Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 21 лютого 2015 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого 25 травня 2015 року народилися дитина: [PERSON]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, посилається на той факт, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з останнього аліменти на її користь в розмірі 900 грн. на утримання дитини, а також змініти прізвище дитини на її дівоче «Зинич». У судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 лютого 2015 року, від якого 25 травня 2015 року у сторін народилися дитина: [PERSON]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися з червня 2015 року, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо, тому суд вважає що вимоги позивача в частинні розірвання шлюбу зі зміною прізвища на дошлюбне є обґрунтованими. Крім того, судом встановлено, що після фактичного припинення шлюбних стосунків дитина постійно проживає разом з позивачем, відповідач на утримання спільної дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обовязку щодо утримання дитини обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є дещо завищений. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 800,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 30 травня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.148 Сімейного Кодексу України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. Зважаючи на вік дитини, а також відсутність належних та допустимих доказів спору між сторонами з питання зміни прізвища дитині, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині є безпідставними.

Outcome: partial