Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 01 вересня 2016 року у виконавчому комітеті Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 89, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 01.09.2016 року серія [NUMBER] . Спільне життя з відповідачем у них не склалося, між ними часто виникали сварки, непорозуміння, а тому вони фактично були змушені припинити шлюбні відносини вже більше двох років тому з вини відповідача, оскільки вона до останнього намагалася зберегти сім`ю. Від даного шлюбу у них немає дітей, проте відповідач не бажає розривати їхній шлюб в порядку ст. 106 Сімейного кодексу України, а тому вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Шлюбні відносини між ними припинилися назавжди. Примирення між ними неможливе, тому вона змушена звернутися до суду. Спільного господарства не ведуть, спільного майна також немає. Судові витрати, на його думку, будуть складатися з судового збору в розмірі 908 грн., які вона сплатила за подачу даного позову та витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1000 грн., які вона отримала у зв`язку з необхідністю звернутися до суду з даним позовом, оскільки підставою для даного позову є неправильна поведінка відповідача. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 908 грн. та 1000 грн. витрати на правову допомогу на її користь. Після розірвання шлюбу прізвище залишити [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, але до його початку надала заяву в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис про шлюб №89 від 01.09.2016 року, внесений виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, з огляду на те, що позивачем зазначено волевиявлення щодо не зміни прізвища, суд вважає за необхідне залишити позивачу її шлюбне прізвище « [PERSON] ». В зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454,00 грн. (908,00 грн. х 50%). Інші 50% сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.2 ст.137\~Цивільного процесуального\~кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката, підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд приходить до висновку, що відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути витрати на правову допомогу на користь позивача [PERSON] в сумі 1000,00 грн., оскільки вважає, що такий розмір є обґрунтованим щодо надання правничої консультації та підготовки всіх документів для подання позовної заяви з даного спору до суду, крім того вказаний позивачем розмір витрат підтверджується наданими доказами. Суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, що склалися, вважає, позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved