Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, третіх осіб про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням-квартирою, в якій зазначає, що 21 листопада 1989 року згідно з ордером на житлове приміщення № 102779, виданим на підставі рішення міськвиконкому Лозівської міської ради від 21 листопада 1989 року їй було виділено на сім'ю з трьох чоловік двокімнатну квартиру загальною житловою площею 29,37 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. На той час до складу її сім'ї входили крім неї, [PERSON], її дочки [PERSON] та [PERSON]. Пізніше за цією ж адресою зареєструвався і її на той час чоловік [PERSON]. Але 29 серпня 1995 року їх шлюб з [PERSON] розпався. Останній добровільно покинув квартиру, в якій до цього часу залишається зареєстрованим, перевіз всі особисті речі, ніхто перепони у його проживанні не чинив, витрати по утриманню житла ніякі не несе, комунальні платежі не сплачує. Отже, в указаній квартирі [PERSON] не проживає з 1995 року по теперішній час. Реєстрація відповідача за вказаною вище адресою робить неможливим оформлення субсидії по оплаті комунальних послуг та спричиняє нарахування комунальних послуг, якими відповідач не користується, але вона повинна сплачувати з вини відповідача, неможливо провести приватизацію спірної квартири, тощо. Вона є інвалідом ІІ групи по зору, отримує невелику пенсію, через неможливість оформити субсидію, створилися борги по оплаті комунальних послуг. Ніхто ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинив, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався. В даному випадку відповідач відсутній за місцем реєстрації свого місця проживання більше гарантованих законодавством строків збереження за тимчасово відсутнім наймачем права на житло. На підставі викладеного вище, позивач просить суд визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням-квартирою [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в ній без поважних причин понад шість місяців. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю - адвокат Цувіна О.О. у судове засідання не з'явилися, однак надали до суду письмові заяви, в яких просять розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, у разі неявки відповідача просять винести заочне рішення на підставі наявних доказів (а.с. 40-44). Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю (а.с. 69). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що з позовними вимогами згодна, просить позов задовольнити в повному обсязі, у зв'язку з сімейними обставинами слухати справу за її відсутності і в судові засідання її не викликати (а.с. 68). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] та членам її родини - дочкам [PERSON], [PERSON] згідно ордеру на житлове приміщення № 102779 від 21.11.1989 року, було надано ізольовану квартиру [ADDRESS] (а.с. 13). Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірвано 29 серпня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 14). Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області від 08.12.2015 року та відповіді на запит суду Лозівського РВ ГУДМС України в Харківській області №№ 41/93, 41/94 від 04.01.2016 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач [PERSON], відповідач - [PERSON], третя особа - [PERSON] (а.с. 18, 33-34). У відповідності до ст. 71 ч. 1 Житлового Кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З огляду на правові позиції п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 (зі змінами), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] в 1995 році добровільно виїхав з означеної квартири та проживає за іншою адресою: [ADDRESS]. Крім того, факт не проживання з 1995 року відповідача [PERSON] за місцем реєстрації підтверджується поясненнями сусідів квартир № 43 - [PERSON], № 50 - [PERSON] (а.с. 20-28). Вищезазначені докази підтверджують відсутність [PERSON] в квартирі з 19955 року і не оспорюються відповідачем. Отже, в указаній квартирі [PERSON] не проживає з 1995 року по теперішній час. Останній добровільно покинув квартиру, в якій до цього часу залишається зареєстрованим, ніхто перепони у його проживанні не чинив, витрати по утриманню житла ніякі не несе, комунальні платежі не сплачує. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом строки, провадиться у судовому порядку. У зв'язку з вищенаведеним, суд вважає, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], понад шість місяців без поважних причин, а тому він втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору як інвалід ІІ групи (а.с. 9), то суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved