Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2014 є власником житлового будинку [ADDRESS] . У зазначеному будинку крім позивача також зареєстрований син колишніх власників будинку - відповідач [PERSON] , який там не проживає з 2011 року, місце його фактичного проживання не відоме. Посилаючись на вищевказане, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним будинком, а судові витрати по справі віднести на її рахунок. У судове засідання позивач не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та своїм правом на подачу відзиву на позов не скористався. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді справи. З`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань. На підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2014 позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 6-7, 8). В силу ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї та інших осіб. За змістом цієї правової норми право власника будинку, членів його сім`ї та інших осіб користуватись цим помешканням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок, а із припиненням права власності особи втрачається й право користування приміщенням. Відповідно до п. 11 зазначеного договору купівлі-продажу, його сторони домовилися, що продавець зобов`язується в строк до 25.08.2014 звільнити житловий будинок від речей домашньої обстановки і вжитку та зняти з реєстраційного обліку осіб, які в ньому проживають. Однак відповідач залишається зареєстрованим у вказаному будинку та з 2011 року в ньому не проживає, що вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, довідки про склад сім`ї від 01.03.2021, комісійного акту від 29.06.2021 (а.с. 9-11). Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що ними передбачено право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь- яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. За встановлених обставин, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що відповідач втратив право на користування будинком [ADDRESS] . Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved