Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17.07.1997 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], 18.09.1997 р. н. та [PERSON], 14.08.1999 р. н. На даний час сімейні відносини між подружжям припинені та, на думку позивача, не можуть бути поновлені. Сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя та сімейні цінності. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, тому просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а також судовий збір, сплачений при подачі позову. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити його повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила строк на примирення не надавати, після розірвання шлюбу просить залишити за нею шлюбне прізвище. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснив, що подальше примирення та збереження даного шлюбу неможливе, на розірвання шлюбу згоден, але заперечував стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що постійно надає дітям матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення сторін, оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Сторони 17 липня 1997 року зареєстрували шлюб, про що Таврійською сільською радою Голопристанського району Херсонської області зроблено відповідний актовий запис за №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-КГ №288688. \~ Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], 18.09.1997 р. н. та доньку [PERSON], 14.08.1999 р. н., які проживають разом з матірю [PERSON], це підтверджується довідкою з місця проживання від 01.04.2015 №353, виданою Новозбурївською сільською радою Голопристанського району Херсонської області. Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони фактично припинили шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 ч. 1 Сімейного Кодексу передбачено, що в разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у суду відсутні, також у суду немає відомостей щодо офіційного працевлаштування відповідача, а тому приймаючи до уваги вимоги ст. 184 СК України, вважає доцільним визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 1999 р. н. у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На думку суду, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], 18.09.1997 р. н., який 18.09.2015 р. досяг повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так, на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню з відповідача [PERSON] сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 243,60 грн., що підтверджується наданою до суду квитанцією.

Outcome: partial