Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що з 19.07.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства. На даний час припинили подружні стосунки та проживають окремо. Відповідач допомоги на утримання сина не надає, тому змушена звернутися з позовом до суду. Відповідач працює у Російській Федерації, має непостійний заробіток, тому бажає отримувати аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. Просить стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 3000 грн. на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним 18 років. У судовому засіданні позивач позовні вимоги за наведених підстав підтримала і просила задовольнити. Суду зазначила, що з липня 2016 р. не проживає разом з відповідачем, який пішов проживати до своєї матері. Син є інвалідом з дитинства, потребує догляду та додаткових витрат на лікування, харчування та розвиток. Сину потрібні заняття з логопедом, які коштують щонайменше 800 грн. у місяць. Відповідач на території України не працює, працює у м. Москва Російської Федерації, щомісячно отримує 40000 рублів, що за курсом становить 16000 грн., тому 3000 грн. аліментів може сплачувати. Зазначила, що за усною домовленістю вони визначили аліменти у розмірі 3000 грн., проте її чоловік необовязкова людина і не завжди виконує обіцянки, тому вона звернулася до суду з позовом. На її картковий рахунок відповідач здійснював перекази двічі у місяць по 1500 грн., тому 3000 грн. аліментів на місяць може сплачувати. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання повторно не зявився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Судом, за згодою позивача проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Судом встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 19.07.2008 року перебувають у шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом з дитинства (а.с. 4 - 6). Позивач разом з малолітнім сином зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою ТОВ «Форекс-Плюс» від 29.09.2016 р. № 2854 (а.с.7). Судом встановлено, що відповідач періодично працює на території Російської Федерації, його заробіток становить приблизно 40000 рублів РФ, що за офіційним курсом НБУ 0,40 руб за грн. З наданої [PERSON] виписки по картковому рахунку відкритому на її імя у ПАТ КБ «Приват банк» вбачається, що на карту перераховувалися перекази у листопаді 2016 р. двічі по 1500 грн., як позивач стверджує відповідачем [PERSON] З огляду на встановлені факти, надані та досліджені судом докази, оскільки відповідач [PERSON] має нерегулярний, мінливий дохід, може сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити - стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення від дня предявлення позову 30.09.2016 р. При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved