Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі продажу квартири від 25.03.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області їй на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 3[ADDRESS]. Окрім неї, в даній квартирі зареєстровані її чоловік [PERSON], [INFO] та її син [PERSON], [INFO]. Проте, починаючи з серпня 2012 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, особистих речей та майна, яке йому належить в квартирі немає, обовязки, які виникають з договору найму житла (квартири), покладені на нього, не виконує, участі у сплаті комунальних платежів не приймає, благоустроєм квартири не займається. Як власник квартири, вона ніяких договорів оренди, найму чи піднайму з відповідачем не укладала, ніяких обовязків перед ним не має. Жодних перешкод у користуванні квартирою вона йому не чинить, за захистом свого порушеного права на проживання відповідач ні до суду ні до інших державних органів не звертався. У звязку з реєстрацією відповідача за вказаною адресою, позбавляє позивача можливості вирішити питання щодо оформлення субсидії. В звязку з чим, позивач змушений звертатися до суду з позовом, в якому прохає визнати [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, яка розташована за адресою: м. Лозова, Харківської області, м-н. 3[ADDRESS]; не стягувати з відповідача судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом. 17.10.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але [PERSON] відзиву так і не надав. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81\~ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач [PERSON] згідно договору купівлі продажу квартири, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області 25.03.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1325 є власником однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 3[ADDRESS] (а.с.10,11,12). В даній квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради від 23.08.2018 року (а.с.13). З серпня 2012 року [PERSON] в спірній квартирі не проживає, особистих речей та майна, яке йому належить в квартирі немає, участі у сплаті комунальних платежів не приймає, благоустроєм квартири не займається. Із актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 08.11.2016 року, 20.10.2017 року та 07.04.2018 року, складених сусідами вбачається, що починаючи з серпня 2012 року відповідач [PERSON] в квартирі за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н. 3[ADDRESS], не проживає (а.с. 14,15,18,17). Згідно зі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Відповідач в даному випадку своїм протиправним поводженням створює перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності, а саме неможливість оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та нарахування комунальних послуг, якими позивач не користується, але повинна сплачувати з вини відповідача, тощо. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.405\~ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі викладеного можливо зробити обґрунтований висновок про те, що відповідач був зареєстрований як член сімї власника житла, у спірній квартирі він відсутній та не проживає без поважних причин понад один рік, будь-які домовленості між відповідачем і власником житла відсутні. Отже, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та відповідають вимогам закону, тому суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved