overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], розміром 0,1 га, розташованої в [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О. та зареєстрований в реєстрі за реєстровим номер 527, укладений 06.06.2012 року між позивачем та відповідачем, скасувати державну реєстрацію права власності за відповідачем на вказану земельну ділянку, а також рішення державного реєстратора про закриття розділу та реєстраційної справи (поділу об'єкта нерухомого майна) [NUMBER] від 26.06.2015 року, скасувати державну реєстрацію права власності за відповідачем на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], розміром 0,05 га, відповідно до свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого 26.06.2015 року Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) [NUMBER] від 26.06.2015 року, скасувати державну реєстрацію права власності за відповідачем на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], розміром 0,05га, відповідно до свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого 26.06.2015 року Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) [NUMBER] від 26.06.2015 року, визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 0,1 га, розташовану в [ADDRESS]. Ухвалою суду від 03 грудня 2015 року відкрито провадження у вказаній справі. Одночасно з позовною заявою позивач подала заяву, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], розміром 0,05га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна [NUMBER], номер запису про право власності [NUMBER], свідоцтво про право власності [NUMBER], видане 26.06.2015 року Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, та на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], розміром 0,05га, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна [NUMBER], номер запису про право власності [NUMBER], свідоцтво про право власності [NUMBER], видане 26.06.2015 року Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, які належать на праві власності [PERSON], посилаючись на те, що відчуження відповідачем цих земельних ділянок може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне накласти арешт на спірні земельні ділянки, оскільки невжиття вказаного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір оренди землі №244 від 03.12.2007 року, укладений між нею та відповідачем щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 3520586000:02:000:0421 та договір оренди землі №245 від 03.12.2007 року, укладений між нею та відповідачем щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 3520586000:02:000:0420, які розташовані на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду , повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін , на що може витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір оренди землі від 05 липня 2006 року зареєстрованого у Державному реєстрі земель 13 серпня 2006 року за №59, так як його орендодавець не підписувала та у звязку з його невідповідності вимогам ст. 15 Закону України «Про оренду землі» . Зважуючи на необхідність в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідним проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір оренди землі від 09 вересня 2011 року, зареєстрованого у Державному реєстрі земель 07 грудня 2011 року за №352050004000802, так як орендодавець не. підписував його. Зважуючи на необхідність в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідним проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом , в якому просить визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло, видане Михайлівською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області 23 травня 2013 року на житловий будинок [ADDRESS] та визнати відповідача - [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] і зняти його з реєстраційного обліку у вказаному будинку. Зважуючи на необхідність в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідним проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати недійсною довіреність від 25 березня 2016 року, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] розпоряджатися належним їй на праві власності нерухомим майном, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за № 375, визнати недійсним договір купівлі-продажу садового будинку [ADDRESS], укладений 26 листопада 2016 року між [PERSON] і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виноградовою А.І. та зареєстрований в реєстрі за №880, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0419 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] укладений 26 листопада 2016 року між [PERSON] і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Виноградовою А.І. та зареєстрований в реєстрі за №883, визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS], укладений 07 липня 2016 року між [PERSON] і [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №2943. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вказане нерухоме майно, власником якого вона являлась, було відчужене відповідачам за відсутності її волевиявлення. Ухвалою суду від 20 січня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі. З позовною заявою представник позивача подала заяву, в якій просить накласти арешт на садовий будинок [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON], земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0419 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON], та 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], посилаючись на те, що відчуження відповідачами вказаного нерухомого майна може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд вважає за необхідне накласти арешт на спірне нерухоме майно, оскільки невжиття вказаного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними та скасувати накази Державного підприємства «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» :№ 230-А від 21.10.2016 «Про кадрові питання» про оголошення догани, №31-А від 31.01.2017 «Про кадрові питання» про оголошення догани, № 44-А від 14.02.2017 року «Про проведення службового розслідування», № 27-К від 23.03.2017 року «Про звільнення з роботи»; поновити її на роботі в Державному підприємстві «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» на посаді завідувача юридичним сектором; стягнути середній заробіток на час вимушеного прогулу, починаючи з 23березня 2017 року; стягнути з відповідача судові витрати. Після відкриття провадження у справі справа розглядалася по суті в судових засіданнях з наданням відповідачем письмових заперечень на позов. 10 січня 2018 року позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про задоволення її позову, уточнивши розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23 березня 2017 року по 10 січня 2018 року в сумі 55\~813, 64 грн. Представник відповідача ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» - виконуючий обов*язки директора ДП згідно наказу Державного концерну «Укроборонпром» №182-к від 21.11.2017 року [PERSON] в судове засідання не з*явився, надіславши до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності та обізнаність з наслідками ухвалення рішення про задоволення позову, у звязку з чим вбачається можливість врегулювання спору, і суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] Відповідно до положень абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з*ясування і дослідження інших обставин справи. Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати незаконним і скасувати наказ директора Володимирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів [PERSON] № 103-к, п.2 від 30.11.2016 року про звільнення її з посади прибиральниці службових приміщень Володимирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, поновити її на вказаній посаді та стягнути з Володимирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що наказом Володимирівської середньої школи №71 від 01.04.1993 року її було прийнято на посаду прибиральника шкільних приміщень Володимирівської середньої школи Кіровоградського району Кіровоградської області. Рішенням Кіровоградської райдержадміністрації № 485 від 14.09.1993 року Володимирівську середню школу перейменовано на Володимирівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів. В подальшому, наказом №1205 від 06.12.2010 року її було переведено па посаду прибиральниці службових приміщень. 