Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що в січні 2004 року вона домовилась з відповідачем щодо проживання зі своєю сім'єю в належному йому житловому будинку в [ADDRESS]. В червні 2004 року позивач сплатила відповідачу за будинок 10000грн., про що склали відповідну розписку. Відповідач, до того як вона оселилася в будинку, виїхав в м.Бердянськ і в будинку ніколи більш не проживав, все своє майно відповідач з будинку вивіз. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала. Додатково до зазначеного в позовній заяві вказала, що в січні 2004 року позивач переїхала разом зі своєю родиною з особистими речами в спірний будинок, де проживає до цього часу понад 11 років. Позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, оскільки завжди проживає та фактично працює в селі. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, крім позивача, немає. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду надано заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Аналізуючи докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 344 Цивільного Кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень до діючого Цивільного кодексу України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] який розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що виділена на підставі рішення виконавчого комітету Осипенківської сільської ради № 69 від 21 листопада 1991 року. Відповідно до акту про проживання особи в будинку від 11.05.2015р., складеного мешканцями с.Осипенко Бердянського району, в житловому будинку [ADDRESS] починаючи з 2004 року, по теперішній час мешкає [PERSON] разом зі своєю сім'єю, утримує житловий будинок та прилеглу до нього територію в належному стані, приймає активну участь в житті вуличного комітету. Згідно показів свідків [PERSON] та [PERSON], вони є сусідами з позивачем. Знають позивача з 2004 року - з часу її проживання в будинку, постійно бачаться. Позивач разом зі своєю сім'єю проживає в будинку, утримує його та прилеглу до нього територію в належному стані. Суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволодів житловим будинком та господарськими будівлями та спорудами, що належить відповідачу, продовжує відкрито, безперервно володіти зазначеним нерухомим майном протягом більше десяти років. Виходячи з цього суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на зазначене нерухоме майно.

Outcome: approved