Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з 24.09.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними припинені з листопада 2017 року, до березня 2018 року вони з відповідачем намагалися зберегти свою сім'ю, однак це не вийшло. Спільного господарства не ведуть, мешкають за різними адресами. Основна причина розпаду сім'ї - постійні суперечки, внаслідок чого між ними відсутнє взаєморозуміння і довір'я. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач зазначає, що за таких обставин вони з відповідачем не мають наміру зберегти шлюб, причини які спонукають на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], укладений 24.09.2016 року, витребувати у [PERSON] оригінал свідоцтва про шлюб, судові витрати залишити за ним. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, з дати подання позовної заяви примирення з відповідачем не відбулося та не можливо, з відповідачем мешкають за різними адресами більше семи місяців, спільного господарства не ведуть, просить позов задовольнити та розглянути справу без його участі, строк на примирення не давати, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 18). Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, спір про поділ майна подружжя відсутній, дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, просить справу розглянути без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 24 вересня 2016 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 114 (а.с. 8, 20). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 02 лютого 2017 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 9). Між сторонами немає взаєморозуміння, поваги, спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують, проживають окремо. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як відповідач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У батьків малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], відсутній спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, а тому суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дитини разом з матір'ю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved