Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 2-551/1-11 від 07.02.2011 року її позовні вимоги були задоволені, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 500,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи факт зміни розміру прожиткового мінімуму для дітей з моменту ухвалення рішення по даний час, суттєвий рівень інфляції, девальвація національної валюти, збільшення споживчих цін, розмір аліментів з урахуванням всіх перерахованих факторів у твердій грошовій сумі вважає таким, що підлягає перегляду. У зв'язку з чим просила збільшити розмір аліментів до 2 000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що позивач не має постійного доходу, і сума 500,00 грн. не відповідає рівню життя. В судовому засіданні представник відповідач позов не визнав, просив врахувати письмові пояснення. Додатково зазначив, що відповідач отримує дохід в 3 000,00 грн. на місяць, він повторно одружився, має іншу дитину. Вважав, що позивач не довела свої позовні вимоги, проте не заперечував, що 500,00 грн. на утримання дитини мало, і можливо збільшити аліменти до 1 000,00 грн. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07.02.2011 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 10.12.2010 року і до повноліття дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках. По даній справі встановлено, що дитина сторін перебуває на утриманні позивача, відповідач з 2011 року сплачує аліменти в розмірі 500,00 грн. Враховуючи, що з моменту призначення аліментів минуло більше шести років, і за цей час значно підвищилися, та підвищуються і на далі, ціни на продукти харчування, лікування, житлово-комунальні послуги, проїзд у транспорті, суд погоджується з доводами позивача щодо збільшення розміру аліментів. З урахуванням цього та враховуючи і згоду відповідача на доцільність збільшення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що аліменти мають бути збільшені до 1 500,00 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 640,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial