Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення аліментів за період з 19 листопада 2019 року по 31 жовтня 2020 року в сумі 50437,80 грн, три проценти річних в зв`язку із заборгованістю в розмірі 655,23 грн та витрати від інфляції в розмірі 624,59 грн, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 3500 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2020 року було змінено спосіб стягнення аліментів, які стягувалися у твердій грошовій сумі, на ј частину від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2019 року. Відповідач аліменти не сплачував, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 22963,68 грн станом на 31 серпня 2020 року. За період з 19 листопада 2019 року по 30 жовтня 2020 року розмір неустойки (пені) відповідно до ст.196 СК України становить 50437,80 грн. Нарахування інфляційний втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання, тому з відповідача належить стягнути 3 % річних у зв`язку із заборгованістю в розмірі 655,23 грн та витрати від інфляції в розмірі 624,59 грн. Ухвалою від 4 грудня 2020 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 15 лютого 2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в позовних вимогах відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначає, що позивач не проживає за адресою, вказаною як її місце проживання в позовній заяві, оскільки знята з реєстраційного обліку ще в 2015 році. Твердження про несплату ним аліментів на доньку не відповідає дійсності, оскільки в період вересень 2019 року - серпень 2020 року він сплачував аліменти в розмірі 400 грн щомісячно. Ці платежі не враховані державним виконавцем при складанні довідки та приховані позивачем як отримувачем аліментів. Про рішення суду від 21 липня 2020 року він дізнався тільки з позовної заяви, так як на суді присутній не був. [INFO] у його цивільної дружини народилася донька [PERSON] і її утримання потребує значних фінансових витрат з його сторони. Заборгованість зі сплати аліментів згідно довідки державного виконавця становить 22963,68 грн, а позивач просить стягнути неустойку (пеню) в розмірі 50437,80 грн, що суперечить ст.196 СК України, відповідно до якої суд може стягнути не більше 100 % заборгованості. В судове засідання позивач не з`явилася. 10 березня 2021 року суд отримав заяву представника позивача [PERSON] про проведення розгляду справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач не знав про зміну способу стягнення аліментів. Крім того, в той час у нього народилася дитина, а тому не міг вчасно сплачувати аліменти на доньку. Просить в задоволенні позову відмовити та зменшити розмір витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не надано акта виконаних робіт. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю (позивачем). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 172254 від 1 вересня 2020 року, здійсненим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) М.Адашинським, встановлено, що відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2020 року у справі № 569/8618/19 про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 квітня 2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2019 року. Заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 31 серпня 2020 року становить 22963,08 грн. за період з листопада 2019 року по серпень 2020 року. Відповідач у зазначений період здійснював сплату аліментів, що підтверджується копіями квитанцій про сплату, однак такі суми не були враховані державним виконавцем при проведенні розрахунку заборгованості. 9 березня 2021 року відповідач надав суду новий розрахунок № 43901 заборгованості зі сплати аліментів, здійснений державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) М.Адашинським з урахуванням сплачених [PERSON] аліментів на користь позивача, за яким заборгованість станом на 1 вересня 2020 року за період з листопада 2019 року по серпень 2020 року становить 19427,43 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч.2 ст.196 СК України). Покликання відповідача на неспроможність через фінансовий стан сплачувати аліменти у присудженому рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2020 року розмірі, не заслуговують на увагу, оскільки вказана обставина жодними належними та допустимими доказами не доведена. Відповідач працездатний, інвалідності не має, інших утриманців не має, а тому відсутність постійного заробітку не може розглядатися як підстава звільнення від відповідальності за прострочення сплати аліментів. Не є такою підставою і необізнаність відповідача про судове рішення, яким змінено спосіб стягнення аліментів. Відповідач як боржник у виконавчому провадженні міг скористатися передбаченими ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» правами сторін виконавчого провадження, зокрема правом ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження. Доводи відповідача щодо перебування на його утриманні доньки [PERSON] , [INFO] , суд до уваги не приймає, оскільки у свідоцтві про її народження батьком зазначений [PERSON] . За таких обставин суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки (пені). За розрахунком позивача розмір пені за період з 19 листопада 2019 року по 30 жовтня 2020 року становить 50437,80 грн. Однак, беручи до уваги розрахунок заборгованості за спліти аліментів, який проведений державним виконавцем з урахуванням сплачених відповідачем аліментів, розмір неустойки (пені) за вказаний період становитиме 43494,84 грн. Враховуючи, що розмір неустойки (пені) перевищує 100 відсотків заборгованості за аліментами, стягненню з відповідача підлягає неустойка (пеня) в розмірі 100 відсотків заборгованості - 19427,43 грн., отже, позовну вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів належить задовольнити частково. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини сторін у справі регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно із ст.8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Норми Сімейного кодексу України щодо відповідальності за невиконання зобов`язань зі сплати аліментів шляхом стягнення передбаченої ст.196 СК України неустойки (пені), є спеціальними відносно норм Цивільного кодексу України, якими встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідальність платника аліментів у вигляді сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних передбачена в ч.4 ст.196 СК України лише за прострочення сплати додаткових витрат на дитину з вини платника. Оскільки у відповідача вникла заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, а не прострочення сплати додаткових витрат на дитину, підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.625 ЦК України відсутні, так як відповідальність за виникнення заборгованості зі сплати аліментів встановлена нормами спеціального закону (СК України). Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення сплати аліментів безпідставні, а тому в їх задоволення необхідно відмовити. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України належить стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Представник позивача [PERSON] уповноважений здійснювати правничу допомогу в Рівненському міському суді Рівненської області в інтересах [PERSON] , що підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВК № 1005011 від 16 листопада 2020 року та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН № 1120 від 27 грудня 2019 року. До позовної заяви долучено договір про надання правової (правничої) допомоги адвокатом від 16 листопада 2020 року, додаткова угода № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги адвоката від 16 листопада 2020 року та розрахунок витрат, пов`язаних з наданням послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 16 листопада 2020 року, який містить опис послуг, виконаних адвокатом, та часу, витраченого на надання цих послуг. Оплата послуг адвоката підтверджується квитанцією № 0.0.1906821250.1 від 16 листопада 2020 року про сплату позивачем на рахунок АБ «Мазурок В`ячеслава» 3500 грн згідно договору та додаткової угоди № 1 від 16 листопада 2020 року. Оскільки вказані докази підтверджують факт надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial