Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 березня 1987 року. Від вказаного шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей, які з батьками не проживають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності, сімейні обов`язки та введення спільного господарства, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, на даний час шлюб існує лише формально. Вже більш двох років сторони проживають окремо, не спілкуються, ніякого зв`язку не підтримують. Примирення не можливо. Спільної згоди про розірвання шлюбу в порядку ст. 106 СК України сторони не досягли, а тому позивач змушена звернутися д суду. Позивачу судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належними чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 березня 1987 року. Від вказаного шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей, які з батьками не проживають Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності, сімейні обов`язки та введення спільного господарства, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, на даний час шлюб існує лише формально. Вже більш двох років сторони проживають окремо, не спілкуються, ніякого зв`язку не підтримують. Примирення не можливо. Спільної згоди про розірвання шлюбу в порядку ст. 106 СК України сторони не досягли, а тому позивач змушена звернутися д суду. Суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно, поновити сімейні відносини між ними неможливо. На момент розірвання шлюбу сторони майнового спору не мають. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому позов має бути задоволено. Відповідно до ч.1 п.2 ч.2 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного ст. ст. 7, 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, -

Outcome: approved