Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона проживає та є власником будинку [ADDRESS]. На даний час в цьому будинку зареєстровано 6 осіб, а саме: вона, її сини [PERSON] та [PERSON], мати [PERSON], внук [PERSON] та відповідач [PERSON] Зазначає, що відповідач з листопада 2012 року у вказаному будинку не проживає, про що свідчать відповідні акти, місце проживання відповідача їй не відоме. Особистих речей в квартирі відповідач не має, оплату житлово-комунальних послуг не проводить. З огляду на вказане, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом та зняти його з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просив позов задовольнити та розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомив, заяв про можливість розгляду справи за його відсутності від відповідача не надходило. Треті особи в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON]. проживає у [ADDRESS] та є власником даного будинку. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 05.11.2012 року № С-05366. З довідки ЛКП «ЖитловикС» від 10.06.2013 року № 1451 вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 163 ЖК УРСР визначено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з актами комісії в складі співробітників ЛКП «Житловик-С» від 11.01.2013 року, 14.03.2013 року, 23.05.2013 року, 15.08.2013 року, 21.01.2014 року відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], проте фактично не проживає в даному будинку з липня 2012 року, особистих речей та майна у будинку не має. Судом встановлено, що особистих речей відповідача в будинку немає, житлово-комунальні послуги відповідачем не сплачуються. Перешкод відповідачу для проживання в спірній квартирі ніхто не вчиняє. Таким чином, відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад встановлений законодавством строк, на протязі якого за ним зберігається право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність обставин, за наявності яких чинне житлове законодавство дає підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням спірного будинку, у зв'язку з чим позов у вказаній частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. За наведених обставин вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку є безпідставними, оскільки вказані дії вчиняються на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у вказаній частині. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial