Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов'язати відповідача внести в її трудову книжку запис про призначення її з 20.08.1991 року на посаду педагога організатора Гутянської неповної середньої школи та провести перерахунок її заробітної плати за період з 25.10.2011 р. по 31.05.2014 р. В обґрунтування позову покликається на, що наказом від 01.08.1991 року її було призначено на посаду старшої піонервожатої Гутянської НСШ. В послідуючому замість цієї посади було введено посаду педагога-організатора, на якій вона і працювала до переведення її на посаду вчителя образотворчого мистецтва в травні 2003 року. Проте, наказу про переведення її на цю посаду не було видано і запису в трудову книжку не було внесено. В зв'язку з цим цей період роботи не зараховано до її педагогічного стажу. На звернення до відповідача про внесення відповідного запису в її трудову книжку їй було відмовлено. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та з аналогічних підстав. Просять позов задоволити. Представники відповідача позов не визнали та пояснили, що позивач працювала на посаді старшої піонервожатої Гутянської НСШ і заяви про переведення її на посаду педагога-організатора не подавала. Крім того, на той час у позивача була відсутня педагогічна освіта і вона не могла працювати на посаді педагога-організатора, оскільки, кваліфікаційними вимогами для призначення на цю посаду передбачено наявність вищої освіти. Також завили клопотання про застосування строків позовної давності. Просять в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін і свідка, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивача згідно наказу № 61-Кп.3 від 01.08.1991 року було призначено на посаду старшої піонервожатої Гутянської НСШ і вона приступила до роботи з 20 серпня 1991 року. Наказом відділу народної освіти Костопільського району від 4 лютого 1992 року було передбачено перейменувати посаду старшої піонервожатої на педагога-організатора та зобов'язано директорів шкіл внести відповідні зміни в записах в трудові книжки. Згідно наказу по Гутянській НСШ № 18 від 29.08.1992 року «Про розподіл тижневого навантаження вчителів школи» посада позивача вказана як педагог-організатор. В зв'язку із народженням дитини з листопада 1993 року позивач перебувала у відпустці по вагітності і родах і при прийнятті на час її відпустки іншого працівника посада була вказана як педагог-організатор, що стверджується наказом по Гутянській НСШ № 43 від 01.11.1993 року. Також наказом по відділу освіти від 1 березня 1994 року позивачу була надана відпустка по догляду за дитиною як педагогу-організатору. Частиною четвертою статті 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. На підставі наведеного суд вважає встановленим, що позивач дійсно з 1992 року працювала на посаді педагога-організатора Гутянської НСШ. Разом з тим, відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Судом встановлено, що позивачка звернулась до суду за захистом порушених прав з пропуском встановленого законом строку, про що було заявлено відповідачем в судовому засіданні, і належних поважних причин пропуску цього строку вона не навела. Натомість з пояснень позивачки, наданих нею в судовому засіданні, вбачається, що їй достеменно було відомо про відсутність в трудовій книжці запису про роботу на посаді педагога-організатора при звільненні ще в 2003 році. Останній запис про ознайомлення позивача із записами в трудовій книжці датований 25 жовтня 2011 року. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не визнає поважними причини пропуску позовної давності. До суду за захистом порушеного права позивач звернулася лише 04.06.2014 року, клопотання про поновлення строку позовної давності не заявляла, а представник відповідача зробила заяву про пропущення позивачкою строку звернення до суду. За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed