Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок та належні йому господарські споруди та будівлі, розташовані по [ADDRESS] належали батькові сторін [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. При житті він склав заповіт, згідно з яким все своє майно він заповідав відповідачу. Однак, відповідач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, фактично в управління або володіння спадковим майном не вступив, протягом встановленого шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, тому він вважається таким, що відмовився від спадщини. Відповідач на спадщину не претендує, та відмовляється від прийняття спадщини на користь позивача. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є позивач як донька померлого. Вона прийняла спадок, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. На даний час оформити право власності позивач не має можливості в зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. З наведених підстав позивач просить суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька. У попередньому судовому засіданні позивач підтвердила свої позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволенні позову. Представник відповідача з позовом погодилася, не заперечуючи проти розгляду справи в попередньому судовому засіданні. Розгляд справи за згодою сторін відбувся у попередньому судовому засіданні. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок літ. А-1 загальною площею 110,4 кв. м, житловою площею 54,4 кв. м, та належні йому господарські споруди та будівлі: прибудова літ. а, сараї літ. Б, Ж, убиральня літ. В, літня кухня літ. Г, ганок літ. г, погреб літ. Д, колодязь літ. З, трубопровід *, огородження № 4-6, розташовані по [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право приватної власності від 28 травня 1980 р., реєстровий № 42324, належали на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 21), який є батьком [PERSON] (а.с. 15), [PERSON] (а.с. 5). Остання після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 6). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 28), в зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої увійшов належний йому будинок. При житті [PERSON] склав заповіт, згідно з яким все свої майно, в тому числі житловий будинок та належні йому господарські споруди та будівлі, розташовані по [ADDRESS], він заповідав [PERSON] (а.с. 27). Як встановлено в судовому засіданні та визнано сторонами, [PERSON] на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, фактично в управління або володіння спадковим майном не вступив, протягом встановленого шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, тому він вважається таким, що відмовився від спадщини. Згідно зі ст. 554 ч. 1 ЦК (1963 р.), чинного на час смерті спадкодавця, в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. У відповідності зі ст. 529 ЦК (1963 р.), спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] як донька померлого. [PERSON] у відповідності зі ст. 549 ч. 1 п. 1 ЦК (1963 р.) прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Таким чином, після смерті [PERSON] власником житлового будинку та належних йому господарських споруд та будівель, розташованих по [ADDRESS] стала його донька [PERSON], та суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на це майно в порядку спадкування за законом після смерті батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved