Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 липня 2012 року вона [PERSON], уклала шлюб з [PERSON]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2016 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мАють малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. З народження дитини вони з відповідачем проживають окремо, відповідач вихованням дитини не займається та не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини. Відповідач фізично здоровий, нікому іншому аліментів не платить, працює та отримує дохід, на його утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків не перебуває. Протягом усього часу, з народження дитини й по теперішній час, відповідач обіцяє брати участь в утриманні їхньої доньки, але не виконує їх. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], що народився в м. Дніпропетровськ аліменти на її користь на утримання дитини, [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 06 грудня 2016 року і до досягнення дитини повноліття. У відкритому судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. У відкритому судовому засіданні відповідач та його представник проти стягнення аліментів не заперечували. Але відповідач пояснив, що він надає та завжди надав матеріальну допомогу на утримання доньки, що виражалася у купівлі для дитини продуктів харчування, одягу, памперсів. Згоден сплачувати аліменти, але у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження серія І-КИ №450126 від 12.08.2013 року вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. (а.с. 10). З довідки від 05.02.2016 року №5324 виданої КВ ЖРЕП Індустріального району, вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO] разом з донькою [PERSON] [INFO], зареєстрована з 19.09.2013 року. (а.с. 12). В матеріалах справи є довідка про заробітну плату та інші доходи №12 від 06.02.2017 року [PERSON], з якої вбачається, що відповідач працює лікарем акушер гінекологом в пологовому відділенні КЗ «Дніпропетровска ЦРЛ» ДОР та загальна сума його доходу за шість місяців з серпня 2016 року по січень 2017 року, склала 15772,89 грн. (а.с. 37). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч. 1\~ст. 8 ЦПК України\~суд вирішує справи відповідно до\~Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5\~ст. 8 ЦПК України). Пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Відповідно до Протоколу№7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, ч.8 ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини»\~в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 182 Сімейного Кодексу України та Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні малолітніх дітей про їх стан здоров'я, їх дитячий вік, потребу в належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно. Враховуючі зазначені вище обставини, а також те, що відповідач офіційно працевлаштований, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку), починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 07.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved