Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої [INFO] та після смерті [PERSON], яка померла 26.09.2014 року на належні їм частини житлового будинку [ADDRESS]; визнати за позивачем право власності на 5/6 частин вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері та сестри. Позивач надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причина неявки суду не відома. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] про що Білгород-Дністровським міськрайонним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] та внесено відповідний актовий запис № 150. Той факт, що померла була мамою позивача підтверджується наступними документами: Свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] (а.с. 18) та свідоцтвом про шлюб, відповідно до якого позивач присвоїла собі прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на 4/6 частки житлового будинку [ADDRESS] які належали померлій на праві приватної (спільної часткової власності) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.06.1983 року. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] були позивач та її сестра [PERSON]. [PERSON] після смерті матері у спадину не вступила, не прийняла її, що підтверджується відповідною довідкою завідувача міськдержнотконтори від 06.06.2017 року №1124/01-16. 26 вересня 2014 року померла сестра позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Білгород-Дністровським міськрайонним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадина на належну їй на праві приватної (спільної часткової) власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.06.1983 року 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS] Відповідно до довідки міської державної нотаріальної контори від 06.06.2017 року №1123/01-16 спадкова справа до майна померлої [PERSON] не відкривалася, спадкоємців, які претендують на спадщину, що залишилася після її смерті або мають право на обов'язкову частку у спадщині не має. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за законом майна померлих [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Отже, позивач є спадкоємцем першої черги майна померлої матері та другої черги майна померлої сестри. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент смерті матері та сестри позивач проживала із ними однією сім'єю. Отже, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті матері та спадкоємцем другої черги спадкування за законом після смерті сестри, та яка у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що фактично прийняла спадщину після їх смерті та має право на отримання у власність успадкованої частки житлового будинку. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved