Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання незаконною відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати її у приватну власність, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у травні 2018 вона, як учасник антитерористичної операції, звернулася до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки загальною площею 1,95 га ріллі з кадастровим номером 3522281900:02:000:5353, що розташована на території Іванковецької сільської ради Знамянського району Кіровоградської області. Розроблений проект землеустрою пройшов погодження відповідно до вимог ст. 186-1 Земельного кодексу України, підтвердженням чого є висновок державної експертизи від 27.03.2018 №2534/82-18, згідно з яким проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовии актам. Листом №Ф-5431/0-3380/0/17-18 від 14.05.2018 відповідач відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у приватну власність, посилаючись на те, що проект землеустрою не відповідає вимогам законів та прийнятих на підставі них нормативно-правовим актам. Позивач вважає відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою незаконною, тому вимушений звернутися до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати незаконною викладену у листі Ф-5431/0-3380/0/17-18 від 14.05.2018 відмову відповідача у затвердженні затвердженні проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки загальною площею 1,95 га ріллі з кадастровим номером 3522281900:02:000:5353, що розташована на території Іванковецької сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, зобовязати відповідача затвердити вказаний проект землеустрою та передати у приватну власність зазначену земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи за його участі не подав. 21.06.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, посилаючись на те, що позивачу було правомірно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою у звязку з тим, що проект землеустрою не відповідає вимогам законів та прийнятих на підставі них нормативно-правовим актам. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~підлягає задоволенню\~з наступних\~підстав. Судом встановлено, що позивач, як учасник антитерористичної операції, у травні 2018 року звернулася до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки загальною площею 1,95 га ріллі з кадастровим номером 3522281900:02:000:5353, що розташована на території Іванковецької сільської ради Знамянського району Кіровоградської області. Відповідно до висновку державної експертизи від 27.03.2018 №2534/82-18 проект землеустрою відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам. Листом від 14.05.2018 Ф-5431/0-3380/0/17-18 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило позивача про те, що за результатами перевірки поданих матеріалів встановлено, що проект землеустрою не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме: до проекту землеустрою необхідно долучити копію документа про придбання комплекту апаратури супутникових радіонавігаційних систем або договору про передачу апаратури для користування, копії документів завірити належним чином, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання привести у відповідність до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками, опис меж земельної ділянки привести у відповідність до фактичного. Таким чином, у задоволенні заяви позивача про затвердження вказаного вище проекту землеустрою було відмовлено. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією\~та законами України. Статтею 14 Конституції України\~проголошено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з п.«б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Пунктом «а» ч.3 ст.22 Земельного кодексу України\~передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного Відповідно до ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст.118 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.ч.6, 7, 8 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим. [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України. Згідно з ч.9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації, в тому числі у вигляді проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Статтею 30 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області надавався проект землеустрою, який містить усі складові, передбачені ст. 50 Закону України «Про землеустрій», однак, відповідачем за результатами розгляду заяви позивача та проекту землеустрою у встановлений законом строк не було прийнято рішення про затвердження цього проекту. Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене\~Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333\~(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521). У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління. Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5\~(у редакції\~наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб'єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі\~Конституції\~та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання. Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника. Фактично відповідачем своїм листом №Ф-5431/0-3380/0/17-18 від 14.05.2018 було відмовлено позивачу у затвердженні наданого ним проекту землеустрою в тому вигляді, в якому він був наданий. Згідно ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Частиною 11 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Відмовивши позивачу у затвердженні погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність, відповідач порушив вимоги ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України. Крім того, у відзиві відповідач посилається на недопустимість втручання в здійснення дискреційних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. З цього приводу суд зазначає наступне. Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету [PERSON] Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом [PERSON] 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». Таким чином, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними. Разом з тим, як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 7 постанови від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування»\~при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною\~відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області\~у затвердженні\~[PERSON]\~проекту землеустрою\~щодо відведення\~земельної ділянки у власність, зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та передати останній у власність земельну ділянку загальною площею 1,9500 га з кадастровим номером 3522281900:02:000:5353 на території Іванковецької сільської ради Знамянського району Кіровоградської області. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved