Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 16.05.2008 року вона придбала за договором купівлі-продажу домоволодіння № 559 у [PERSON] та [PERSON] 11/18 часток домоволодіння [ADDRESS]. Продавцям - [PERSON] та [PERSON] вказані часки домоволодіння належали на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.1996 року № 2-74, 2-75, відповідно до якого було поділено спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS] між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з наявними перешкодами у користуванні майном, у 2005 році [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до осіб, проживаючих у спірному будинку про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення вселення. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.07.2005 року позов [PERSON] був задоволений, виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з жилих кімнат - 1-3 площею 8,4 кв.м., 1-4 площею 15,4 кв.м., 2-5 площею 7,9 кв.м., а також комори 1-1 площею 6,8 кв.м. та ванної кімнати 1-2 площею 6,1 кв.м. в будинку [ADDRESS]; вселено [PERSON] в приміщення: жила кімната 1-3 площею 8,4 кв.м., жила кімната 1-4 площею 15,4 кв.м., жила кімната 2-5 площею 7,9 кв.м., комора 1-1 площею 6,8 кв.м., ванна кімната 1-2 площею 6,1 кв.м.; зобов'язано відповідачів не чинити перешкод у користуванні, проживанні та у вільному доступі до вказаних приміщень та прилеглої земельної ділянки, а також встановленні межової огорожі до меж, встановлених рішенням суду. У судових рішеннях були встановлені обставини зайняття та користування всіма приміщеннями спірного домоволодіння, а також земельною ділянкою. Не зважаючи на це, на сьогоднішній час відповідачі проживають у спірному домоволодінні, і вона (позивач) не має можливості володіти та користуватися своїм власним майном, оскільки [PERSON] (син власника [PERSON]) чинить опір та не дає можливості їй вселитися до спірного приміщення. 29.10.2013 року вона звернулася до Дніпровського РУ ГУ МВС України з відповідною заявою. За результатами перевірки було встановлено, що у [INFO] [PERSON] помер, фактично перешкоди чинить його син - [PERSON].03.2014 року вона намагалася зустрітися з [PERSON], проте ніхто з відповідачів з домоволодіння не виходив. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовну заяву та позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити. В разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечували щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи сповіщалися належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідачів по доказам, наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.1988 року [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті батька [PERSON], кожен по 7/18 частин жилого будинку [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.1988 року [PERSON] успадкувала після смерті батька - 2/9 частини даного жилого будинку. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.1996 року було здійснено розподіл спадкового майна - жилого будинку та встановлено порядок користування земельною ділянкою, а саме: [PERSON] та [PERSON] було виділено жилу кімнату 1-3, площею 8,4 кв.м.; жилу кімнату 1-4, площею 15,4 кв.м.; жилу кімнату 2-5, площею 7,9 кв.м. а також: комору 1-1, площею 6,8 кв.м. та ванну кімнату 1-2, площею 6,1 кв.м. [PERSON] були виділені: веранда 2-6, площею 6,4 кв.м.; коридор 2-2, площею 3,7 кв.м.; кухня 3-3, площею 6,1 кв.м.; жила кімната 2-4, площею 10,5 кв.м. Земельна ділянка була виділена в користування: [PERSON] та [PERSON] - 618,4 кв.м., а [PERSON] - 393,6 кв.м. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14.07.2005 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виселено з жилих кімнат - 1-3, площею 8,4 кв.м.; 1-4, площею 15,4 кв.м.; 2-5, площею 7,9 кв.м., а також: комори 1-1, площею 6,8 кв.м. та ванної кімнати 1-2, площею 6,1 кв.м. в будинку [ADDRESS]. Вселено [PERSON] в приміщення - жила кімната 1-3, площею 8,4 кв.м.; жила кімната 1-4, площею 15,4 кв.м.; жила кімната 2-5, площею 7,9 кв.м.; комора 1-1, площею 6,8 кв.м., ванна кімната 1-2, площею 6,1 кв.м. в будинку [ADDRESS]. Зобов'язано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкод у користуванні, проживанні та у вільному доступі в жилу кімнату 1-3, площею 8,4 кв.м.; жилу кімнату 1-4, площею 15,4 кв.м.; жилу кімнату 2-5, площею 7,9 кв.м.; комору 1-1, площею 6,8 кв.м., ванну кімнату 1-2, площею 6,1 кв.м. в будинку [ADDRESS] та прилеглою земельною ділянкою, а також - у встановленні межової огорожі відповідно до меж, встановлених рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.1996 року. Відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння від 16.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в КП БТІ м. Києва 02.06.2008 року, [PERSON] (позивач) придбала у [PERSON] та [PERSON] 11/18 частин домоволодіння за номером [ADDRESS]. З довідки Форми 3 від 16.04.2014 року, видано ЖРЕО № 404 слідує, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - позивач, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - відповідачі по справі. В суді встановлено, що з часу придбання у власність частини домоволодіння позивач не має можливості нею розпоряджатися та користуватися, проживати в ній. Встановлено, що перешкоди позивачу чиняться відповідачами по справі, які не пускають позивача на її власність. Відповідачі зайняли все домоволодіння та проживають і на належних їй приміщеннях. В лютому 2013 року позивач намагалася зустрітися з [PERSON] задля вирішення спірного питання в досудовому порядку, проте, ніхто з відповідачів не виявив бажання з нею зустрітися. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку) користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. З урахуванням викладеного, суд, проаналізувавши надані докази, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved