Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.06.1990 є власником квартири [ADDRESS]. У зазначеному будинку також зареєстрований і відповідач, який за вказаною адресою з квітня 2013 року не проживає, його особисті речі там відсутні. Посилаючись на вищевказане, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою, а витрати по справі просила покласти на нього. У судове засідання позивач не зявилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи в силу ч.ч. 7, 8\~ст. 128 ЦПК України\~повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та своїм правом на подачу відзиву на позов не скористався. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді справи. З'ясувавши\~обставини,\~якими позивач\~обґрунтовує свої\~вимоги,\~дослідивши надані\~докази,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає повному\~задоволенню,\~виходячи з\~наступних міркувань. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.06.1990 позивач є власником 27/100 часток будинку № 47 (старий № 45) по вул. Горького в м. Путивль Сумської області (а.с. 7). В силу ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Довідкою Путивльської міської ради від 12.10.2018 № 7634 підтверджено те, що у квартирі [ADDRESS] крім позивача зареєстрований і відповідач у справі (а.с. 9). Комісійним актом від 27.10.2018, засвідченим депутатом Путивльської міської ради, зафіксовано той факт, що у квартирі [ADDRESS] з 2013 року відповідач не проживає (а.с. 8). Статтею 55 Конституції України\~передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. За встановлених обставин, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що відповідач понад шість місяців у згаданій квартирі не проживає, поважності причин своєї відсутності всупереч ст. 81 ЦПК України не довів, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування цим житлом. У зв'язку із повним задоволенням позову на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 704 грн. 80 коп. судових витрат. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved