Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що між нею та відповідачем 09.10.2010 року був зареєстровано шлюб, але з серпня 2012 року сімейно-шлюбні відносини припинені. В подальшому позивачка проживала у цивільному шлюбі з іншим чоловіком та коли дізналася, що вагітна, вона подала до суду заяву про розірвання шлюбу з відповідачем. 25.05.2015 року шлюб розірваний за рішенням Артемівського міськрайонного суду. [INFO] позивачка народила сина [PERSON], однак в відділі РАГСу сина зареєстрували як сина відповідача [PERSON]. Відповідач не є біологічним батьком дитини. Крім того біологічний батько сина позивачку кинув ще до народження дитяти. Дитина позивачки мешкає з нею, але до наступного часу не зареєстрована за місцем проживання матері, оскільки відсутнє письмова згода батька дитини, що позбавляє її на право отримувати державну допомогу. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд надання дозволу на реєстрацію дитини [PERSON] [INFO] за місцем проживання його матері за адресою [ADDRESS]. Ці обставини і з'явилися підставами позову. В судове засідання позивач не з'явилася надав заяву в якої наполягає на позивних вимогах та просить справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився - 02.03.2016 року, 16.03.2016 року. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч.4, ч. 9 ст.74 ЦПК України. Від нього не надійшло заяви про відкладення слухання справи. Згідно ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, оскілки відповідач повідомлений належним чином повторне не з'явився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних у ній даних та доказів. Про постановлення заочного рішення позивач не заперечувала. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надав до суду заяву, в якої підтримує позовні вимоги та просить справу розглядати у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, з урахування думки третьої особи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному об'ємі з наступних підстав Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], [PERSON], [INFO], батьками записані [PERSON], [PERSON] Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.05.2015 року за № 219/447/15-ц (2/219/889/2015) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, після реєстрації розірвання шлюбу позивачці залишене дошлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно п.2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України22.11.2012 N 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 р. за N 2109/22421, при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків . Відповідно до ст.. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про доцільність надання згоди на реєстрацію дитини за місцем проживання його матері, оскільки її вимоги відповідають вимогам чинного законодавства України та відповідають інтересам малолітньої дитини, в силу чого вимоги позивачці підлягають задоволенню, оскільки це забезпечить стабільні та гармонійні умови для життя дитини.

Outcome: approved