповідно не бере ніякої участі в його утриманні, створюючи при цьому їй матеріальні збитки, внаслідок нарахування комунальних послуг. Особистих речей чи речей які б йому належали у будинку не має. Формальна реєстрація відповідача створює для неї багато незручностей. Відтак, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задоволити, проти заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомив, заяви про можливість розгляду справи у його відсутності не надав. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.07.2007 року серія САВ [NUMBER], належить будинок [ADDRESS] . Згідно копії будинкової книги на будинок [ADDRESS] , виданою Модрицькою сільською радою, в будинку зареєстрований зокрема відповідач [PERSON] , [INFO] . З оглянутого акту № 3 від 13.01.2020 р., складеного комісією Летнянського старостинсського округу вбачається, що відповідач - [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає в будинку більше шести років. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Даючи оцінку дослідженим доказам суд приходить до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, цими доказами установлено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] , тривалий час без поважних причин. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 840,80 грн. судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved