Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 30.08.2008 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей : доньку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею. З 2014 року між ними стали відбуватися сварки, а з часом це стало регулярною подією та переросло у гучні скандали, під час яких відповідач кричить, лається, вживаючи нецензурні вислови, а потім став застосовувати до неї насилля та наносити удари. Це відбувалося в присутності дітей. Така поведінка відповідача дуже негативно впливає на стан здоровя усіх членів родини. 21.07.2017 року відповідач забрав свої речі та пішов з родини. Позивач вважає, що їх сімя розпалася і примирення між ними неможливе, оскільки подальше перебування у цьому шлюбі шкодить її та інтересам дітей. У звязку з цим, позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. Судові витрати поскласти на відповідача. До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище : «Цимарь». Судові витрати просила з відповідача не стягувати. До початку судового засідання відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб серія 1-КИ № 113877, згідно якого 30.08.2008 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу : «Цимарь»; копіями свідоцтв про народження [PERSON], 16.02.2009 року народженя, серія 1-КИ № 217774; [PERSON], [INFO], серія І-КИ № 462781, з яких вбачається, що їх батьками є сторони по справі; довідкою Василівської сільської ради від 27.07.2017 року, згідно якої [PERSON] має на утриманні двох малолітніх дітей : [PERSON], [PERSON]; копією паспорта [PERSON], серія АН № 736103; копією паспорта [PERSON], серія АК №422514. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved