Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що є власником квартири № 66 по вул. М.Грушевського (Котовського), 73 в м. Черкаси, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.07.2012. Зазначила, що відповідач [PERSON] є її колишньою невісткою та в даний час чужа для неї людина. Вказала, що після розірвання стосунків з її сином, відповідачка у 2017 році зібрала свої речі і виїхала з квартири, і більше за місцем реєстрації не зявлялася, витрати повязані з утриманням квартири не несе. Тому, вона змушена нести додаткові витрати, повязані з надлишковою оплатою комунальних послуг. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 66 по вул. М.Грушевського (Котовського), 73 в м. Черкаси. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.11.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка не зявилася, її представник - адвокат [PERSON] скерувала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила суд задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не зявилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена, із заявами до суду не зверталася. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З письмової згоди представника позивачки, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 17.07.2012, посвідченому державним нотаріусом [PERSON], на праві власності належить квартира № 66 по вул. М.Грушевського (Котовського), 73 в місті Черкаси. Згідно з довідкою з місця проживання № 16777-01-10 від 14.09.2018 за адресою [ADDRESS] станом на 14.09.2018 зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для особистого проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.391\~ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Факт не проживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою підтверджується актом опитування сусідів № 156 від 28.09.2018 року, згідно з яким [PERSON] зареєстрована у [INFO], але з 01 вересня 2017 року фактично у квартирі не проживає. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР,\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Стаття 71 ЖК України визначає строки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, а саме: при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з\~ст. 72 Житлового Кодексу України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] тривалий час не проживає у спірній квартирі, не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, суд вважає за необхідне визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує матеріальний стан позивача, яка самостійно несе тягар утримання майна. Визнання відповідача такою, що\~втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації.

Outcome: approved