overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], та зняти його з реєстрації у вказаному помешканні. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що в квартирі, яка належить їй на праві власності, зареєстрований відповідач - її внук. Однак, протягом останніх пяти років він у квартирі не проживає і жодного разу не зявлявся. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в квартирі порушує її права як власника, оскільки вона не може розпорядитися своїм майном, оформити субсидію на комунальні послуги тощо. В судове засідання позивач не зявилась. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у її відсутності та за участі її представника, позов підтримує та просить задовольнити. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення у пресі. Відповідно до ст.224 ЦПК України, за згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності щодо свого майна, навіть якщо ці перешкоди не поєднані з фактичним позбавленням володіння. З матеріалів справи встановлено, що позивач має на праві власності житлову квартиру [ADDRESS], що підтверджується довідками ЖБК «Мелодія» № 7 від 12 жовтня 1995 року та № 15 від 16 березня 2015 року, реєстраційним посвідченням Рівненського міського БТІ від 13 жовтня 1995 року та технічним паспортом на квартиру. Відповідач зареєстрований в квартирі за вказаною адресою, про що свідчить довідка адресного бюро, однак не проживає в ній близько пяти років, що встановлено з актів № 1 від 4 лютого 2014 року, № 2 від 27 травня 2014 року та № 3 від 22 січня 2015 року. Таким чином наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житлом. Оскільки, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, суд вважає, що підлягає до задоволення і вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач з 1990 року не проживає у спірній квартирі, після одруження переїхав проживати до своєї дружини, за якою адресою проживає на даний час, не відомо. Відповідач не зберігає у квартирі особистих речей, не оплачує комунальні послуги. В звязку з вказаним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, додатково пояснила, що відповідач є її братом по матері, останній раз його бачила у 1988 році, просить позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати без участі відповідача, який будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі, у судове засідання не зявився, та без третіх осіб, які будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, проте матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він являється сусідом позивачки, знає відповідача, який у спірній квартирі не проживає, останній раз його бачив 20 років тому. Заслухавши пояснення позивачки, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS], загальною площею 68,4 кв.м., складається з чотирьох кімнат, житловою площею 45,5 кв.м., належить Львівській міській раді, у зазначеній квартирі зареєстровано шість осіб, а саме: позивач [PERSON], її донька [PERSON], племінниця [PERSON], внуки [PERSON] та [PERSON], а також брат [PERSON] /а.с.18/. Фактично у спірному житлі проживають пять мешканців позивачка, її донька, племінниця та два внуки. Відповідач не проживає у квартирі з 1990 року і тому втратив право на користування жилим приміщенням. Такий висновок суду ґрунтується на поясненні позивачки, свідка [PERSON] та актах, складених ЛКП «Нове» від 12.05.2015 року, 23.07.2015 року та 04.09.2015 року /а.с.10-12/. За таких обставин, судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин з 1990 року. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №14 по вул. Ново-Сінна в м. Житомирі посилаючись на те, що останній не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, зокрема, з серпня 2012 року. З того часу відповідач взагалі не цікавиться спірним житлом, будь-яких обов’язків по утриманню житла не несе. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав передбачених ст. 405 ЦК України, доповнила, що відповідач є її колишнім чоловіком, останній забрав всі свої особисті речі та документи та не проживає без поважних причин з серпня 2012 року. Відповідач не з’явився в судове засідання без поважних причин, хоча був неодноразово повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки про направлення поштового повідомлення рекомендованим відправленням за його місцем реєстрації, та місцем роботи в ТОВ «Мірус Бест», від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України. Представник відповідача - Управління державної міграційної служби України в Житомирській області в судове засідання також не з’явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України. Судом встановлено, що позивач є власником будинку №14 по вул. Ново-Сінна в м. Житомирі. Вказаний будинок належить позивачу на праві власності згідно договору дарування частини житлового будинку та земельної ділянки від 28.04.2001 року /а.с.20-21/. Відповідач являється колишнім чоловіком позивачки, як колишній член її сім’ї, будучи прописаним в квартирі, фактично не проживає в ній з серпня 2012 року, тобто понад один рік, тому втратив право користування цим будинком. Останній не несе будь-яких обов’язків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло, не сплачує комунальні послуги. Факт не проживання відповідача з серпня 2012 року в спірному будинку стверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], що приймаються як достовірний доказ. Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося. Встановлених законом випадків збереження за ним права користування квартирою не встановлено. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України, таким, що втратив право користування спірним житлом, у зв’язку з відсутністю без поважних причин понад один рік. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] Позивач в позові зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований відповідач по справі, [PERSON], який фактично в будинку не проживає з 04.04.2013 року . На даний час відповідач укладає угоди з відповідними банками та не сплачує заборгованості за кредитними договорами, в результаті чого банки направляють на її адресу відповідні листи з вимогами повернення заборгованості за кредитними договорами. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення у пресі. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON], на підставі договору дарування від 21.07.1983 року, реєстровий № 1599. (а.с.4 -5) Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою виконавчого комітету Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області та записами в будинковій книзі. (а.с. 10-13, 15 ) Згідно актів депутата від 1.02.2015 року та 02.09.2015 року [PERSON], 1961 року народження, фактично не проживає в житловому будинку [ADDRESS] з 04.04.2013 року. . (а.с. 6, 7) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання та членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав передбачених законом. Відповідно до ст.. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Пояснила, що відповідач - її колишній зять - після розлучення з дочкою виїхав з квартири і за три роки ні разу не з'явився. Оскільки відповідач зареєстрований у помешканні, змушена сплачувати за нього житлово-комунальні послуги, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Свідок [PERSON] показала, що її колишній чоловік [PERSON] проживав у квартирі до осені 2013 року. В лютому 2014 року вони розлучилися і з тих пір відповідача не бачила, місце перебування його їй невідоме. Свідок [PERSON] показала, що як сусідка добре знає родину позивача. Зараз із [PERSON] проживає лише дочка з внуком. Років три тому з ними мешкав чоловік дочки, якого вже не зустрічала декілька років. Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та показання свідків, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачу та її донькам, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30 січня 2001 року. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності щодо свого майна, навіть якщо ці перешкоди не поєднані з фактичним позбавленням володіння. Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Відповідач зареєстрований у [ADDRESS], про що свідчить будинкова книга та довідка адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Рівненській області. Відповідач у вказаній квартирі не проживає з вересня 2013 року, що встановлено з пояснень позивача, показань свідків та акту ЖКП «Галицьке» від 26 липня 2016 року. Таким чином, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житлом. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що її батько, відповідач у справі, з лютого 2012 року не проживає у квартирі, яка була отримана їх сімєю в 1988 році. Витрат щодо утримання житла та сплати житлово-комунальних послуг відповідач не несе, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Представник позивача пояснив, що останній раз відповідач приїздив у лютому 2012 році, щоб оформити документи про розірвання шлюбу з матірю позивача. Квартира не приватизована, платежі за комунальні послуги нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб. Крім того, позивач позбавлена можливості оформити особовий рахунок на квартиру на своє імя, отримати субсидію чи довідку про склад сімї. Просять позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Свідок [PERSON] показала, що останній раз бачила відповідача - чоловіка своєї сестри - на весіллі позивача. Він постійно проживає в Росії. В 2012 році приїздив, побув три дні та поїхав. У позивача буває майже через день, речей відповідача в квартирі немає. Квартиру сестра з колишнім чоловіком не приватизували, бо були на заробітках, а тоді розлучилися і відповідач залишив сімю. Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника та показання свідка, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими. Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у [INFO], що підтверджується довідкою ЖКП «Західне» від 7 жовтня 2015 року. Квартира [ADDRESS] не приватизована і належить до державного житлового фонду. Відповідно до правил статей 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. З лютого 2012 року відповідач у спірній квартирі не проживає, його речей у квартирі немає, що встановлено з пояснень позивача, показань свідка, актів засвідчення факту непроживання від 25 травня, 29 червня та 27 липня 2015 року. Таким чином, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житлом. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що являється основним наймачем квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані її сини [PERSON] та [PERSON] - відповідач. З 2005 року відповідач у квартирі не проживає, його речей у помешканні немає, участі в утриманні житла та сплати житлово-комунальних послуг не приймає. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Пояснила, що оскільки квартира не приватизована, платежі за комунальні послуги нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб. Просять позов задовольнити. Допитана як свідок представник позивача [PERSON] пояснила, що з 2005 року проживає у спірному помешканні разом зі своєю бабусею - позивачем, дядьком [PERSON] та донькою. Іі батько - відповідач у справі - зареєстрований у квартирі, однак не проживає в ній і не проживав до її вселення. Більше десяти років місце проживання відповідача їй невідоме, зв'язків з ним не підтримує. Свідок [PERSON] показав, що з 1992 року проживає в квартирі [ADDRESS]. Знає, що у сусідки [PERSON] було троє синів. [PERSON] та [PERSON] добре знає, часто зустрічалися та спілкувалися. З відповідачем - [PERSON] - не знайомий і в помешканні позивача ніколи його не бачив. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений через оголошення у пресі. Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та показання свідків, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими. Суд встановив, що відповідач зареєстрований у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради № 115 від 9 квітня 2016 року. Згідно із довідкою КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» № 1051/315 від 20 квітня 2016 року вказана квартира не приватизована і належить до державного житлового фонду. Відповідно до правил статей 71, 72 Житлового кодексу наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Відповідач у спірній квартирі не проживає з 2005 року, його речей у квартирі немає, що встановлено з показань свідків та актів комісії ЖКП «Покровське» від 16 листопада 2015 року, 21 березня та 26 квітня 2016 року. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад встановлені житловим законодавством строки, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач, який є її племінником, з січня 2014 року не проживає у зазначеній квартирі. Вона не може приватизувати зазначену квартиру, оскільки відповідач відсутній, що засвідчено актом ЛКП «Сяйво» від 19.08.2015 року. В звязку з вказаним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, просить позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати без участі відповідача, який будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через оголошення в пресі, у судове засідання не зявився, проте матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. У судовому засіданні треті особи [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, пояснивши, що їх подружжя проживає у спірній квартирі разом з двома своїми дітьми. Відповідач у січні 2014 року пішов з квартири та більше не повертався, просять позов задовольнити. У судовому свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони являються сусідами позивача, часто приходять до останньої в гості, останній раз бачили відповідача в квартирі на початку 2014 року, де зараз знаходиться відповідач їм не відомо. Заслухавши пояснення позивача, третіх осіб, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS], загальною площею 46,0 кв.м., складається з двох кімнат, житловою площею 28,0 кв.м., належить Львівській міській раді. В зазначеній квартирі зареєстровано шість осіб, а саме: основний квартиронаймач - позивач [PERSON], її племінник - відповідач [PERSON], та треті особи: донька позивача - [PERSON] та її зять - [PERSON], і неповнолітні діти останніх [PERSON] та [PERSON] /а.с.5,6/. Фактично у спірному житлі проживають пять мешканців позивач, треті особи та їх неповнолітні діти. Відповідач не проживає у квартирі з січня 2014 року і тому втратив право на користування жилим приміщенням. Такий висновок суду ґрунтується на поясненнях позивача, третіх осіб, свідків та акту, складеного ЛКП «Сяйво» від 19.08.2015 року /а.с.7/. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, а саме з січня 2015 року. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, позов підставним та таким, що підлягає до задоволенню.

Outcome: approved