Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 11.11.2011 року вона уклала з відповідчем шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем ще з моменту реєстрації шлюбу було не зовсім повноцінним. Він більшу частину часу проводив у будинку своєї матері, не приділяв достатньої уваги їй та дітям. Фінансова підтримка була майже відсутня. До того ж після вживання алкоголю відповідач влаштовував скандали, погрожував, а іноді і бив, чим порушував її права. Влітку 2012 року відповідач залишив її з дітьми. З 2012 року відповідач не приймає участі у вихованні спільних дітей, не допомагає їм фінансово. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, а тому просить розірвати з відповідачем шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, але до його початку надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище : «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], згідно якого 11.11.2011 року зареєстрували шлюб[PERSON] та [PERSON]. Прізвище після реєстрації шлюбу : чоловіка - «[PERSON]», дружини - «[PERSON]»; копіями свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER] та [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], з яких вбачається, що їх батьками є сторони по справі; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]; корпією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обгрунтовані та підтверджені документально. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved