Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності (з урахуванням уточнених позовних вимог),обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.04.2000 на підставі контракту №31, укладеного на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» вона придбала у відповідачів житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] . При цьому сторонами було виконано всі умови угоди, а саме позивач передала кошти за придбання будинку, а відповідачі документи та ключі від квартири. На той час правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. 10.10.2003 укладений договір купівлі-продажу позивач зареєструвала у Знамянському бюро технічної інвентаризації за №376/5. Після передачі ключів та документів відповідачі виїхали в невідомому напрямку, що перешкоджає на даний час нотаріально посвідчити договір та зареєструвати за позивачем право власності. Просила визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та право власності за нею на вказаний будинок. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив не подали. Відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2000 на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» між сторонами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] . Договір не був нотаріально посвідчений. Умови договору сторонами були виконані повністю, а саме [PERSON] передала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли грошові кошти в сумі 7453 грн. за продаж будинку. 10.10.2003 право власності на зазначений будинок було зареєстровано за [PERSON] у встановленому на той час законом порядку, а саме в Знам`янському бюро технічної інвентаризації за №375/6. Відповідно до пункту 4 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спірний договір було укладено 12.04.2000, тому до спірних правовідносин необхідно застосувати ЦК Української РСР. Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу будинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу будинку. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством України на момент його вчинення. На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу у квітні 2000 року позивачу не було відомо, що правочин відповідно до ст.47 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном як належний власник, що порушує її права. З огляду на викладене та враховуючи, що сторони домовились щодо всіх важливих умов договору та відбулося повне виконання договору, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved