Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, посилаючись на наступні обставини. Сторони з 18.07.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням мирового судді судової ділянки № 7 Ленінградсього району м. Калінінграду від 25.10.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. За час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 14.11.2009 року на ім'я відповідача була придбана двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 46,2 кв.м, в тому числі житловою - 28,4 кв.м. Домовленості про поділ нерухомого майна між сторонами не досягнуто, тому позивач змушена звертатися до суду з цим позовом. Враховуючи, що відповідач ухиляється від спалти аліментів на утримання неповнолітньої дитини і має заборгованість за період з 30.08.2011 року до 31.10.2012 року в розмірі 70 935,83 руб., позивач просить збільшити її частку у спільній сумісній власності, визнавши за нею право власності на 2/3 частини зазначеної квартири. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку судового доручення відповідному суду Російської Федерації, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в порядку судового доручення відповідному суду Російської Федерації, тому судом ухвалено про розгляд справи у його відсутність. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що сторони є громадяними Російської Федерації, зареєстровані та проживають в м. Калінінград, з 18.07.2008 року перебували в шлюбі, зареєстрованому відділом ЗАГСу адміністрації Ленінградського району міського округу «місто Калінінград» Російської Федерації, який був розірваний на підставі рішенням мирового судді судової ділянки № 7 Ленінградсього району м. Калінінграду від 25.10.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно договору купівлі-продажу від 14.11.2009 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої донецької державної нотаріальної контори за № 3-2817, зареєстрованого в КП БТІ м. Донецька 20.11.2009 року за № 372, [PERSON] придбав двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 46,2 кв.м, в тому числі житловою - 28,4 кв.м. Продаж квартири вчинено за 20998 грн. Відповідно до ст. 27 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 р., ратифікованої із застереженнями Законом України N 240/94-ВР від 10.11.94 р., правовідносини подружжя, що стосується їх нерухомого майна, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.ст. 69-71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно постанов судового пристава-виконавця про розрахунок заборгованості за аліментами від 15.11.2012 року відповідач має перед позивачем заборгованість за аліментами на підставі рішення мирового судді судової ділянки № 7 Ленінградсього району м. Калінінграду від 05.11.2012 року за період з 30.08.2011 року до 31.10.2012 року в розмірі 70 935,83 руб. Проте, суд вважає, що наявність у відповідача заборгованості за аліментами не свідчить про те, що розмір аліментів, призначених рішенням суду недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини сторін, тому відсутні підстави для збільшення частки позивача у спільній сумісній власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що при поділі майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, слід виходити з рівності часткок сторін і визнати за ними право приватної власності по 1/2 частині квартири [ADDRESS], загальною площею 46,2 кв.м, в тому числі житловою - 28,4 кв.м. Відповідно до ст. 79, 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позивних вимог в розмірі 104,99 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial