Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання його такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням у зв'язку з тим, що вона є власницею домоволодіння [ADDRESS], де зареєстрований, але фактично жодного дня не мешкав відповідач. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, клопотань або заяв про відкладення судового засідання до суду не надходило. Представник третьої особи - Сімферопольського РВ ГУ ДМС України в АР Крим у судове засідання не з'явився. Як вбачається з письмової заяви позивача, вона надає суду згоду на заочний розгляд справи, не змінюючи предмет або підстави позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27.01.2006р. державним нотаріусом Другої Сімферопольської районної державної нотаріальної контори Абдураімової Б.Р., [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] /а.с.9/. Право власності [PERSON] зареєстровано у встановленому законом порядку /а.с.10/. На підставі рішення виконкому Первомайської сільської ради №143 від 27.11.2008р. відбулось уточнення нумерації будинків по [ADDRESS], зокрема, з [ADDRESS] на [ADDRESS] /а.с.11/. У відповідності до довідки №233 від 13.02.2014 року, наданої виконавчим комітетом Первомайської сільської ради Сімферопольського району АР Крим, та Акту від 12.02.2014р. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але не мешкає з дня реєстрації по теперішній час. /а.с.5,17-18/. На підставі вищевикладеного, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджаться своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що члени родини влсника житла втрачають право користування цим житлом у разі відсутності члена родини без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідач не проживає без поважних причин у будинку за адресою: [ADDRESS], комунальні послуги не сплачує, житлом не цікавиться. Заяви про продовження строку збереження за ним жилого приміщення до позивача не надходило, будь-які договори між сторонами не укладалися, тобто право на збереження за відповідачем жилого приміщення у будинку за адресою: [ADDRESS] він втратив, таким чином [PERSON] підлягає визнанню в судовому порядку такою особою, що втратив право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності без поважних причин понад встановлені строки. Відповідно до вимог частини 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Частиною 3 цієї ж статті також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Частиною 1 ст. 7 цього ж Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, реєстрація відповідача в належному позивачці будинку є лише офіційним документальним підтвердженням місця його проживання і не може вважатися дією, яка порушує право власності на цей будинок, а її припинення за рішенням суду можливе лише у разі втрати відповідачем права на користування цім жилим приміщенням. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги засновані на законі, обгрунтовані, тому підлягають задоволенню. Відповідно д ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачені документально підтверджені судові витрати.. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved