Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачкою 26.08.2014 року укладений договір довічного утримання. В договорі довічного утримання вбачається, що відповідач взяла на себе зобов'язання утримувати позивача, а саме: надавати матеріальне забезпечення, яке щомісячно становить 600 грн., забезпечити житлом шляхом збереження права ббезоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку, забезпечувати триразовим калорійним харчуванням, наданням побутових послуг, забезпечення лікувальними засобами. В свою чергу позивач зобов'язалася передати [PERSON] у власність домоволодіння №421 по вул..Чмиренка, с.Білозір'я,Черкаського району Черкаської області та земельну ділянку. Посилаючись на викладене та те що відповідач не виконувала взяті на себе зобов'язання за договором, позивач просила суд розірвати договір довічного утримання від 26.08.2014 року посвідчений нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] В судове засідання позивач не зявилась, але до суду подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, але до суду подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі, проти позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено 26.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером № 1535,1536. Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] зобов'язувалася надавати [PERSON] утримання (догляд) передбачені п.п. 2.1., 2.2.,2.3. Відповідно до договору відповідачу [PERSON] було передано у власність домоволодіння №421 по вул..Чмиренка, с.Білозір'я,Черкаського району Черкаської області та земельну ділянку. Так, позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначила, що відповідач ніколи не виконувала взяті на себе зобов'язання за договором , а саме: не цікавилася потребами та станом здоров'я позивача , не забезпечувала її харчуванням та медикаментами. Відповідно до\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно\~ст. 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~ст. 744 ЦК України\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Ч. 1\~ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров'я. Відповідно до ч. 1\~ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Ч. 1\~ст. 756 ЦК України\~визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У відповідності до ч. 2\~ст. 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Абзацом 6 п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», постановлено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З огляду на вищевикладене, проаналізувавши межі заявлених вимог та відповідність їх нормам матеріального права, оцінивши матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги те, що відповідач не заперечила проти розірвання договору довічного утримання суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved