Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить (з урахуванням уточнених позовних вимог) стягнути з останнього аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Вимоги обґрунтувала тим, що з [PERSON] з 11 листопада 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між ними повністю припинено з січня 2017 року. Дитина проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на забезпечення дитини, не бере участі у вихованні. Домовленості між ними про участь останнього в утриманні дитини не досягнуто. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованому у встановленому Законом порядку, причини неявки суду не відомі, клопотань не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій суду заяві позивач не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 11 листопада 2014 року виконавчим комітетом Знам'янської Другої селищної ради м. Знам'янка Кіровоградської області, актовий запис №38 (а.с.4). Від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого згідно з копією свідоцтва про народження є відповідач (а.с.5). Дитина проживає разом з матірю і знаходиться на її утриманні,згідно довідки виданною Знам'янською Другою селищною радою №369 від 17 липня 2017 року (а.с. 7). Доказів про доходи сторін суду не надано. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й\~ відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає\~ дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України має враховувати матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоровя відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до її повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved