overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] Іваничівського району належав [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняв, чоловік позивача, [PERSON], вступивши у володіння спадковим майном. [INFO] року [PERSON] помер. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, вступивши у володіння спадковим майном. В даний час [PERSON] не може отримати від Іваничівської держнотконтори свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу про власність на житловий будинок спадкодавця. На підставі вищенаведеного просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] Іваничівського району. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, просить його задовольнити. Представник відповідача Поромівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] Іваничівського району. Суд, заслухавши пояснення позивача, оглянувши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] Іваничівського району належав [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. Заповіту при житті [PERSON] не залишила, а тому спадщина після її смерті відкрилась за законом. Чоловік позивача [PERSON] прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] вступивши у володіння спадковим майном. [INFO] року [PERSON] помер. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, вступивши у володіння спадковим майном. За життя, [PERSON], документів про те, що він юридично являється власником даного будинку не виготовив. Однак довідкою Поромівської сільської ради стверджується, що [PERSON] належно вступив у володіння спадковим майном [PERSON] Таким чином, позов слід задовольнити і визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] Іваничівського району Волинської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] належав її матері [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняла позивач по справі вступивши у володіння спадковим майном. В даний час [PERSON] не може отримати від Іваничівської держнотконтори свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу про власність на житловий будинок спадкодавця. На підставі вищенаведеного просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, просить його задовольнити. Представник відповідача Милятинської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS]. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] належав матері позивача [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Заповіту при житті [PERSON] не залишила, а тому спадщина після її смерті відкрилась за законом. Позивач прийняла спадщину після смерті матері вступивши у володіння спадковим майном. Документів про те, що [PERSON] юридично являється власником даного будинку виготовлено не було, хоча той факт, що домоволодіння належало їй на праві власності підтверджується витягом з погосподарської книги Милятинської сільської ради № 2 за 2013 рік (а.с. 16). Таким чином, позов слід задовольнити і визнати за позивачем право власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що житловий будинок, який знаходиться в с. Колона по вул. Терешкової, 9 Іваничівського району відносився до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були позивач та її матір [PERSON], яким належало по 1/2 частині будинковолодіння. 5 травня 2013 року [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняла позивач [PERSON], вступивши у володіння спадковим майном. Відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON], відмовились від прийняття спадщини після смерті матері про що подали письмові заяви до Іваничівської державної нотаріальної контори. В даний час [PERSON] не може отримати від Іваничівської держнотконтори свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу про власність на житловий будинок спадкодавця. На підставі вищенаведеного просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Колона по вул. Терешкової, 9 Іваничівського району. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак від них надійшли заяви про розгляд справи у їхню відсутність, позов визнають повністю та не заперечують, щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок, який знаходиться в с. Колона по вул. Терешкової, 9 Іваничівського району. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю та не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок, який знаходиться в с. Колона по вул. Терешкової, 9 Іваничівського району. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, оглянувши надані докази, приходить до висновку, що визнання відповідачами та представником відповідача позовних вимог не суперечить чинному законодавству, а тому може бути прийняте судом. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, який знаходиться в с. Колона по вул. Терешкової, 9 Іваничівського району відносився до суспільної групи колгоспний двір і його членами були позивач та її мати [PERSON] і їм належало по 1/2 частині вказаного будинковолодіння. 05 травня 2013 року [PERSON] померла (свідоцтво про смерть 1-ЕГ № 137429 а.с.6). Заповіту при житті [PERSON] не залишила, а тому спадщина після її смерті відкрилась за законом. Позивач прийняла спадщину після її смерті вступивши у володіння спадковим майном. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті матері про що подали письмові заяви до Іваничівської державної нотаріальної контори. Таким чином, позов слід задовольнити і визнати за позивачем право власності на житловий будинок, який знаходиться в с. Колона по вул. Терешкової, 9 Іваничівського району Волинської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що її шлюб з [PERSON] було зареєстровано 16.05.2004 року. За час спільного проживання у них народилося четверо дітей: син [PERSON], [INFO], дочки [PERSON] та [PERSON], [INFO], а також дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалося, причиною цього позивач вважає те, що відповідач тривалий час зловживає спиртними напоями, створює несприятливі умови для проживання. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між сторонами постійно виникають сварки. Вважає за недоцільне зберегти родину та шлюб. Діти після розірвання шлюбу залишатимуться проживати з позивачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши клопотання про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, на розірвання шлюбу згідний. Суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.05.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Іваничівського РУЮ Волинської області, про що було видано свідоцтво про одруження [NUMBER] (а.с.5). За час спільного проживання у них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], дочки [PERSON] та [PERSON], обоє [INFO], а також дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6-9), які проживають з позивачем по справі. Сімейне життя у сторін не склалося і тому вони подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. Спільної думки та бажання зберегти сім'ю як позивач так і відповідач не знайшли. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, малолітніх дітей слід залишити проживати з позивачем. Також, слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що її шлюб з [PERSON] було зареєстровано 24.05.2009 року. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалося, причиною цього позивач вважає те, що у них з відповідачем постійно виникали конфлікти та непорозуміння. Також позивач зазначила, що вони з відповідачем тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає за недоцільне зберегти родину та шлюб. Тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Діти після розірвання шлюбу залишатимуться проживати з позивачем. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу згідний. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, та враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.05.2009 року у Бібрській міській раді Перемишлянського району Львівської області, про що було видано свідоцтво про одруження 1-СГ № 106659 (а.с.5). За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], (а.с.6-8), які проживають з позивачем по справі. Сімейне життя у сторін не склалося і тому вони подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. Спільної думки та бажання зберегти сім'ю як позивач так і відповідач не знайшли. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. При цьому, суд враховує, що наданий судом строк для примирення не дав ніяких позитивних наслідків, сімя фактично розпалася. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, малолітніх дітей слід залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що її шлюб з [PERSON] було зареєстровано 26.04.2014 року. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалося, причиною цього позивач вважає те, що у них з відповідачем відсутнє взаєморозуміння, а також різні погляди на сімейні відносини та обов'язки щодо виховання дитини. Також позивач зазначила, що вони з відповідачем з вересня 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає за недоцільне зберегти родину та шлюб. Тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Дитина після розірвання шлюбу залишатиметься проживати з позивачем. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу згідний. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, та враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.04.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, про що було видано свідоцтво про одруження [NUMBER] (а.с.4). За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], (а.с.6), який проживає з позивачем по справі. Сімейне життя у сторін не склалося і тому вони подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. Спільної думки та бажання зберегти сім'ю як позивач так і відповідач не знайшли. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. При цьому, суд враховує, що наданий судом строк для примирення не дав ніяких позитивних наслідків, сім'я фактично розпалася. Таким чином, шлюб між сторонами необхідно розірвати, малолітнього [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що квартира, яка знаходиться в смт. Іваничі по вул. Будівельній 10/2 Волинської області належала її батьку [PERSON]. 29 грудня 2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Позивач прийняла спадщину після смерті батька подавши у встановлені законом строки заяву до [PERSON] державної нотаріальної контори. В даний час [PERSON] не може отримати від [PERSON] держнотконтори свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу про власність на квартиру у спадкодавця. На підставі вищенаведеного просить визнати за нею право власності на квартиру, що знаходиться в смт. Іваничі по вул. Будівельній 10/2 Волинської області. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на квартиру, яка знаходиться в смт. Іваничі по вул. Будівельній, 10/2 Волинської області. Суд, заслухавши пояснення позивача, оглянувши надані докази, приходить до висновку, що визнання представником відповідача позовних вимог не суперечить чинному законодавству, а тому може бути прийняте судом. В судовому засіданні встановлено, що квартира, яка знаходиться в смт. Іваничі по вул. Будівельній 10/2 Волинської області належала [PERSON]. 29 грудня 2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. Враховуючи, що [PERSON] за життя заповіту не склав, а тому спадщина після його смерті відкрилась за законом. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено в судовому засіданні, позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] подавши до [PERSON] державної нотаріальної контори відповідну заяву. Документів про те, що [PERSON] юридично являється власником даного будинку виготовлено не було. Таким чином, позов слід задовольнити і визнати за позивачем право власності на квартиру, яка знаходиться в смт. Іваничі по вул. Будівельній, 10/2 Волинської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюб із відповідачем було розірвано 31 серпня 2010 року. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] [INFO]. Рішенням Іваничівського районного суду від 16 квітня 2010 року було вирішено стягувати з відповідача аліменти в розмірі 400 грн. на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. У зв'язку із зміною прожиткового мінімуму, постійним зростанням цін на продукти харчування, зростанням потреб дитини та інші нагальні потреби, просить збільшити розмір аліментів на утримання дочки у розмірі 800 грн. до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від його представника [PERSON] надійшла заява в якій позовні вимоги визнає частково у розмірі 500 грн. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що після прийняття рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 400 грн. на утримання дочки [PERSON] [INFO] відбулись зміни у житті сторін. Змінився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, витрати на її утримання зросли, що законодавчо стверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії. Позивач по справі знаходиться у декретній відпустці по догляду за другою дитиною, однак її дохід не є достатнім для забезпечення дитини всім необхідним для загального розвитку. Іншого доходу у позивача немає. Разом з тим, суд бере до уваги те, що відповідач з часу присудження аліментів на дитину так ніде і не працевлаштувався, нерухомого майна та земельних ділянок у його власності немає. А тому, суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів в розмірі 500 грн. є можливим і достатнім для забезпечення життєдіяльності дочки [PERSON] [INFO] . Крім того з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 18.05.2007 року вони з відповідачем уклали шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] Подружнє життя між сторонами не склалося, а тому більше року вони проживають окремо. На даний час подружніх стосунків не підтримують, у зв'язку з чим позивач вважає за недоцільне зберегти родину та шлюб, оскільки не має бажання бути разом. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, на розірвання шлюбу згідний. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18.05.2007р. у відділі РАЦС Іваничівського РУЮ Волинської області, про що було видано свідоцтво про одруження [NUMBER]. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] Подружнє життя між сторонами не склалося, причиною цього позивач вважає те, що у них різні погляди на життя. На даний час між ними відсутня повага, взаємодопомога та підтримка. Вважає, що шляхів нормалізації подружніх відносин та збереження сім'ї в майбутньому бути не може. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, сторони на даний час проживають окремо, спільно господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, їх відновлення не бажають, тобто шлюб носить лише формальний характер. Спільної думки та бажання зберегти сім'ю як позивач, так і відповідач не знайшли. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі як подружжя, та вказує на те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона з відповідачем мають двох дітей, та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 25.01.2013 року було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з 25.10.2012 року. На даний час розмір аліментів є замалим для утримання дітей, а тому позивач просить суд збільшити розмір аліментів, які присуджені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 25.01.2013року на утримання дітей з 800 грн. на 2118 грн., щомісячно, з проведенням індексації відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення». Представник позивача підтримав позов в повному обсязі. Відповідач позов визнав. Встановленим і визнаним є те, що сторони мають дітей : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , на яких відповідач сплачує аліменти згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 25.01.2013 року в розмірі 800 грн. Відповідач в судовому засіданні визнав, що розмір аліментів, який визначений для утримання дітей вже є неактуальним, а тому не заперечив задоволенні позову. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Розглядаючи позовні вимоги та визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дітей одноособово, відповідач є працездатним, проти зміни розміру аліментів не заперечив та розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 25.01.2013 року є меншим 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. За ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved