Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.11.2013 вона з відповідачем розлучилася. Від спільного проживання в шлюбі вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач обіцяв надавати допомогу на утримання дітей, але цього не робить. Старший син вже досяг повноліття, а молодший є неповнолітнім. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, добровільно коштів на утримання дітей не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась. Направила суду заяву в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги визнає і не заперечує проти стягнення аліментів в заявленому розмірі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ст.174 ЦПК України є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засідання встановлено, що сторони з 11.02.1996 по 14.11.2013 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.11.2013, справа 148/4613/13-ц (а.с.6). Від даного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до копій повторних свідоцтв про народження серія [NUMBER] (а.с.4) та серія [NUMBER] (а.с.5), відповідач значиться їх батьком, а отже несе обов'язок щодо їх утримання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що дитина - [PERSON] проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Оскільки дитина проживає з матір'ю - позивачем по даній справі, що підтверджується довідкою Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №2029 від 15.10.2015 (а.с.7), то аліменти необхідно стягувати на її користь. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що у відповідача інших утриманців не має, за станом здоров'я він може працювати, тому має змогу виплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина - [PERSON] в заявленому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву пред'явлено до суду 14.12.2015. Відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином з відповідача - [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 100 грн. ( а.с.8). На підставі викладеного,

Outcome: approved