Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Тернівського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна та оголошення заборони на його відчуження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона звернулася до державного нотаріуса для оформлення спадщини після смерті її чоловіка, яка складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Державний нотаріус зазначила, що на квартиру накладений арешт постановою ДВС від 20 травня 2010 року на виконання судового наказу № 2н-74 Тернівського міського суду, тобто, арешт накладено на все майно [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS], яка нібито зареєстрована на імя [PERSON] Позивач зазначає, що [PERSON] є власником лише 1/5 частини зазначеної квартири, а арешт накладено на всю квартиру, чим порушуються її права на вільне користування і розпорядження власністю. Також їй стало відомо, що виконавче провадження вже давно закрито, проте арешт і заборона відчуження майна з квартири не зняті. Позивач просить суд зняти арешт і заборону відчуження з квартири [ADDRESS], які були накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20 травня 2010 року. Пізніше позивач уточнила свої позовні вимоги, та зазначила, що в її власності є 1/5 частина зазначеної квартири, після смерті її чоловіка їй залишилася ще 1/5 частина цієї квартири, що у сукупності складатиме 2/5 частини квартири, а тому просить суд зняти арешт і заборону відчуження з 2/5 квартири [ADDRESS], які були накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем Тернівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20 травня 2010 року. Позивач та її представники в судове засідання не зявилися, але представники позивача надали до суду письмову заяву, згідно якої уточнені позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявилася, але надала до суду письмову заяву, згідно якої проти позовної заяви та уточнень до неї не заперечує, та просить розглядати справу за її відсутності. У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2\~ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи,постановою державного виконавця відділу ДВС Тернівського міського управління юстиції від 20 травня 2010 року було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS], зареєстровану на імя [PERSON], про що свідчить копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 942745 (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва на право власності на житло, виданого Тернівським управлінням житлово-комунального господарства ДХК «Павлоградвугілля» 03 січня 2002 року, по 1/5 частини квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ № 371385, виданого 24 серпня 1974 року міським відділом ЗАЦС м. Ігрень Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24 серпня 1974 року, актовий запис № 131, після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на «Міщенко» (а.с.27). 18 червня 2016 року [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-КИ № 689355, виданого 21 червня 2016 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 200 (а.с.28). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 98626124, сформованої 27 вересня 2017 року, на квартиру [ADDRESS] накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 9853922, власник квартири - [PERSON], обтяжувач - Відділ державної виконавчої служби Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.22). Відповідно до інформації Тернівського міського відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 08 листопада 2017 року (вих.№ 14486 від 21 лютого 2017 року) Тернівським МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області направлено розяснення [PERSON] щодо зняття арешту з квартири [ADDRESS]. Станом на 08 листопада 2017 року на виконанні в Тернівському МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області не перебуває судовий наказ Тернівського міського суду Дніпропетровської області № 2-н-74 від 07 грудня 2007 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 6893,76 грн. Виконавче провадження за вищезазначеним судовим наказом закінчено 21 листопада 2013 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, виконавчий документ повернуто стягувачу. Станом на 08 листопада 2017 року вказаний виконавчий документ повторно на виконання не надходив. Крім того, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Тернівського міського суду Дніпропетровської області № 2-н-74 від 07 грудня 2007 року знищено. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Частиною 2\~ст. 386 ЦК України\~визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його праве, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 387 ЦК України передбачене право власника витребувати своє майно, а статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряження своїм майном. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що накладені постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тернівського МУЮ від 20 травня 2010 року арешт на майно та заборона на його відчуження, частина якого належить позивачу як на праві спільної сумісної власності, так і в майбутньому як спадкоємця за законом, та порушує її право власності, враховуючи, що виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на спірну кварту закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», але арешт державним виконавцем знятий не був, відсутність у відповідача заперечень щодо зняття арешту з частини нерухомого майна, тому, вбачаються підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved