Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом 06.05.2016 року, збільшивши позовні вимоги, просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В обгрунтування пред'явлених вимог зазначала, що в період перебування сторін в фактичних шлюбних відносинах [INFO] у них народилась спільна дитина - донька [PERSON]. У зв'язку з тим, що їх сімейне життя не склалося, з грудня 2015 року вони почали проживати окремо, дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач спілкується з малолітньою донькою, надає допомогу на її утримання, але в мінімальних розмірах, через що вона з дитиною перебуває в скрутному матеріальному становищі. Враховуючи те, що [PERSON] офіційно працює, має стабільний дохід, інші аліментні зобов'язання у нього відсутні, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, у зв'язку з чим за захистом майнових прав та інтересів малолітньої дитини позивач вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, вказуючи на те, що інших доходів, окрім як отримуваної нею соціальної допомоги на малолітню доньку, вона не має, за рахунок чого утримує доньку та старшого сина [PERSON], [INFO]. Відповідач уточнені позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що він дійсно є батьком спільної з [PERSON] дитини - доньки [PERSON], [INFO], факт батьківства ним не оспорюється. Заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі, заявленому позивачем, але не заперечував проти стягнення аліментів в межах 25% від його заробітку (доходу). Стосовно вимог щодо стягнення аліментів на утримання позивача, заперечував проти їх задоволення в повному обсязі, посилаючись на те, що визначений позивачем розмір аліментів є непомірним для нього, оскільки він отримує мінімальну заробітну плату та має кредит, який зобов'язаний погашати. Крім того вказував, що заявленим розміром аліментів позивач фактично має намір отримувати грошові кошти і на утримання її дитини від першого шлюбу, яку він взагалі не зобов'язаний утримувати. Суд, вислухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи позицію сторін по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період перебування сторін в фактичних шлюбних відносинах [INFO] у них народилась донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] від 12.11.2015 року, відповідно до якого батьком дитини зазначений [PERSON] - відповідач по справі, факт батьківства ним в ході судового розгляду не оспорювався (а.с.5). Як вказувала позивач, що також підтвердив відповідач, малолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції ООН про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дитини та їх розмір між сторонами не досягнуто. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до довідки про доходи від 24.06.2016 року (а.с.19), відповідач [PERSON] з 12.06.2012 року офіційно працює слюсарем з ремонту та обслуговування перевантажувальних машин 4 розряду ТОВ «Техноекспорт» та має середньомісячну заробітну плату в розмірі 1917,48 грн. (з розрахунку за останні 6 місяців). Отже, з урахуванням викладеного, вимог ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що відповідач є здоровою та працездатною особою, офіційно працює, інші аліментні зобов'язання у нього відсутні, тому має можливість щомісячно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню в твердій грошовій сумі, суд виходить з рівня доходів відповідача та можливості сплати ним аліментів, а тому вважає за необхідне стягувати з нього на користь позивача аліменти в розмірі 470 грн., щомісячно, який не є меншим мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 СК України з урахуванням визначеного ст.7 Закону України «Про державний бюджет України» розміру прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, встановленого на момент розгляду справи. Саме вказаний розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідатиме принципам розумності та співмірності, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] відносно стягнення аліментів на її утримання як матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.84, ч.2 ст.91, СК України жінка та чоловік, які не проживають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини - до досягнення дитиною трьох років. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності наступних обов'язкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебувала в фактичних шлюбних відносинах (кровного споріднення) або наявність іншого зв'язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Так, в ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач, будучи матір'ю малолітньої [PERSON], має право на її утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки сторонами визнані факти перебування сторін в фактичних шлюбних відносинах до 20.10.2015 року та батьківство дитини, що в силу ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Враховуючи майнове становище відповідача, його можливість надавати матеріальну допомогу на утримання матері дитини, з урахуванням часткового задоволення судом позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 470 грн., щомісячно, відсутності обставин, які б визначали статус позивача як непрацездатної особи, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 200 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають частковому задоволенню. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial