Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом у якому просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь, на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26.06.2014 року у справі № 754/6722/14-ц, на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 600 грн. на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.06.2014 року у справі № 754/6722/14-ц зобов'язано відповідача сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак розмір аліментів, який вона на даний час одержує від відповідача, є суттєво меншим розміру коштів, які потрібні на нормальне утримання їх спільного сина. Відповідач є працездатний та не має проблем із здоров'ям, може надавати матеріальну допомогу в більшому розмірі, однак добровільно робити це відмовляється. Також вказано, що на даний час мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 12.11.2018 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз'яснено їм права, ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач 20.11.2018 року отримав вказану ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 1940202162882, та протягом визначеного судом строку подав відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги визнає частково та згідний сплачувати аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того зазначає, що він регулярно сплачує аліменти у розмірі значно більшому, ніж визначений рішенням суду, на підтвердження чого надає відповідні квитанції. Позивач, протягом строку визначеного ухвалою від 12.11.2018 року направила до суду відповідь на відзив, за змістом якого отримувала від відповідача перекази коштів у меншому розмірі ніж зазначено ним у відзиві та доданих до нього квитанціях, про що надає виписки по рахунку в АТ КБ «Приват Банк». Крім того зазначає, що син сторін хворіє та на даний час потребує оперативного лікування. Відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, а також долучені до них докази, надіслані (надані) до суду одночасно з наданням документів, що підтверджують їх одночасне надіслання (надання) іншим учасникам справи, а тому вважаються судом допустимими. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов'язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Всебічно дослідивши матеріали справи, встановивши характер спірних правовідносин, об'єктивно оцінивши належність та допустимість доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, судом встановлено фактичні обставини справи. Сторони зареєстрували шлюб 06.02.2010 року (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], видане 06.02.2010 року Сахнівською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області) та є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 21.09.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.06.2014 року у справі № 754/6722/14-ц розірвано шлюб між сторонами та присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно до повноліття дитини. Вказане рішення вступило в законну силу 07.07.2014 року. Відповідачем надано дублікати чеків АТ КБ «Приват Банк» про поповнення ним карткового рахунку [PERSON]: 25.01.2018 року 1018 грн., 01.02.2018 року 1 408 грн., 14.03.2018 року 2 016 грн., 22.04.2018 року 1 005 грн. 03 коп., 08.05.2018 року 1 507 грн., 23.06.2018 року 1 507 грн. 54 коп., 06.07.2018 року 4 020 грн. 10 коп., 09.07.2018 року 1 507 грн., 26.08.2018 року 1 005 грн., 25.09.2018 року 1 547 грн., 02.10.2018 року 2 009 грн., 25.10.2018 року 1 829 грн. Крім того, надано копії чеків від 31.01.2018 року на суму 2 113 грн. 29 коп. та від 03.02.2018 року на суму 3 124 грн. 13 коп., однак отримувачем коштів за даними платежами є сам відповідач [PERSON] Водночас, згідно виписки з карткового рахунку [PERSON], поповнення якого здійснював відповідач, і додатковими рахунку договору за період з 01.09.2017 року по 01.12.2018 року без врахування суми комісії зараховувались наступні кошти: 05.09.2017 року 495 грн. 51 коп., 14.09.2017 року 545 грн. 26 коп., 18.10.2017 року 1 391 грн. 01 коп., 20.11.2017 року 1 400 грн. 20 коп., 25.01.2018 року 1 012 грн. 91 коп., 01.02.2018 року 1 400 грн. 96 коп., 14.03.2018 року 2 005 грн. 92 коп., 22.04.2018 року 1 000 грн., 23.06.2018 року 1 500 грн., 06.07.2018 року 4 000 грн., 09.07.2018 року 1 499 грн. 46 коп., 12.08.2018 року 1 000 грн., 26.08.2018 року 999 грн. 97 коп., 25.09.2018 року 1 539 грн. 26 коп., 02.10.2018 року 1 998 грн. 95 коп., 25.10.2018 року 1 819 грн. 85 коп., 27.11.2018 року 1 837 грн. 76 коп. Згідно консультативного заключення та довідки ТОВ «Медична Клініка - Валерія» від 03.12.2018 року [PERSON] має захворювання, що потребують оперативного лікування. Станом на день пред'явлення вказаного позову спільному сину сторін виповнилося повних 8 років. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі - СК України), Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства». Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до змісту ст. 26 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до змісту правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням, норми сімейного законодавства не містять імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Можливість зміни способу присудження аліментів може мати під собою зміну їх розміру у порядку ст. 192 СК України (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» законодавець установлюючи прожитковий мінімум на місяць для дітей відповідного віку розділяє їх лише на 2 групи: віком до 6 років та віком від 6 до 18 років. Прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2 027 грн. Враховуючи встановлені обставини, зокрема, що у відповідача вже існує обов'язок сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], їх розмір, встановлений рішенням суду, у твердій грошовій сумі, суттєво нижчий порівняно з мінімальним гарантованим розміром аліментів на дитину відповідного віку, передбаченого законодавством, а зміна способу їх стягнення сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, з урахуванням того, що відсутні докази щодо наявності інших обставин, що підлягають врахуванню під час вирішення справ вказаної категорії, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів. Також ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує, що позивач згідний сплачувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не надано доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема: стану здоров'я; наявності у нього на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків; тощо. Водночас відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вказане, початком стягнення з [PERSON] аліментів у новому розмірі є день набрання даним рішенням суду законної сили, а не від дня пред'явлення позову як про це просить позивач. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., від сплати якого звільнена позивач при подачі позову, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial