Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до ДП «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об`єктів Київського регіону», в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог 28.01.2019, просить стягнути з відповідача компенсацію за втрату частини доходів за час затримки виплати заробітної плати в сумі 24407,44 грн. та середній заробіток за час затримки при звільненні у розмірі 188739,51 грн. Свої вимоги обґрунтувала наступним. З червня 2016 року позивач перебувала у трудових відносинах з ДП «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об`єктів Київського регіону» та обіймала посаду начальника планого-договірного відділу, а з 30.11.2016 була призначена виконуючим обов`язки заступника директора загальних питань. 31.07.2017 позивач була звільнена з займаної посади за угодою сторін. Проте, при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку. Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 08.11.2017 з відповідача на її користь стягнуто 115827,17 грн. заборгованості по заробітній платі. Даний судовий наказ набрав чинності 28.12.2017, однак станом на дату пред`явлення позову до суду виконаний не був. Ухвалою судді від 07.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, відзиву на адресу суду не надіслав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні обставини. 01.06.2016 позивача [PERSON] було прийнято на роботу в ДП «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об`єктів Київського регіону» на посаду начальника планового-договірного відділу, про що свідчить наказ підприємства № 62-к від 27.05.2016. Наказом відповідача № 67-к від 30.11.2016 [PERSON] з 01.12.2016 призначено виконуючим обов`язки заступника директора з загальних питань. Наказом відповідача № 72-к від 31.08.2017 [PERSON] звільнено з займаної посади за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні з позивачем не був проведений повний розрахунок та не були виплачені належні їй кошти. Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 08.11.2017 з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 115827,17 грн. 27.12.2018 ДП «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об`єктів Київського регіону» сплатило на користь позивача заборгованість у розмірі 115827,17 грн. (а.с. 93). Відповідно до ч. 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що 31.08.2017 позивач була звільнена з посади виконуючого обов`язки заступника директора з загальних питань, в день звільнення виплата позивачу всіх належних сум здійснена не була, фактичний розрахунок з позивачем проведений 27.12.2018. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. Згідно з п.п. 2, 3 вказаного Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Відповідно до абз. 1 п. 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а увипадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Період затримки розрахунку позивача тривав з 01.09.2017 по 27.12.2018, тобто 331 робочих днів. Згідно з розрахунком позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 188739,51 грн. Суд погоджується з таким розрахунком та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток у сумі 188739,51 грн. без виключення сум відрахування на податки та інші обов`язкові платежі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно з ст.ст. 2,3 цього Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно з п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Сума компенсації, нарахована позивачем, складає 24407,44 грн. Такі вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у розмірі та з підстав, зазначених вище. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави 2131,47 грн. судового збору. З викладеного,

Outcome: approved