Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрована, але з 2009 року не проживає відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою ЖБК «Україна» № 167 від 26.09.2015 року, у зв'язку з чим вона не в змозі повною мірою реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Від позивача у судове засідання надійшла заява, згідно якої вона позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, розглядати справу у її відсутності та в разі неявки до суду належним чином повідомленого відповідача ухвалити по справі заочне рішення (а.с.25). Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності та заперечень проти позову не надавала, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи (а.с.19,24), оскільки відповідно до ч.5 ст.74 ЦК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача, відповідача та представника третьої особи за наявними у справі доказами. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS] області, яка згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № [NUMBER] від 18.08.2015 року на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08.06.2015 року належить позивачу по справі - [PERSON] (а.с.3-8). У зазначеній квартирі згідно даних адресно-довідкової картотеки Чугуївського РВ ГУ ДМС України в Харківській області № 48/4305 від 04.12.2015 року та довідки ЖБК «Україна» № 166 від 26.09.2015 року зареєстрована сестра позивача [PERSON] - відповідач по справі [PERSON] (а.с.11,15). Згідно довідки ЖБК «Україна» № 167 від 26.09.2015 року [PERSON] дійсно зареєстрована, але не мешкає у зазначеній квартирі з 2009 року (а.с.11). Таким чином суд вважає, що відсутність відповідача понад рік свідчить про те, що [PERSON] добровільно залишила спірне житлове приміщення. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачами доказів та відповідно до ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач [PERSON] відсутня в спірному житловому приміщенні понад рік без поважних причин, і визнає її такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, та відсутня будь-яка домовленість між сторонами з цього приводу. На підставі викладеного та

Outcome: approved