Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 1996 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який був розірваний в кінці 2019 року. Від шлюбу мають чотирьох дітей, двоє з яких не досягли повноліття: доньок [PERSON] , 2002 року народження та [PERSON] , 2014 року народження. [PERSON] [PERSON] , 2000 року народження являється студентом, який також може претендувати на виплату аліментів на період навчання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не має постійного заробітку. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 6\~000 грн., по 2\~000 грн. на кожну дитину. Позивач [PERSON] в подальшому уточнила свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 4\~000 грн., по 2\~000 грн. на кожну дитину та просила слухати справу без її участі. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю, суду пояснила, що відповідач має можливість платити аліменти в заявленому розмірі, оскільки займається виготовленням меблів на замовлення, а також працює на трьох роботах. Власного житла вона не має, тому вимушена його винаймати, що також тягне за собою необхідність стягнення аліментів. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] для розгляду справи до суду не з`явився, до суду направив заяву, в якій уточнені позовні вимоги не визнав, зазначивши, що заявлені позивачем вимоги є завищеними, 4\~000 грн. аліментів він платити не в змозі, оскільки отримує мінімальну заробітну плату і таким чином йому самому не залишатиметься коштів для існування. Крім того, він приймає участь в утриманні дітей і надає посильну матеріальну допомогу на утримання дітей. Старший син проживає з ним, а коли позивачка перебувала тривалий час у Польщі, неповнолітні діти проживали разом з ним. Просив суд стягнути з нього аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в мінімальному розмірі, встановленому законодавством. Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 24 травня 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 2019 році. Від подружнього життя сторони мають чотирьох дітей, двоє з яких досягли повноліття, та двох неповнолітніх дітей: доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7,8). На даний час діти проживають з матір`ю і знаходяться на її утриманні. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 Сімейного кодексу передбачає можливість стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідач є працюючою людиною, не має на утриманні інших осіб і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дітей. Разом з тим, частково задовольняючи позовні вимоги суд зазначає наступне. У відповідності з ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, працюючи різноробочим фірми «Буль-буль», регулярно отримує заробітну плату, що в судовому засіданні не оспорювала і сама позивачка. За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень на кожну дитину щомісячно, як просила позивачка і проти чого заперечував відповідач. З врахуванням наведеного з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи саме такий розмір аліментів на утримання дітей, суд, відповідно до положень статті 182 Сімейного кодексу Україні, враховує те, що позивачка також має стабільний дохід, працюючи на посаді адміністратора Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ Маркет», що також не оспорюється відповідачем і підтверджується поясненнями позивачки. Крім того, відповідач є особою пенсійного віку, хоча і продовжує працювати, тому, визначаючи розмір та спосіб стягнення аліментів, суд враховує цю обставину як таку, що впливає на визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача. Оскільки відповідач є батьком дітей і відповідно до законодавства повинен надавати кошти на утримання дітей, які знаходяться на вихованні матері, з врахуванням наведених вище обставин, з нього необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині позову необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачка всупереч положенням ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в більшому розмірі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial