Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що перебуває з останнім в зареєстрованому шлюбі з 15.01.2013 року, про що був вчинений актовий запис № 02. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO]. З квітня 2015 року сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімейні відносини з відповідачем позивач не бажає, що спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Додала, що причиною розпаду їх з відповідачем сім'ї стали постійні сімейні сканадали, підтримання відповідачем стосунків з іншою жінкою, мало місце фізичне насильство з боку відповідача, а тому строк на примирення просила не надавати. Повідомила, що не перебуває в стані вагітності та не має на утриманні дитини віком до одного року. Просила не змінювати прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : У Помічнянській міській раді Добровеличківського району Кіровоградської області 15.01.2013 сторони зареєстрували шлюб, про що вчинено актовий запис № 02 (свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 15.01.2013, видане Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області ). Від сумісного проживання сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], від 16.08.2013 року, видане Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області). З пояснень позивача з'ясовано, що причиною її звернення до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що в період сумісного проживання відповідач не виконував свої подружніх обов'язків, що проявлялось у постійних скандалах, зневажливому ставленні, підтримуванні відповідачем стосунків з іншою жінкою, а також відсутність взаємоповаги один до одного. Вказані обставини призвели до того, що починаючи з 18 квітня 2015 року сторони фактично не проживають однією сім'єю, не ведуть спільне господарство. За таких обставин [PERSON] вважає, що збереження сім'ї з відповідачем є неможливим, суперечитиме інтересам як позивача так і їхньої дитини, яка постійно присутня під час конфліктів між сторонами, а тому надання строку на примирення вважає недоцільним . З'ясувавши фактичні взаємостосунки між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також, враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім'ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам позивача, тому позов слід задовольнити . Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок . З огляду на зазначене,

Outcome: approved