Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 22 липня 1998 року, вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. До повноліття сина, на підставі рішення суду, відповідач сплачував аліменти на його утримання. З 01.09.2014 року син студент Кіровоградського національного технічного університету, термін навчання до 30.06.2018 року. Добровільно відповідач не бажає приймати участі в утриманні сина в період його навчання. Вважає, що відповідач повинен, і має можливість, утримувати свого сина до закінчення ним навчання. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, з дня подання заяви і до закінчення навчання, стягнути з нього судовий збір. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, але просив відстрочити стягнення аліментів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, і разом з тим такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьком [PERSON], [INFO], є відповідач. Повнолітній син сторін проживає з матір'ю, тобто позивачем з 01.09.2014 року є студентом І-го курсу Кіровоградського національного технічного університету денної форми навчання. Термін навчання - по 30.06.2018 року. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчатися і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років з умовою, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років і продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи син відповідача навчається на І-му курсі І-го курсу Кіровоградського національного технічного університету денної форми навчання. Термін навчання - по 30.06.2018 року. Обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов'язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати своєму повнолітньому сину матеріальну допомогу на період його навчання, а саме до 30.06.2018 року, також суд визначає сплату аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ст.ст.191, 198, 199 СК України,

Outcome: partial