Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 01.09.2006 року вона перебуває з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та буде проживати з нею після розірвання шлюбу. Сумісне життя з відповідачем не склалося оскільки вони мають різні погляди на життя та виховання дитини, відсутнє порозуміння щодо ведення домашнього господарства, сімейного бюджету. На даний час шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. В зв'язку з чим просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі; після розірвання шлюбу просить залишити прізвище [PERSON]; стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору при подачі позову до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав на адресу суду відзив на позову заяву, в якому просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно з ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Матеріалами справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 вересня 2006 року в відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 01 вересня 2006 року, актовий запис № 282. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 06 червня 2008 року, яка після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем, а відповідач надаватиме матеріальну допомогу на її утримання за рішенням суду. На даний час сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, між ними відсутнє порозуміння щодо ведення домашнього господарства, сімейного бюджету, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не має. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням клопотання позивача, суд після розірвання шлюбу залишає позивачу прізвище [PERSON]. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, судові витрати, сплачені нею при подачі позовної заяви до суду у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved