Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому вказала, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], матеріальну допомогу на утримання дитини не виплачує, угоди про розмір та добровільну сплату аліментів на утримання дитини між ними не досягнуто, у звязку з чим позивач звернулась до суду. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, про час та день слухання справи був завчасно сповіщений. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивности, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 115119, виданого 24.02.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану ЗМУЮ, актовий № 218, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.\~\~\~\~ На підставі ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, до повноліття дитини, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в доход держави в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved