Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 квітня 2016 року на її користь на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . На даний час виплата аліментів на старших дітей припинена. Тому, стягнення аліментів на одну дитину повинно проводитися у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідач має змогу сплачувати зазначений розмір аліментів. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Враховуючи, що розгляд здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї від 16.09.2021 року №02-46/1251, виданої Лютенською сільською радою [PERSON] проживає в [ADDRESS] і має такий склад сім`ї: син [PERSON] , 1999 року народження , донька [PERSON] , 2014 року народження. Як зазначає позивач в позові, і це не оспорюється відповідачем, та не потребує доказування, рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області 04.04.2016 року, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , 1999 року народження, доньки [PERSON] , 2001 року народження та доньки [PERSON] , 2014 року народження у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.03.2016 року і до досягнення дітьми повноліття, що відповідає положенням ч.ч.2,3 ст.183 СК України, згідно яких при стягненні аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. А якщо, після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з ч.3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON] на обліку у Відділі з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню №2 управління соціального захисту населення Миргородської райдержадміністрації не перебуває та ніяких видів допомог, компенсацій не отримує. На обліку в РЦЗ як безробітна не перебувала і не перебуває на даний момент. Згідно листа Гадяцького ВДВС від 18.10.2021 року №14733 виконавче провадження про стягнення аліментів відносно [PERSON] відкрито 16.09.2021 року за повторним зверненням стягувача. Заборгованість по аліментах нараховується з 01.09.2021 року, з моменту повторної подачі заяви про відкриття виконавчого провадження. [PERSON] офіційно працює в ТОВ «АФ імені Довженка», де згідно постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, проводяться утримання аліментів у розмірі 1/9 частини доходу боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованість по аліментам на 18.10.2021 року відсутня. Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокувизначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В порядку ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З наведених вище норм чинного законодавства вбачається, що законодавець передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя, а тому з виходячи із цих принципів, принципів розумності, справедливості, законності, верховенства права, суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів. Виходячи з наведених обставин справи, суд вважає, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для нормального фізичного, розумового, морального та соціального розвитку дитини, а відповідач, як працездатна особа, має можливість сплачувати аліменти у розмірі достатньому для забезпечення дитини усім необхідним для гідного життя. Згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З метою забезпечення найкращих інтересів дитини, для забезпечення їй належних умов життя, суд вважає за необхідне змінити розмір стягнення аліментів, який стягується з відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , а саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. При цьому проводити стягнення з дня набрання рішенням законної сили, оскільки відбувається зміна розміру аліментів, котрі вже були рішенням суду присуджені.

Outcome: approved