Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 25.07.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Миколаєва Миколаївської області, актовий запис № 456. Позовні вимоги мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин несумісності характерів та відсутності взаєморозуміння. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживатиме разом з нею. Подальше спільне життя та збереження сімї неможливе. У судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду надали письмові заяві в яких просили справу розглянути за їх відсутності та розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із позовної заяви встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені та подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Крім того, сторони наполягають на розірванні шлюбу, що підтверджується їхніми заявами. Шлюб між сторонами зареєстрований 25.07.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Миколаєва Миколаївської області, актовий запис № 456, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 014808. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (Свідоцтво про народження серії І-ФП № 033046). Відповідно до частини 3 статті 105\~ СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~статті 110 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (статті 110 СК України). Відповідно до частини 2\~статті 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги відсутність ведення сторонами спільного господарства та фактичне припинення між ними сімейних відносин, а також те, що подальше спільне життя сторін, як подружжя, та збереження шлюбу між ними буде суперечити їхнім інтересам, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення. У звязку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду з позовом в частині розірвання шлюбу. Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved