Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] із вказаною вимогою, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої дитини, неповнолітнього сина - [PERSON] в розмірі 800,0 (восьмисот) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на наступне. Відповідач, будучи батьком дитини, кошти на її утримання не надає, уникає від надання матеріальної допомоги у добровільному порядку, не виконує будь-яких інших обов'язків з виховання дитини та догляду за нею, хоча, за твердженням позивача, відповідач має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, у зв'язку із чим вона змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач та її представник в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені обставини. Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення вимог позивача про стягнення з нього аліментів у розмірі, заявленому позивачем, заперечував, вважав за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі 600,0 гривень щомісячно. Інші учасники судового процесу до судового засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомляли. Вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надані документи, суд визнає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних причин. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з « 08» серпня 2008 року до « 18» липня 2012 року, що підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2012 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO], сторони по справі є батьками цієї дитини. Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує належним чином свої обов'язки щодо надання коштів на утримання дитини, що спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулася до суду. Додатково судом встановлено, що відповідач не заперечує проти необхідності сплати аліментів на утримання дитини до її повноліття, також не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, але вважає, що вимоги позивачки щодо розміру аліментів є завищеними та повною мірою не обґрунтованими. Отже, предметом спору є виключно питання про належний та обґрунтований розмір аліментів на утримання спільної дитини сторін. Враховуючи звернення матері повнолітньої дитини - позивача у справі - з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, суд вважає можливим їх стягнути щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення неповнолітньою дитиною вісімнадцятирічного віку. Беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти щомісячно в розмірі 800,0 (вісімсот) гривень на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], починаючи від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При постановленні рішення судом враховані матеріальне становище дитини, її матері; задовольняючи позов суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи відсутність доказів такого, а й його можливості щодо його отримання. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків з догляду та матеріального забезпечення власної дитини. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, з урахуванням викладеного, суд має задовольнити позовні вимоги позивача. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: в розмірі 1059 гривень - відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дитини є обмеженими, дитина потребує додаткових витрат на її утримання. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому, згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, судом враховано, що мати дітей здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Визначаючи розмір належних до сплати аліментів додатково судом враховано наступні обставини: судом не приймаються в якості доказів надання належного утримання дитини, надані представником відповідача, копії фіскальних чеків про перерахування коштів відповідачем позивачу, оскільки вказані перекази носять нерегулярний характер, здійснюються неперіодично. При цьому ці докази свідчать про витрати відповідача, а отже й про його доходи, які є достатніми для надання утримання дитини. Таким чином, наведене впливає й на той висновок, що для обрахунку належних до сплати аліментів має бути взятий визначений законом прожитковий мінімум, необхідний для особи певного віку, який має сплачувати саме відповідач. Беручи до належної уваги розмір доходів позивача, дійшовши висновку про обмеженість можливостей матері дитини щодо надання утримання дитині, суд має врахувати, що ця сторона працює лікарем, яка щойно завершила навчання в інтернатурі за відповідною лікарською спеціальністю, несе витрати у зв'язку з перебуванням дитини у дошкільному навчальному закладі, проживаючи з дитиною, несе основні видатки з її утримання. Визначаючи наведений розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд має не тільки врахувати дійсні доходи відповідача, скільки наявні можливості щодо їх отримання, оскільки відповідач є особою працездатного віку та стану здоров'я, а також має (або доказово мав) доходи за кордонами України в іншій країні - в РФ. З огляду на наведене, порушувані права неповнолітньої дитини в результаті неналежного виконання відповідачем обов'язків з надання коштів на її утримання підлягають переважному захисту у разі співставлення з правами та законними інтересами відповідача, який повинен бути більш відповідальним в обранні варіанту своєї поведінки в якості батька неповнолітньої дитини, яка має розраховувати на повноцінне дитинство. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Outcome: approved