Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.03.2012 вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 210. В шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, пізні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства і виховання дитини. Спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені та з грудня 2017 проживають окремо, примирення з відповідачем неможливе, спір про поділ спільного майна відсутній. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням добровільно надавати їй кошти на утримання дитини, однак відповідач ухиляється від добровільної допомоги, участі у вихованні дитини не приймає, та всі обов'язки щодо утримання, щодо виховання дитини вона несене самостійно, тому просить оскільки сім'я розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача аліменти в розмірі на утримання дитини в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і до досягнення дитини повноліття, визначити місце проживання доньки, змінити прізвище на дівоче [PERSON] та стягнути на її користь судові витрати . Позивачка в судовому засіданні пррсила шлюб розрвати, змінити прізвище на [PERSON], уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів на її користь на утримання доньки, а саме стягнути її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитиною і до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 24.03.2012 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 210, в шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 ч. 1 Сімейного кодексу України передбачено частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 71 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК України. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони шлюбні стосунки не підтримують з грудня 2017 та поновлювати їх наміру не мають, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу . Позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення, тому суд вважає стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і до досягнення дитини повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України), позивач до суду звернулася 21.10.2016. Відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Таким чином, після розірвання шлюбу, місце проживання дитини є місце проживання того з батьків з ким вона проживає. Оскільки дитина мешкає з матір'ю і відповідач-батько дитини не заперечує проти подальшого проживання дитини з матір'ю, суд вважає за можливе позовні вимоги в цій частині задовольнити. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових збору, він стягується з другої сторони в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. До стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 704,80 грн. Також до стягнення з відповідача на користь позивача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн., що підтверджено квитанцією № 0.0.984675063.1 від 13.03.2018

Outcome: approved