Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом у якому просить стягнути з відповідача борг по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 18\~345,58 гривень, стягнути з відповідача борг по сплаті аліментів на утримання дружини [PERSON] до досягнення сином трирічного віку у розмірі 11\~251,43 гривні, стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1500 гривень, стягнути судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 31 серпня 2011 року з відповідачем по справі зареєстровано шлюб. Під час проживання в шлюбі з відповідачем у них 30 грудня 2011 року народився син [PERSON]. Після народження сина відповідач різко змінив своє ставлення до неї та сина мотивуючи тим, що вона надмірно вимагає від нього приділення належної уваги щодо забезпечення необхідного матеріального та побутового рівня сім'ї. Пізніше шлюб було розірвано та після розірвання шлюбу відповідач повністю ігнорував батьківські обов'язки щодо участі в утриманні та вихованні сина [PERSON] та утримання її до досягнення сином трирічного віку. Також, відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11.03.2013 року з відповідача [PERSON] постановлено стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] по 800 грн., щомісячно до його повноліття та на утримання дружини [PERSON] по 500 грн., щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, проте відповідач незважаючи на відкрите примусове провадження за виконавчим листом по цивільній справі № 496/731/13-ц взагалі не сплатив жодної гривні і має заборгованість в розмірі 11\~251,43 гривні і по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] борг складає 18\~345,58 гривень, загальна сума 29597 гривень. Всі дії державного виконавця результатів не дали. На підставі викладеного просить задовольнити позов. Представником відповідача [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості по аліментах в якому просить провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 205 ЦПК України і обґрунтовує це тим, що відповідач щомісячно сплачував аліменти в частині, оскільки з об'єктивних причин не мав можливості сплачувати визначені аліменти у повному обсязі. Також, представником позивача за зустрічним позовом [PERSON] суду була надана зустрічна позовна заява про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та сплати пені, в які позивач по зустрічному позову просить звільнити [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами [PERSON] на утримання дитини у сумі 18\~345,58 гривень, на утримання її самої у сумі 11251,43 гривні, від сплати неустойки у сумі 1500 гривень, відповідно від сплати судових витрат у сумі 487,20 гривень повністю. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11.03.2016 протягом трьох років повинен був сплачувати [PERSON] щомісячно 1300 гривень, що до 30.12.2014 року складало 1300 грн. на 22 місяців, що дорівнює 28600 гривень. З урахуванням заробітної плати [PERSON] у розмірі 1500 грн. на 22 місяців, що дорівнює 33000 гривень, зрозуміло що протягом вказаного терміну на 4400 гривень неможливо існувати, оскільки щомісячно йому залишалося б по 200 гривень за умови, що мінімальний прожитковий мінімум станом на 01 січня 2013 року становив 1108 гривень. З посиланням на те, що [PERSON] отримував мінімальну заробітну плату мав кредитну заборгованість у сумі 1833,98 гривень, а також борг за лютий по сплаті аліментів у сумі 1300 гривень, то цілком об'єктивно не міг сплачувати встановлену суму судом у розмірі 1300 гривень, що перевищувала у 2013-2014 році розмір мінімальної заробітної плати у державі. Отже фактично [PERSON] повинен був сплачувати суму яку не міг заробити. Відповідач не ухилявся від сплати аліментів. Його матеріальне становище істотно змінилося в бік зменшення, оскільки змінився його сімейний стан. Він утримує нову сім'ю молодшого сина [PERSON] та його матір [PERSON]. Не має постійного джерела доходу, не має власного житла, заробляє на життя випадковими, нерегулярними та сезонними заробітками. У зв'язку з вказаним просить задовольнити зустрічну позовну заяву. Представником позивача за зустрічним позовом [PERSON] суду була надана зустрічна позовна заява про зменшення розміру виплачуваних аліментів на утримання дитини до її повноліття в якому просять зменшити розмір аліментів, сплачуваних [PERSON] на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 березня 2013 року у справі № 496/731/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та утримання дружини до 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на час звернення до суду складає 350 грн. Вимоги обґрунтовуються тим, що визначений вищезгаданим рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню в порядку статті 192 СК України, так як з часу призначення аліментів матеріальне становище [PERSON] істотно змінилось з бік зменшення, оскільки змінився його сімейний стан. Він утримує нову сім'ю, не має постійного джерела доходу, після розлучення з позивачем сплачував кредитну заборгованість, не має постійного місця роботи, не має власного житла, заробляє на життя випадковими, нерегулярними та сезонними заробітками. 29 лютого 2016 року від відповідача по зустрічному позову [PERSON] надійшло заперечення на зустрічні позовні заяви у якому просять в задоволенні позовних вимог заявлених в зустрічних позовах [PERSON] відмовити в повному обсязі посилаючись на умисне невиконання рішення суду про стягнення аліментів та реальної можливості сплати аліментів. Позивач у судовому засідання позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, у зустрічних позовах просила відмовити в повному обсязі. Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, у зустрічних позовах просив відмовити в повному обсязі. Відповідач зустрічні позови підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, у первісному позові просив відмовити в повному обсязі. Представника відповідача зустрічні позови підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, у первісному позові просила відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та зустрічний позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 31 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем по справі зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії 1-ЖД № 153460 від 31 серпня 2011 року, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що 31 серпня 2011 року в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис № 1128, який пізніше був розірваний рішенням суду. (а.с. 15). Під час проживання в шлюбі сторін 30 грудня 2011 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 292477 виданого виконавчим комітетом Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 16 січня 2012 року (а.с.8). Відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області по справі № 496/731/13-ц від 11.03.2013 року з відповідача [PERSON] постановлено стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] по 800 гривень, щомісячно до його повноліття, саме 30 грудня 2029 року та на утримання дружини [PERSON] по 500 грн., щомісячно до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, тобто до 30 грудня 2014 року починаючи з 13 лютого 2013 року (а.с. 16). 22 березня 2013 року по вказаному рішенні було видано виконавчий лист. (а.с. 17). Згідно до розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню вказаного виконавчого листа від 12 жовтня 2015 року, у період з 13.02.2013 року по 01.10.2015 рік боржник повинен був сплатити аліменти у загальному розмірі 18\~345,58 гривень. (а.с. 13). Відповідно до ч. 5\~ст. 124 Конституції України\~судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~\~ч. 1\~ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно до ч.3 ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідачу було відомо про зазначене вище рішення суду про стягнення з нього аліментів, (як відображено у тексті рішення суду - відповідач був присутнім в судовому засіданні при прийнятті рішення)\~ та про відкриття провадження за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів. \~\~\~\~\~ Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї\~Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~передбачене ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Виходячи з вказаних норм права, [PERSON] зобовязаний забезпечувати дитину та сплатити заборгованість по аліментах, але в частині сплати неустойки (пені) суд вважає що не можливо покласти на [PERSON] таку відповідальність, у звязку з тим, що несплата аліментів викликана не з вини боржника так як були зміни в його матеріальному та сімейному стані, тобто утримання нової сімї та обставини хаотичного заробітку. Згідно\~\~\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до статті 7 закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць для дітей віком до 6 років 1167 гривень.\~\~ Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів, під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні, відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов'язані за законом надавати утримування, погіршення або поліпшення стану здоров'я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстав для зміни розміру аліментів. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом встановлено, що наразі сімейний стан позивача змінився. Позивач утримує нову сімю, від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 63), крім того, не має постійного джерела доходу (а.с. 62). З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, оскільки за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, та беручи до уваги наявність у позивача іншої сімї, яку він за законом зобовязаний утримувати, суд вважає дану обставину за можливим врахувати як підставу для зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial