Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що 17.06.2006 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO]. Зазначає, що всі її намагання вирішити спір щодо розміру фінансового забезпечення, яку зобов'язаний надавати щомісячно відповідач на утримання сина приводить до конфліктів. Так, лише після вказаних суперечок відповідач надавав в вересні і в жовтні місяці 2016 року позивачці на утримання [PERSON] кошти в сумі 1500 гривень. Однак вважає, що в добровільному порядку відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 18.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, станом на сьогоднішні день малолітня дитина потребує значних фінансових коштів для виховання і розвитку дитини, відповідач у повній мірі не забезпечує дитину, маючи у власності житловий будинок, є співвласником підприємства ТОВ «СТАЛЬБУДКОМПЛЕКТ», від його діяльності отримує дивіденди, в цьому підприємстві перебуває на посаді менеджера, також у його власності перебуває автомобіль, який потребує постійного обслуговування та квартира, яка дісталась йому від матері, вважає, що фактичний дохід відповідача дозволяє йому надавати кошти на утримання дитини, а саме виплачувати аліменти у розмірі 2500 гривень, яка допоможе позивачці забезпечити дитину в повній мірі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання з'явилася, зазначила, що позовні вимоги визнає частково,обґрунтовуючи це наступним. З моменту припинення шлюбних відносин, коли [PERSON] із сином пішла до своїх батьків, відповідач на утримання дитини добровільно сплачував аліменти, що підтверджується квитанціями за 28.09.2016 року, 11.10.2016 року по 1500 гривень, а за період з 27.11.2016 року по теперішній час по 1200 гривень. Оскільки отримувати аліменти в такому порядку [PERSON] не бажає, то відповідач не проти того, щоб аліменти стягувались в судовому порядку, але не з моменту пред'явлення позову в суд, а з моменту ухвалення рішення. Також в позові [PERSON] помилково посилається на те, що відповідач отримує 120000 гривень на рік, як самозанята особа. У дійсності відповідач був фізичною особою - підприємцем, в 2016 році перебував на спрощеній системі оподаткування, але з 27.12.2016 року відповідачем припинено підприємницьку діяльність як фізичної особи-підприємця. Відповідач дійсно є засновником ТОВ «Стальбудкомплект» та володіє 50% статутного фонду, але ніяких дивідендів за це не отримує, з 16.05.2017 року працює менеджером з оптової торгівлі в ТОВ «Стальбудкомплект», заробітна плата за період з січня 2018 року по березень 2018 року якого складає 12069 гривень, по 4023 гривень в місяць. Щодо нерухомого та рухомого майна позивачкою подано окремий позов до суду стосовно поділу спільного майна, яке сторони набули під час шлюбу. Просила позов задовольнити частково, стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини доходу, починаючи з моменту винесення рішення. Вислухавши думку сторін по справі, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. З 17.06.2006 року сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі.(а.с.12) Сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем (а.с.13). Згідно довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду) [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Стальбудкомплект» та його заробітна плата за період з січня 2018 року по березень 2018 року якого складає 12069 гривень, по 4023 гривень в місяць. (а.с.103) Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. [PERSON], [INFO], мешкає з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується матеріалами справи та поясненнями представників сторін в судовому засіданні. У зв'язку з тим, що дитина проживає з матір'ю [PERSON], позивач сама обирає у якому виді стягувати аліменти: у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі, тому пояснення представника відповідача щодо того, що відповідач працює, має стабільний дохід та з нього необхідно стягнути аліменти у вигляді частки від доходу відповідача - є необґрунтованими. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно з вищезазначеними нормами Сімейного кодексу України аліменти стягуються з усіх видів доходів платника аліментів. Відповідач [PERSON] працює менеджером в ТОВ «Стальбудкомплект», отримує стабільний дохід, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень. Відповідач аліментних зобов'язань перед іншими особами не має, інших дітей, непрацездатних батьків на утриманні не має, щодо наявності нерухомого та рухомого майна, то представники в судовому засіданні зазначили, що все нерухоме та рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, у зв'язку з чим між сторонами є спір, який розглядається в іншому судовому порядку. Вказані обставини визнаються судом такими, що дають підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене позов підлягає частковому задоволенню та аліменти мають бути визначені у розмірі 1300 гривень на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також, суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо початку стягнення аліментів від дня ухвалення рішення по справі, оскільки відповідно до ст.ст. 79, 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, стягнення аліментів повинно бути проведено з дня звернення із позовом до суду, а саме з 18.10.2016 року. Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial