Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину в період догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, який обґрунтувала тим, що 05.02.2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], від якого у них 20.09.2014 року, народилась дочка [PERSON], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона самостійно не в змозі сама забезпечити нормальних умов для існування та розвитку дитини, сама потребує матеріальної допомоги відповідача. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому просила суд присудити до стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дочкою трьохрічного віку до 20.09.2014 року. В судове засідання позивач не з'явилася, до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, де зазначила, що заявлені вимоги підтримує просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, в заяві, яку адресував суду зазначив, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі, розгляд справи просив проводити у його відсутність. Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі скористались наданим їм правом на розгляд справи у їх відсутність, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому, проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про таке. 05 лютого 2014 року сторони уклали шлюб з [PERSON], який було зареєстровано виконавчим комітетом Сиваковецької сільської ради, Липовецького району, Вінницької області, актовий запис № 1, на що вказує свідоцтво про шлюб серія І-АМ № 143841, видане виконавчим комітетом Сиваковецької сільської ради ( а. с. 5) . 20.09.2015 року від шлюбу з відповідачем народилася дочка [PERSON], батьками дитини є сторони спору, що вбачається із свідоцтва про народження серія І-АМ № 143841 (а. с.4). Дитина проживає разом з матір'ю за адресою: вулиця Наливайка 37, смт. Турбів, Липовецького району, про що свідчить довідка Турбівської сільської ради від 03.11.2015 року за № 5385 ( а. с. 6). Зі змісту ст.180 ч.1 СК України слідує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст. 181 ч.2 СК України). Відповідно до ст. 84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що дочці ще не виповнилось три роки, у позивача виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання їх спільної дитини та на її утримання. Відповідно до ст. 80, 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, дружини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Обставини щодо наявності у відповідача офіційного місця роботи та отримання ним регулярно заробітної плати сторонами спору визнавались, а відтак не підлягають доказуванню в силу правил ст.61 ЦПК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує (ст. 182 ч.1 СК України): стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як слідує зі ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.2 СК України). Приймаючи до уваги визнання відповідачем наведених у позові обставин, його офіційне працевлаштування, а також з урахуванням усіх обставин, які визначені ст.182 СК України, що були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дружини до досягнення трирічного віку дочкою, тобто у розмірі запропонованому позивачем. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, який не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову, а згідно з положеннями визначеними ст.84 СК України, на дружину - до досягнення дитиною трирічного віку, а на дитину, відповідно до ст.181 СК України, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 88 ч. 1 та ч. 3 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати на правову допомогу та з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved