Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем перебуває з 22.10.1994 року. Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №246. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки між ними припинені з травня 2016 року через різні погляди на сімейне життя, спільне господарство не ведеться. Спір про розподіл майна між ними на даний час відсутній, у разі необхідності вирішуватимуть його в окремому провадженні. Просила шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в кторій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 17). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не зявився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав, на адресу суду повернулися конверти із судовими повістками із рекомендованим повідомленням із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.10.1994 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №246 (а.с. 2). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені з травня 2016 року, спільне господарство не ведеться. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна між сторонами на час розгляду справи немає, у разі його виникнення сторони вирішуватимуть його в окремому провадженні. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved