Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 5000,00 грн. на свою користь на утримання непрацездатного сина [PERSON] починаючи з 01.11.2015 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1977 року по 1988 рік, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO] З 2009 року син сторін є інвалідом ІІ групи та згідно довідки до акта огляду МСЕК від 13.10.2015 року з 01.11.2015 року інвалідність [PERSON] встановлено безстроково. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.06.2012 року [PERSON], [INFO] визнаний недієздатним і над ним встановлена опіка. Зазначає, що за останній час стан здоров'я сина погіршився та з 14.05.2015 року по 27.07.2015 року він перебував на лікуванні в ТМО «Психіатрія» м. Києва. Відповідач в добровільному порядку відмовляється доглядати та лікувати сина, а матеріальну допомогу надає лише примусово за рішенням суду від 17.12.2013 року. Позивач отримує пенсію у розмірі 1124,55 грн. Можливості влаштуватися на роботу позивач немає, оскільки син сторін [PERSON] потребує сторонньої допомоги. Такий сукупний дохід не забезпечує підтримання нормальної життєдіяльності [PERSON], у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала посилаючись на те, що син сторін незважаючи на хворобу може працювати, а його соціальний статус дозволяє отримувати ліки безкоштовно. Вважає, що позивачем не доведено вимог в частині необхідності надання матеріальної допомоги на утримання непрацездатного сина. Також зазначила, що відповідач перебуває у тяжкому матеріальному стані, оскільки утримує свою дружину, яка тимчасово не працює, має боргові зобов'язання по шлюбному договору. Крім того, посилалася на те, що відповідач сплачує аліменти за попереднім рішенням суду від 17.12.2013 року, яким з нього стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку доходу на утримання непрацездатного сина. Відповідач хворіє, а тому враховуючи його матеріальне становище та стан здоров'я не може надавати матеріальну допомогу у розмірі зазначеному позивачем. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1977 року по 1988 рік, від якого мають сина [PERSON], [INFO] Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Жовтневим ЗАГС м. Києва 26.10.1993 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим Відділом ЗАГС Жовтневого РИК м. Києва від 16.08.1988 року. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.06.2012 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатним, призначено його опікуном позивача [PERSON] Рішення набрало законної сили. Дані обставини визнані сторонами в суді. Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 26.11.2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання непрацездатного сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, на час встановлення інвалідності з 01.11.2012 року по 01.11.2013 року. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17.12.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання непрацездатного сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, з 18.11.2013 року по 01.11.2015 року, тобто з моменту звернення до суду та на час встановлення інвалідності. Встановлено, що довідкою до акта огляду МСЕК від 13.10.2015 року [PERSON], встановлена ІІ група інвалідності з 01.11.2015 року безстроково. Позивач просила стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 5000,00 грн. на свою користь на утримання непрацездатного сина [PERSON], починаючи з 01.11.2015 року, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина, мотивуючи це тим, що син хворіє на психічну хворобу, потребує постійного медикаментозного лікування, а відповідач може надавати матеріальну допомогу. З довідки ПрАТ «Український процесінговий центр» вбачається, що відповідач працює на посаді Начальника відділу спеціальних технологій та отримує заробітну плату розмір якої за період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року становить 129551,50 грн. З довідки Центру по нарахуванню та виплаті пенсій та допомог №351 вбачається, що позивач отримує пенсію за віком у розмірі 1124,55 грн., а також отримувала за-червень 2015 року соціальну допомогу на сина [PERSON] у розмірі 3654,00 грн. З довідки №350 Центру по нарахуванню та виплаті пенсій та допомог вбачається, що син сторін [PERSON], отримує державну соціальну допомогу інвалідам ІІ групи, за період з квітня 2015 року по вересень 2015 року в сумі 5819,00 грн. Таким чином вбачається, що позивач на даний час одна несе витрати по утриманню непрацездатного сина, а тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню його потреб, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, витрат на забезпечення життєдіяльності. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до вирівнювання матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. З огляду на те, що непрацездатний син проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, має стійку психічну хворобу та потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів суд враховує вимоги закону, матеріальне становище, стан здоров'я відповідача та те, що відповідач має регулярний дохід, та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання непрацездатного сина необхідно стягнути аліменти в частці, а саме у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. Аліменти підлягають стягненню з дати звернення до суду, тобто з 05.11.2015 року, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача щодо тяжкого матеріального становища [PERSON] Встановлено, що відповідач інших утриманців згідно закону, окрім сина [PERSON], не має. Та обставина, що відповідач сплачує аліменти за рішенням суду від 17.12.2013 року, не може бути взято до уваги, оскільки аліменти призначені за період з 18.11.2013 року по 01.11.2015 року, тобто за попередній період, а тому не може бути врахована, при визначенні даного розміру аліментів. Також, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача [PERSON], стосовно того, що згідно рішення суду з відповідача щомісячно утримується 7000,00 грн. за шлюбним контрактом на користь дружини [PERSON] на ведення сумісного господарства, оскільки це його право, яке не повинно бути поставлено в залежність від його обов'язку по утриманню власного сина, що визначено законом та дане рішення надано відповідачем для уникнення обов'язку щодо утримання власного сина. Посилання представника відповідача на те, що відповідачем бралася позика у підприємстві де він працює, свідчать лише про те, що відповідач знаходиться в задовільному матеріальному становищі та здатний відповідати за взяті зобов'язання. Відповідачем також не надано доказів того, що він поніс значні витрати на придбання ліків для свого лікування та такі витрати є регулярними та значними. Вказані обставини також були дослідженні судом при розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16.09.2015 року в задоволенні вимог про зменшення розміру аліментів було відмовлено. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У сукупності з дослідженими в суді матеріалами справи, обставинами встановленими в ході розгляду справи, є підстави вважати, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання власного непрацездатного сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), який потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 367 ЦПК України.

Outcome: partial