Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із [PERSON] , зареєстрований 13.01.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького управління юстиції у Київській області, актовий запис № 02. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 13.01.2016 сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають одну неповнолітню дитину. В силу різних поглядів на сімейне життя, взаємні права і обов`язки, ведення домашнього господарства, сім`я фактично розпалась. Наміру зберегти сім`ю немає, подружніх стосунків сторони не підтримують, разом не проживають, примирення між ними неможливо. Ухвалою суду від 15.11.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Водночас, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлення відповідачу за місцем його реєстрації. 24.11.2021 відповідач подав суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі та просить його задовольнити в спрощеному позовному провадженні. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. 26.11.2021 від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій він заперечив проти задоволення позовних вимог в частині розподілу судових витрат, посилаючись на те, що він є учасником бойових дій і звільнений від сплати судового збору, відповідно до п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір». До заяви додав копію відповідного посвідчення, серії [NUMBER] , виданого 18.10.2018. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 13.01.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького управління юстиції у Київській області, сторони по справі зареєстрували шлюб 13.01.2016, про що зроблений відповідний актовий запис № 02. Сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 17.05.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького управління юстиції у Київській області. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємної допомоги, що є морально-правовою основою шлюбу за наявності бажання обох сторін, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Щодо заяви відповідача про звільнення його від сплати судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №700/301/20, згідно з п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їх прав. Статтею 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових втрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст.12, 22 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таким чином, встановлені п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема, статус ветеранів війни-учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їх прав, пов`язаних винятково із статусом бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких правовідносин, а отже, не стосуються соціального і правового захисту учасників бойових дій. Як вбачається, [PERSON] є відповідачем у цивільній справі, предметом позову в якій є вимога позивача про припинення шлюбних відносин. Отже, позов у цій справі не стосується соціального і правового захисту відповідача як учасника бойових дій, а тому його посилання на звільнення від оплати судового збору є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 12, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved