Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 18.05.1973 року по 14.08.2008 року вона працювала у відповідача, була звільнена з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. У 2015 році перебувала на обстеженні та лікуванні в Науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету і внаслідок обстеження їй був встановлений діагноз професійного захворювання: хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (IV ст.). Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві, верше встановлено ППЛЕК 09.09.2015 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. 16.11.2015 року їй вперше на МСЕК встановлено 25 % стійкої втрати професійної працездатності. Умови праці, внаслідок яких у неї виникли професійні захворювання, які потягли втрату професійної працездатності на 25 %, заподіяли їй моральну шкоду, у звязку з чим вона звертається до суду з цим позовом. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у звязку з професійними захворюваннями у розмірі 7500,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, в його задоволенні просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач у період з 18.05.1973 року по 14.08.2008 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем (а.с.4,5) Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 61 від 01.10.2015 року позивачу були встановлені професійні захворювання: хронічна двохстороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (IV ст.) згідно класифікації [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 09.09.2015 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ основний діагноз. ХОЗЛ ІІ ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень. Легенева недостатність ІІ ст. ІХС. Дифузний кардіосклероз СН І ст. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик IV. Цукровий діабет, ІІ тип. Розповсюджений остеохондроз хребта з полірадикулярним синдромом. Хронічний конюнктивіт, пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківк. Хронічний фарингіт, ремісія супутній діагноз (а.с.8,9). Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК м.Суми від 11.11.2015 року ступінь втрати працездатності позивача склала 25 % (а.с.10). Судом встановлено, що позивач у період перебування у трудових відносинах з відповідачем отримав професійне захворювання, яке в свою чергу потягло за собою спричинення фізичних та моральних страждань. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За приписами ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, обовязок по відшкодуванню заподіяної працівнику моральної шкоди внаслідок ушкодження здоровя через неналежні умови праці покладено на роботодавця або уповноважений ним орган. Враховуючи, що професійне захворювання позивач отримав внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних і нешкідливих умов праці, завдана працівникові моральна шкода підлягає відшкодуванню саме роботодавцем. Зважаючи на вищевикладене, враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін в її житті та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial