Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої сина, [PERSON], 09.10.2017 року, в розмірі ј частини заробітку та всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позовних вимогах наполягала з наведених в позові підстав. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки матеріальну допомогу на утримання дитини надає, позивач чинить перепони в його спілкуванні з дитиною, крім цього зі слів позивача йому стало відомо, що він не є батьком їх дитини, в звязку з чим він подав позов про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, рішення по справі не прийняте. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ксерокопії свідоцтва про народження, вбачається, що 09.10.2017 року народився [PERSON], в графі батько та мати вказані [PERSON] та [PERSON] вікторія Вікторівна (а.с.8). Як вбачається з довідки Панютинської селищної ради №150 від 20.10.2017 року, неповнолітній [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.9). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 2 статті 180 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі немає, тому у позивача є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При встановленні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем, а тому вона має право на утримання від чоловіка - відповідача по справі. Відповідно до ст.12,82 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною віку повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved