Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з дійсною позовною заявою до відповідачів, в обґрунтування вимог зазначивши, що з відповідачем [PERSON] вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1996 року, вони мають спільних двох неповнолітніх дітей. 26.10.2000р. позивач з [PERSON] купили у [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджено договором купівлі-продажу. З цієї дати вони разом з дітьми проживали та були зареєстровані за цією адресою. У зв'язку з неприязними відносинами, що склались між позивачем та [PERSON], вони перестали проживати разом. Позивач переїхала проживати за іншою адресою, оскільки відповідач [PERSON] перешкоджав їй користуватись квартирою, змінив замок на вхідній двері а сам залишився проживати за цією адресою та в подальшому без згоди позивача вселив в квартиру [PERSON] У зв'язку з цим позивач просить суд постановити рішення, яким вселити її в квартиру [ADDRESS], зобов'язати відповідача [PERSON], негайно передати їй ключі від замка на вхідній двері будинку, виселити відповідача [PERSON] з зазначеної квартири, стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь сплачену суму судового збору. У судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, незважаючи на те, що належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в суді, про що свідчать повідомлення Свердловського відділення Укрпошти від 09.12.2013р., поважності причин своєї неявки до суду не надали, заяв про неможливість розгляду справи за їх відсутністю до суду також не надходило. Позивач відповідно до вимог ст.224 ЦПК України звернулася до суду з заявою про слухання справи за відсутністю відповідачів та винесення заочного рішення у справі. Суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України розглянути справу за відсутністю відповідачів на підставі наявних у справі доказів, оскільки в матеріалах справи знаходиться достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.ст.8, 124 Конституції України, ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у рівних частках є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 26.10.2000р., посвідченим приватним нотаріусом Свердловського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON]. Відповідно до будинкової книги на цю квартиру, вони значаться зареєстрованими за цією адресою. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Оскільки позивач не має вільного доступу до квартири [ADDRESS], співвласником якої вона є, вимоги щодо її вселення до вказаної квартири та надання їй ключів від замка на вхідній двері квартири є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Між тим, вимоги позивача щодо виселення з квартири [ADDRESS] [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що вона проживає за цією адресою. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 229,40 грн, оскільки внаслідок його неправомірних дій позивач змушена звертатися до суду для захисту порушеного права та нести матеріальні витрати. На підставі ст.ст.16,316,319,321,382,386 ЦК України,

Outcome: partial