Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 26.08.2011р.н., в твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що в період з 26 травня 2012 року до 22 квітня 2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З часу припинення їх шлюбних відносин відповідач не надає жодних коштів на утримання неповнолітнього сина, не піклується про нього, не приймає ніякої участі у його вихованні. Їй самостійно важко забезпечити першочергові потреби малолітнього сина, який потребує нормального харчування, одягу, фармацевтичних препаратів. Зазначає, що інших утриманців у відповідача немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться. Оскільки місце праці відповідача та розмір його доходів їй невідоме, вважає найбільш доцільним встановлення аліментів у твердій грошовій сумі. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обовязків і не звільняє від обовязків щодо дитини. \~ Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. \~181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що в період з 26 травня 2012 року по 22 квітня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Як вбачається з пояснень позивача, малолітній син залишився проживати з нею та повністю перебуває на її утриманні, відповідач жодних коштів на утримання дитини не надає. Їй відомо, що відповідач працює, отримує доходи та місце його праці їй невідоме, інших утриманців у відповідача немає, стягнення за виконавчими листами не проводиться. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що можливість для відповідача сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн. щомісячно позивачем не доведена, та такі слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн., щомісячно, починаючи з 04 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. \~ В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином\~з відповідача потрібно стягнути 487,20грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, та

Outcome: partial