Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що позивач є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Квартира не приватизована та перебуває у комунальній власності територіальної громади. У даній квартирі зареєстровані, але з 2004 року не проживають колишня дружина: [PERSON] та їх син: [PERSON] . Оскільки відповідачі зареєстровані у даній квартирі, на них нараховуються комунальні платежі, які сплачує позивач, в утриманні житла відповідачі участі не беруть, їх особистих речей у квартирі не має та даною квартирою відповідачі не цікавляться. Також зазначив, що перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачам не чинив. Реєстрація відповідачів за зазначеною адресою створює певні складнощі позивачу у розпорядженні квартирою та порушує його права користувача, у зв`язку з цим позивач просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29.07.2021 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. У судове засідання [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, але причини неявки у судове засідання відповідачі не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується особистим рахунком № [NUMBER] (а.с.5). Також встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , також зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою КП «ВРЕЖО №13» від 21.07.2021 (а.с.6). Позивач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 1995 року, який було розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2004 (а.с. 7). Відповідно до акту про фактичне не проживання особи за місцем реєстрації від 03.06.2021, встановлено, що зі слів сусідів [PERSON] (квартира [ADDRESS] ), [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) - громадяни [PERSON] та [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] , не проживають з 2004 року по теперішній час, будь-яких речей, що їм належать у квартирі не має. Відповідно до ст. 13 Конституції Україна, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України, передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житлом. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані, однак не проживають у квартирі [ADDRESS] з 2004 року (понад встановлені строки), що перешкоджає позивачу у здійсненні прав у користуванні зазначеним нерухомим майном, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved