Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2014 року, разом мешкали у с.Іларіонове та вели спільне господарство. Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], 10 лютого 2015 року. На даний час вони мешкають окремо, сімейно-шлюбні відносини не підтримують з кінця липня 2018 року. Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на даний час вона не працює так як знаходиться у декретній відпустці, забезпечити всім необхідним сина сама не взмозі, відповідач працює та має змогу надавати матеріальну допомогу. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позивач до початку судового засідання надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до початку відкритого судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст.182 Сімейного кодексу України,при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Факт народження у сторін дитини [PERSON], [INFO], під час перебування їх у фактичних шлюбних відносинах, підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 522155 від 19 лютого 2015 року. Згідно довідок виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району від 27 серпня 2018 року № 2599, від 27 серпня 2018 року № 2600, [PERSON], [INFO] мешкає в смт.Іларіонове по вул.. Транспортна, 5 разом з нею проживає та перебуває на її утриманні син [PERSON], [INFO]. У відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так, згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved