Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: ВСП «Батиївський» Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом'янського району м. Києва, про встановлення порядку користування квартирою, укладення договору найму та усунення перешкод у користуванні квартирою, у якому просила визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділити їй у користування кімнату площею 10,8 кв.м. з коморою площею 0,8 кв.м., у користування відповідача - кімнату площею 14,4 кв.м. з балконом площею 0,9 кв.м., нежитлові приміщення квартири: кухню площею 7,4 кв.м., ванну кімнату площею 2, 8 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., коридор площею 7,5 кв.м., вбудовану шафу площею 0,8 кв.м. - залишити у спільному користуванні сторін. Також просила зобов'язати ВСП «Батиївський» Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом'янського району м. Києва змінити договір про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території щодо квартири [ADDRESS] і укласти з нею окремий договір. Крім того, просила зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні належною їй ? частиною квартири. Також позивач просила стягнути з відповідача судові витрати. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначала, квартира [ADDRESS] належить їй та відповідачу в рівних частках. В кінці лютого 2013 року вона (позивач) вселилася у квартиру та займає кімнату площею 10,8 кв.м., відповідач - кімнату площею 14,4 кв.м. з балконом площею 0,9 кв.м. Відповідач відмовляється укладати окремі договори про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території, з цього приводу виникають суперечки та непорозуміння. Між позивачем та відповідачем виникають конфлікти з приводу користування квартирою, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Пізніше позивач подала до суду уточнену позовну заяву, просила виділити їй кімнату площею 14,4 кв.м. з балконом площею 0,9 кв.м., у користування відповідача - кімнату площею 10,8 кв.м. з коморою площею 0,8 кв.м., нежитлові приміщення квартири: кухню площею 7,4 кв.м., ванну кімнату площею 2, 8 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., коридор площею 7,5 кв.м., вбудовану шафу площею 0,8 кв.м. у квартирі [ADDRESS] - залишити у спільному користуванні сторін. Також просила виселити відповідача з кімнати площею 14,4 кв.м. та вселити її до кімнати площею 10,8 кв.м., а позивача вселити у кімнату площею 14,4 кв.м. у квартирі [ADDRESS]. Крім того, просила зобов'язати Центр обслуговування споживачів №1 Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» змінити договір про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території щодо квартири [ADDRESS] і укласти з нею окремий договір та зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні належною їй ? частиною квартири. Ухвалою суду від 11 грудня 2013 року третю особу ВСП «Батиївський» Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Солом'янського району м. Києва замінено на Центр обслуговування споживачів №1 Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 20 січня 2014 року Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації за клопотанням позивача було залучено у якості співвідповідача. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представники у судовому засіданні позов не визнали, вважали його необгрунтованим і безпідставним та просили у його задоволенні відмовити. Від представника відповідача Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності. Суд, заслухавши позивача, відповідача, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2012 року ? частина квартири [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.а.с. 13, 15). Згідно з даними свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 листопада 2012 року ? частина квартири [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 131). Відповідно до даних довідки (форма 3) Центру обслуговування споживачів №1 Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 19 листопада 2013 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрована позивач, яка є власником особового рахунку (а.с. 33). Як вбачається з даних технічного паспорта, квартира [ADDRESS] двохкімнатна, жилою площею 25,2 кв.м., складається із житлових кімнат площею 14,4 кв.м. та 10,8 кв.м., кухні, площею 7,4 кв.м., ванної кімнати площею 2, 8 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м., коридору, площею 7, 5 кв.м. (площею 4,8 кв.м. та 2, 7 кв.м.), веранди (комори) площею 6,0 кв.м., вбудованої шафи (комори) площею 0,8 кв.м. та балкона площею 0,9 кв.м. (а.с.а.с. 16-21). Житлові кімнати є ізольовані. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 3 статті 319 ЦК України визначено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. У судовому засіданні встановлено, що сторонами не досягнуто згоди стосовно користування квартирою, з проводу чого виникають суперечки, бійки. Зазначені обставини підтверджуються даними довідок Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві (а.с.а.с. 46, 98, 100), витягом з кримінального провадження (а.с. 101), висновків експерта (а.с.а.с. 48-50, 95-97), постанови про закриття кримінального провадження (а.с.94), матеріалів перевірок Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві (а.с.а.с. 112-133). У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] також пояснили, що між співвласниками немає згоди з проводу користування квартирою, внаслідок чого виникають конфлікти. Позивач просить виділити їй у користування кімнату площею 14,4 кв.м. з балконом площею 0, 9 кв.м., у користування відповідача - кімнату площею 10,8 кв.м. з коморою площею 0,8 кв.м. Разом з тим, судом встановлено, що з кімнати площею 10,8 кв.м. є вхід у веранду (комору), як зазначено у технічному паспорті, площею 6,0 кв.м. Оскільки сторонами у судовому засіданні згадувалося лише про комору площею 0,8 кв.м., то можливо зробити висновок, що зазначена веранда є невід'ємною частиною кімнати, площею 10,8 кв.м., тобто кімната має фактичну площу 16,8 кв.м. За таких обставин запропонованим позивачем варіантом порядку користування квартирою фактично не порушуються права співвласників квартири, оскільки позивач просить надати їй у користування фактично меншу за площею кімнату квартири, хоча житлова площа цієї кімнати є більшою. Разом з тим, балкон площею 0,9 кв.м., який позивач просить виділити їй у користування, та комора площею 0,8 кв.м., яку позивач просить виділити у користування відповідачеві, не відноситься до жилих приміщень. Суд критично оцінює пояснення сторін щодо переважного права користування квартирою, оскільки вони суперечать вимогам ч. 3 ст. 319 ЦК України. Таким чином, позовна вимога про встановлення порядку користування квартирою підлягає частковому задоволенню. Суд вважає за можливе виділити у користування [PERSON] кімнату площею 14,4 кв.м. , у користування [PERSON] - кімнату площею 10,8 кв.м. у квартирі [ADDRESS], а місця загального користування: кухню площею 7,4 кв.м., ванну кімнату площею 2, 8 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., коридор, площею 4,8 кв.м. та 2, 7 кв.м., веранду, площею 6,0 кв.м., комору площею 0,8 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м. у квартирі [ADDRESS] залишити у спільному користуванні. Що стосується позовної вимоги про виселення та вселення, то вона задоволенню не підлягає, оскільки вона є необґрунтованою та суперечить вимогам статей 317 та 319 ЦК України. Також не підлягає задоволенню вимога про зобов'язання Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації укласти з позивачем окремий договір про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території щодо квартири [ADDRESS]. Так, згідно зі ст. 20 ч. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 24 ч.1 п.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право укладати договори на надання житлово-комунальних послуг. Частиною 1 статті 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Разом з тим, позивачем не зазначено, які саме права, свободи чи інтереси уже порушено, не визнано або оспорено, а рішення про встановлення порядку користування квартирою раніше не приймалося. За таких обставин суд вважає, що ця позовна вимога є необґрунтованою. Крім того, з тих же підстав є необґрунтованою вимога про зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні належній позивачу частині квартири, оскільки ця вимога заявлена на майбутнє, а тому вона також не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині позовних вимог про визначення порядку користування квартирою у варіанті запропонованому позивачем, за виключенням вимоги про виділення у користування балкону та комори, що не є житловими кімнатами, а є місцями загального користування. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 114,70 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Зважаючи на викладене та

Outcome: partial