Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона та відповідач [PERSON], 02 листопада 2013 року зареєстрували законний шлюб, про що виконкомом Майської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області було зроблено відповідний актовий запис №13 та видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], 05 квітня 2014року народження, яка мешкає разом з нею. Основна причина розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між нею та [PERSON] взаєморозуміння і довір'я. На теперішній час вони майже не спілкуються та не мешкають однією сім'єю понад шість місяців. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя їх з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам.У звязку з цим, просить розірвати з відповідачем шлюб. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала суду заяву у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча двічі належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення та списком згрупованих поштових відправлень, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя та наявність неповнолітніх дітей , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб серія 1-КИ № 262077, згідно якого 02.11.2013 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]В.(а.с.7); копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія 1-КИ № 480986 (а.с.8). Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони з сумісно не проживають понад шість місяців, припинили шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство, спілкування, проживають окремо, спільне життя поміж ними не складається, через відсутність між ними взаємопорозуміння, сторони втратили один до одного почуття любові та взаємоповаги, розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved