Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона, як фізична особа-підприємець здійснює підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі продуктами харчування за адресою: [ADDRESS] , на території центрального ринку м. Суми. 01.05.2020 р. в м. Суми між нею фізичною особою-підприємцем та відповідачем було укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю за № 16. Відповідно до п. 1. Договору вказаний договір є безстроковим трудовим договором. Згідно з п.п. 2-3 договору працівник зобов`язався виконувати роботу продавця продовольчих товарів, а фізична особа зобов`язувалася оплачувати працю працівника. Відповідач є матеріально відповідальною особою за товар та грошові кошти згідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 01.05.2020 р. 11.10.2020 р. відповідач була відсутня на робочому місці, на телефонні дзвінки не відповідала. Крім того, нею було виявлено нестачу товару на 9395 грн. 83 коп. Таким чином, відповідач залишив роботу без попередження та без поважних причин в порушення умов договору про повну матеріальну відповідальність здійснила нестачу товару. 18.12.2020 р. за порушення трудової дисципліни застосовано до відповідача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та вона була звільнена за прогули без поважних причин з 13.10.2020 р., п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Внаслідок протиправних дій відповідача їй була спричинена моральна шкода, у зв`язку з вираженими душевними стражданнями через привласнення майна, оскільки вона не могла вчасно розрахуватися з постачальниками. Просить суд: стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 9395 грн. 83 коп. та 50000 грн. в рахунок відшкодування за завдану моральну шкоду. У судове засідання позивач ФОП [PERSON] не з`явилася. Від представника позивача ФОП [PERSON] - адвоката Назаренка О.О. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.05.2020 р. між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю за № 16. 17.12.2020 р. відповідач [PERSON] надала ФОП [PERSON] письмові пояснення в яких повідомила, що недостачу коштів у розмірі 9395 грн. 83 коп. вона не визнає, у зв`язку з тим, що з каси магазину за адресою: [ADDRESS] на території центрального ринку м. Суми 11.10.2020 р. вона забрала 7200 грн. та робоче місце залишила внаслідок некоректної поведінки довіреної особи роботодавця [PERSON] , підтверджуючих документів про поважність причин відсутності на робочому місці в неї не має і надати їх не може. Відповідно до Наказу № 20 від 18.12.2020 р. «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на [PERSON] » визначено для [PERSON] продавця продовольчих товарів, робочі дні 13, 15, 16, 17, 18, 20, 21., 22, 23, 24, 25, 27, 28, 29, 30, 31 жовтня 2020 р., 01, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 24, 25, 26, 27, 28, 29 листопада 2020 р., 01, 02, 03, 04, 05, 06, 08, 09, 10, 11, 12, 13, 15, 16, 17 грудня 2020 р. днями прогулів. Заробітну плату за робочі дні 13, 15, 16, 17, 18, 20, 21., 22, 23, 24, 25, 27, 28, 29, 30, 31 жовтня 2020 р., 01, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 24, 25, 26, 27, 28, 29 листопада 2020 р., 01, 02, 03, 04, 05, 06, 08, 09, 10, 11, 12, 13, 15, 16, 17 грудня 2020 р. не нараховувати. Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни застосовано до [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до Наказу № 21 від 18.12.2020 р. «Про звільнення за прогул [PERSON] » звільнено [PERSON] продавця продовольчих товарів, 18.12.2020 р. за прогули без поважних причин з 13.10.2020 р. за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві Випадки повної матеріальної відповідальності регламентовані ст. 134 КЗпП України. Зокрема, п.1 ч.1 ст. 134 КЗпП України передбачена можливість покладення на відповідача (працівника) повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду у випадку укладення між працівником і підприємством письмового договору про повну матеріальну відповідальність. Суд зазначає, що посада «Продавець» відноситься до переліку осіб, з якими можна заключити договір про повну матеріальну відповідальність, міститься у Переліку посад і робіт, займаних або виконуваних працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатись письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення чи використання в процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. № 447/24 (чинного на території України згідно з постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 р. № 1545-XII). Таким чином, судом встановлено причинний зв`язок між допущеним порушенням і завданою шкодою, тому матеріальна шкода у сумі 9395 грн. 83 коп. підлягає відшкодування. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 50000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань позивача, тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 50000 грн.

Outcome: approved