30.11.2016 року наказом директора №103-к, п.2, її було звільнено з посади прибиральниці службових приміщень у зв'язку зі скороченням чисельності працівників п. 1 ст. 40 КЗпІІ України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки вона не була попереджена, їй не пропонували іншу роботу та згоду на її звільнення не надавала профспілкова організація, членом якої вона є. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав і просив задовольнити позов із підстав зазначених у ньому. Представником Володимирівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів - [PERSON] надано суду письмове заперечення в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки було змінено штатний розпис і вручено попередження про звільнення позивача, проте позивач відмовилась ознайомитись із вказаними документами, що зафіксовано відповідним чином. Крім цього, звільнення працівника за такою статтею передбачає звернення роботодавця до профспілкового комітету, членом якого була [PERSON], адміністрація навчального закладу подала письмове подання до шкільного профспілкового комітету щодо надання згоди на звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України. Подання було надано профспілковому комітету 21.11.2016 року, на яке було надано письмову відповідь 28.11.2016 року, де було вказано про відмову у наданні згоди на звільнення [PERSON] Зважаючи на те, що рішення профспілкового органу щодо звільнення [PERSON] було не обґрунтованим і містило тільки загальні фрази, адміністрація школи,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати право власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 3,51 гектарів, кадастровий номер 3525281200:02:000:0044, що знаходиться на території Глинської сільської ради Світловодського району, в порядку спадкування після смерті [INFO] року [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, спадковим майном є вищевказана земельна ділянка, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючої документації. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник Глинської сільської ради Світловодського району надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти позовних вимог не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Копією свідоцтва про смерть [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 6). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом померлого [PERSON], як його дружина, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та копією паспорта [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 4, 7). Вирішуючи позовні вимоги суд виходив з наступного. Згідно відповіді управління Держземагенства у Світловодському районі від 28 лютого 2014 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 3,51 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 317098, що знаходиться на території Глинської сільської ради Світловодського району, кадастровий номер 3525281200:02:000:0044 (а.с. 31). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВВВ № 637389 вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], є його син - [PERSON] Спадкове майно складається з земельної ділянки [NUMBER] площею 3,51 гектарів на території Глинської сільської ради Світловодського району. Проте державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку [PERSON] за своє життя не отримав, що позбавляє його спадкоємця можливості оформити спадщину в позасудовому порядку шляхом звернення до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а права [PERSON] на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] - захисту. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати свого онука [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що він будучи зареєстрований за вказаною адресою, не проживає в ній з 2010 року. Відповідач, забрав всі свої особисті речі, залишив житло і більше ним не цікавиться, комунальні платежі не вносить. Позивач вважає, що оскільки [PERSON] не мешкає за місцем постійної реєстрації більше шести місяців без поважних причин, він право користування житлом відповідно до закону втратив. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про відкладення справи заяву не надав. Треті особи проти позову не заперечували, факт відсутності відповідача більше шести місяців в квартирі підтвердили. Дослідивши доводи позову, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [PERSON] є основним наймачем квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» № 800 від 26.04.2016р. За даною адресою, крім наймача, зареєстровані також члени її родини: [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також відповідач [PERSON] У 2010 р. відповідач [PERSON] без поважних залишив житло за місцем реєстрації та став проживати за іншою адресою, яка позивачу невідома. З цього часу він в квартирі не зявлявся, нею не цікавився, комунальні платежі не сплачував, особистих речей відповідача в квартирі немає. Факт відсутності відповідача в квартирі з 2010 року підтверджується актом про його не проживання від 26.04.2016р., що його склали сусіди по дому. Згідно із довідкою відділу поліції Московського району м. Харкова № 16345/119-67 від 29.04.2016р. відповідач [PERSON] із скаргами на неправомірні дії позивача та третіх осіб щодо його прав на користування житлом за місцем реєстрації не звертався. Згідно із ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, яка втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Суд вважає доведеним факт відсутності відповідача за місцем реєстрації з 2010 р. без поважних причин, а тому він має бути визнаний таким, що втратив право на його користування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати свого чоловіка [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі але фактично ніколи в ній не проживав, комунальні послуги не сплачува, у 2014 р. відповідач виїхав на постійне місце проживання до м. Баку, Азербайджан. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони уклали шлюб 13.06.2014 р. Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності позивачу - [PERSON]. Відповідач зареєстрований за спірною адресою, при цьому, відповідач більш ніж один рік не проживає в даній квартирі без поважних на то причин. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, інформаційною довідкою. (а.с.8-11) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що відповідач ніколи не проживав в спірній квартирі. Відповідно до вимог ст. 398 ЦК України право володіння чужим майном, в даному випадку квартирою, виникає на підставі договору з власником, а також на інших підставах встановлених законом. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Договору між сторонами про право користування спірним житлом не було, інші підстави, передбачені законом, судом не встановлені. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач в спірній квартирі не мешкає, що свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до спірної квартири та відмовився від проживання та користування нею. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладенного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати свою доньку [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач зареєстрована у спірній квартирі з 23.03.1977 р. але фактично не проживає у вказаному будинку з серпня 2010 р. і по теперішній час, відповідач добровільно покинула квартиру та виїхала на постійне місце проживання за межі України забравши із собою всі речі. Представник позивача надала про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу - [PERSON]. Відповідач зареєстрована за спірною адресою, при цьому, відповідач більш ніж один рік не проживає в даній квартирі без поважних на то причин. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічним паспортом на квартиру, довідкою з місця проживання про реєстрацію (а.с.5-8, 10) Відповідно до вимог ст. 398 ЦК України право володіння чужим майном, в даному випадку квартирою, виникає на підставі договору з власником, а також на інших підставах встановлених законом Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Договору між сторонами про право користування спірним житлом не було, інші підстави, передбачені законом, судом не встановлені. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Матеріалами справи встановлено, що відповідач в спірній квартирі не мешкає, що свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до спірної квартири та відмовилася від проживання та користування нею. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладенного,

Outcome: approved