Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з 25.12.2006 року за рішенням суду на її користь з відповідача стягувались аліменти на утримання спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\3 частина від заробітку до досягнення дітьми повноліття. 29.03.2016 року старший син [PERSON] став повнолітнім і відповідно з травня 2016 року вона почала отримувати аліменти лише в розмірі 1\\6 частина від заробітку відповідача на утримання сина [PERSON]. Оскільки, матеріальні умови відповідача покращилися, позивач просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на її користь на утримання сина з 1/6 до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач проти позову заперечує, оскільки одружився, має іпотеку та кредит, продовжує навчатись, вважає, що не може сплачувати аліменти в розмірі 1\\4 частина від заробітку. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що з відповідача на користь позивача за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 11.07.2007 року до 29.03.2016 року стягувались аліменти на утримання спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\3 частина від заробітку до досягнення дітьми повноліття. (а. с. 6-7) У звязку з досягнення старшим сином [PERSON] 29.03.2016 року повноліття починаючи з травня 2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\6 частина від заробітку (а.с.7) Згідно пояснень відповідача, він працює слюсарем ремонтником в ТОВ „[PERSON] ТЬЮБ та має середню заробітну плату у розмірі 5967,09 грн.(а.с. 21-25), вдруге одружений (а.с.20), інших дітей не має. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, що також передбачено ст. 180 СК України. Згідно положень ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положенням ч. 1ст. 192 СК України, якою передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, обставини при визначенні розміру аліментів, які передбачені ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про збільшення розміру аліментів та вважає за можливе збільшити їх розмір, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON], ,[INFO], з 1/6 до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON], [INFO] на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.00 коп. Відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України,

Outcome: approved