Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходу/, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, вказуючи, що за час спільного проживання з відповідачем у них народилася донька, яка на теперішній час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Останні півроку відповідач не надає жодної допомоги на утримання доньки. Аліментів відповідач не сплачує нікому та не обтяжений стягненням по виконавчим документам. Позивачка вимушена звернутися до суду у звязку з тим, що відповідач відмовився добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В судове засідання позивачка не зявилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [INFO], однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за її відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом. В судовому засіданні встановлено, що 04.03.2000 року Розівською сільською радою Якимівського району Запорізької області між сторонами зареєстровано шлюб, який наразі не розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, де її батьками записані [PERSON] та [PERSON]. /а.с.4/. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 62 Мелітопольської міськради народних депутатів від 17.07.2015 року /а.с. 5/. З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги те, що останні півроку відповідач не надає жодної допомоги на утримання доньки, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших неповнолітніх дітей у нього немає, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, суд дійшов висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 21 липня 2015 року і до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved