Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що [INFO] року помер її батько, [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований в [ADDRESS] Після смерті батька мати, [PERSON], проживаючи разом з батьком на день його смерті фактично прийняла спадщину, але не оформила її. [INFO] року мати також померла. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, але тільки на земельну ділянку площею 13,6487 га. А у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Просить суд встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті батька, [PERSON] та визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилася, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно технічного паспорту, виданого КП «Великоновосілківське РБТІ» Донецької області 15.05.2014р., домоволодіння по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON]. помер [INFO] року в селі Бурлацьке Великоновосілківського району Донецької області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконкомом Шевченківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області 16 квітня 2014 р. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Гурова, 32 в селі Бурлацьке Великоновосілківського району Донецької області . Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON]. є його донька, [PERSON], позивач у справі, що підтверджується свідоцтвами про народження на укладення шлюбу. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Законом України «Про власність». Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність», яка передбачає підстави виникнення права власності, праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок спадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до п.1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка діяла на час завершення будівництва спірного майна, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації. Таким чином, право власності на спірне домоволодіння набуте і оформлене у передбаченому законодавством, яке діяло на час завершення будівництва, порядку, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі і визнає за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька. Вимоги позивача про встановленню факту прийняття спадщини позивачем спадщини після смерті батька не підлягає задоволенню і підлягає залишенню без розгляду, так як дана вимога підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Outcome: partial