Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, у якій просить встановити їй 6 (шість) місяців додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом від 03.07.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Ватутінської міської державної нотаріальної контори Тетерською К.В., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлого [INFO] [PERSON] , однак із заявою про прийняття спадщини звернулася лише 18.07.2019 року, оскільки в період часу з 24.01.2019 року по 17.06.2019 року перебувала за кордоном на спортивних зборах з підготовки до участі в спортивних змаганнях та безпосередньо приймала участь у міжнародних змаганнях, що підтверджується відповідними доказами. Також у зв`язку із запровадженням постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року карантинних заходів, виникла об`єктивно зумовлена невизначеність у проведенні подальших змагань, що в свою чергу також вплинуло на пропуск строку прийняття спадщини. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Позивач надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Одночасно вказала, що просить судові витрати залишити за нею. Представник відповідача надав до суду заяву за змістом якої не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просить судове засідання провести за відсутності представника Ватутінської міської ради. Приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Н.Б. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та вказала, що вирішення справи залишає на розсуд суду. Одночасно на виконання ухвали від 30.09.2020 року надано копію матеріалів спадкової справи, яку відкрито після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін справи у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження, в порядку, встановленому ст. 207 ЦПК України. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.01.2019 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Покійному [PERSON] за життя на праві приватної власності належало 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Катеринопільського виробничого відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 25.12.2009 року № 24920240, та земельна ділянка площею 2,0599 га (кадастровий номер 7124082600:01:001:0268), розташована за межами населеного пункту Здобутківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.08.2010 року серії ЯП № 219881. За змістом заповіту, посвідченого 03.07.2015 року державним нотаріусом Ватутінської міської державної нотаріальної контори Тетерською К.В., [PERSON] , [INFO] , на випадок смерті заповів все належне йому майно, що буде йому належати на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право [PERSON] , [INFO] . Позивач 18.07.2019 року звернулась до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н.Б. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого діда [PERSON] , у зв`язку з чим 18.07.2019 року відкрито спадкову справу № 64478030. Крім того, нотаріусом 18.07.2019 року нотаріально засвідчено відмову [PERSON] від прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи. Постановою нотаріуса від 18.07.2019 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) у зв`язку з тим, що нею пропущено строк прийняття спадщини, та рекомендовано у судовому порядку вирішити питання щодо продовження строку прийняття спадщини. Факт перебування [PERSON] поза межами території України у період часу з 24.01.2019 року по 17.06.2019 року підтверджується наказом ТОВ «Центр рекреаційно-оздоровчого плавання» від 21.01.2019 року № 1-к, листом-відрядження, а також відмітками у закордонному паспорті [NUMBER] , виданому позивачу 23.05.2017 року сервісним центром № 8025. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Положеннями ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до змісту ст.ст. 1220, 1270 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу її відкриття. Положеннями ст.ст. 1269, 1272 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав таку заяву, то він вважається таким, що не прийняв спадщину. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція та практика Європейського суду з прав людини, при розгляді справ судами застосовується як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини численними рішеннями (у справах «Воловік проти України», «Копецький проти Словаччини», «Суханов та Ільченко проти України», «Беєлер проти Італії» та інших) сформувала позицію, що поняття «майно» та «власність», які міститься у ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, є значно ширшим, ніж закріплено у ст. 41 Конституції України та чинному ЦК України, та мають автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, певні інші права та інтереси, які становлять майно, можуть також розглядатись як «право на власність» та відповідно як «власність» для цілей цієї статті. Крім іншого, до майна у розумінні Конвенції належать також визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування правом. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Таким чином, характеристика очікувань як легітимних поєднує у собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй субєктивного права, 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин. Таким чином, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя. З огляду на вказане, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, її право на спадщину у розумінні Конвенції та практики ЄСПЛ слід розцінювати як право на «законне очікування» майна, яке входить до її складу, суд, враховуючи поважність пропуску позивачем строку прийняття спадщини, оскільки вказане зумовлено її тривалим перебуванням у цей період часу за межами України у зв`язку з професійною діяльністю, задовольняє позовні вимоги, та вважає за доцільне визначити [PERSON] додатковий строк 6 (шість) місяців, який, на переконання суду, є достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини, перебіг якого рахується після вступу рішення в законну силу. Крім вказаного, задовольняючи позовні вимоги, суд враховує відсутність заперечень щодо задоволення позову зі сторони відповідача, а також те, що визначення додаткового строку позивачу для прийняття спадщини не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Водночас з урахуванням позиції позивача щодо залишення судових витрат по сплаті судового збору за нею, суд не стягує їх з відповідача на користь позивача. Крім того, вирішуючи питання про судові витрати суд вважає, що у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, а саме 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп., сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 16.09.2020 року № 0.0.1837251116.1, підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету, оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті. На підставі викладеного,

Outcome: approved