Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що на підставі договору купівлі продажу від 30.09.2015 року вона є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровано 3 особи: вона, її донька [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] Відповідач зареєстрований в зазначеній квартирі, але в квартирі не проживає, особисті речі, що належать йому, в квартирі відсутні, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює. Так як до теперішнього часу відповідач не бажає знятися з реєстрації, вона вимушена нести додаткові витрати у звязку з оплатою житлово-комунальних послуг за зареєстрованого відповідача, не може вільно розпорядитися своєї власністю, що порушує її право власності, усунення яких вона має права вимагати в судовому порядку. Просить усунути перешкоди у користуванні власністю, визнати відповідача втратившим право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Проти розгляд справи у заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином в порядку ч.5 ст. 74 ЦПК України. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та представника третьої особи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], позивач є власником квартири [ADDRESS]. (арк. 8). Право власності на вказану квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку (арк. 9). Згідно довідки ЖБК «Будівельник-20» від 07.10.2015 № 766 в зазначеній квартирі зареєстровано 3 особи: позивач [PERSON], її донька [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] (арк. 9). Згідно акту ЖБК «Будівельник-20» від 10.11.2015 року [PERSON] зареєстрований в зазначеній квартирі, але в квартирі не мешкає з 28 вересня 2015 року у звязку з продажем квартири (арк. 33). Встановлене ст.41 Конституції України право кожного володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (даний принцип відповідно закріплений ст.317 ЦК України) передбачає право власності як абсолютне праве, яке надає власнику повноваження щодо повного, всебічного і комплексного використання трьох елементів права власності як такого. Непорушність права приватної власності означає проголошену Конституцією неможливість несанкціонованого втручання будь-кого у здійснення власником своїх повноважень, а також недопустимість дій всупереч інтересам власника, його волі тощо. Згідно з ст. 319 власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, взаємозвязку і достатності, суд вважає доведеним, що відповідач, який не є членом сімї власника житла позивачки по справі, в квартирі з моменту її продажу не проживає, його майно в квартирі відсутнє, але залишається зареєстрований в спірному житлі, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні власністю, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати по сплаті житлово-комунальних послуг за нього, не може розпоряджатися своєю власністю. Суд вважає, необхідним на підставі ст. 3, 4 ЦПК України захистити порушене право позивача шляхом визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved