Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 08.04.2000 року по 27 квітня 2017 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, з відповідача за рішенням суду від 02.07.2001 року було стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням рішення апеляційного суду Харківської області від 23.10.2013 року було зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання сина з 1/4 частини з усіх видів його заробітку на 1/6 частку з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 10.07.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. З 01.09.2016 року їх син навчається в Лозівській філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу на ІІІ курсі на денній формі навчання за рахунок фізичних та юридичних осіб. Відповідно до договору № 105 від 09.09.2016 року про надання освітніх послуг загальна вартість освітньої послуги становить 19680,00 гривень. Згідно квитанцій позивачем сплачено 17422,00 гривні. Зараз позивач не працює, перебуває на обліку у Лозівському МРЦЗ без виплати, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є багатодітною та малозабезпеченою. Відповідач є інвалідом і групи, знаходиться на обліку УПФУ в Лозівському районі і отримує пенсію, тому додаткову допомогу на утримання сина надавати може. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину - [PERSON], [INFO], а саме 8711,00 гривень. У визначений термін відповідач надіслав до суду відповідь на позовну заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає. Зазначив, що на утримання сина з нього стягуються аліменти, але позивач вважає їх розмір недостатнім. Крім того, з нього за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2014 року стягуються 17976 грн. надмірно сплаченої державної допомоги. Він не працює, є інвалідом ІБ групи, отримує пенсію, потребує стороннього догляду, потребує постійного лікування та реабілітації. Проживає разом з батьком, який його доглядає. До того ж потрібно сплачувати комунальні послуги, що забирає значну частину доходу. 15 січня 2019 року позивач подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якій просила стягнути з відповідача по справі на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину - [PERSON], [INFO], а саме 8711,00 гривень, а також судові витрати понесені нею, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 гривень за складання позову та 200 гривень за складання відповіді на відзив. Позивач до судового засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив розглядати справу у його відсутності та відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірваний 27 квітня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 203. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, що підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 27.01.2018 року. Згідно свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER], виданого 09.02.2017 року Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 04, дитині змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до довідки Лозівської філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу № 396 від 05.09.2018 року [PERSON] навчається на ІІІ курсі Лозівської філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу на денній формі навчання за рахунок фізичних та юридичних осіб, термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року. Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серія [NUMBER], виданого 10.01.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 01, позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2013 року зменшений розмір стягуваних аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини всіх видів заробітку на 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 10 липня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Положеннями ст.150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Позивачем надано документи про здійснені нею додаткові витрати на утримання сина, а саме: договір про надання освітніх послуг від 09.09.2016 та квитанції про сплату [PERSON] за період з вересня 2016 по вересень 2018 року на рахунок Лозівської філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу 17422,00 гривень. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 50% понесених позивачем додаткових витрат на дитину, що становить 8711,00 гривень. Що стосується стягнення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходить з наступного. Згідно частин 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Норма ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимоги ч. 1 ч. 5 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем [PERSON] надано наступні документи: договір про надання правничої допомоги №б/н від 02 листопада 2018 року, копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №17, виданого 19 грудня 2017 року, детальний опис наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги від 02 листопада 2018 року, довідку про сплату адвокатського гонорару у розмірі 500,00 грн. № 35 від 14.11.2018 року. Обсяг правової допомоги, наданої адвокатом [PERSON], визначено у детальному опису наданих послуг у відповідності до Договору про надання правничої допомоги від 02 листопада 2018 року, відповідно до якого адвокатом здійснено наступні дії: вивчення документів поданих для підготовки позову, надання юридичної консультації з приводу предмету спору, документів, які іще необхідно зібрати для підготовки позову; складання позовної заяви; формування пакетів документів до суду. Однак, довідка про сплату адвокатського гонорару у розмірі 200,00 грн. за підготовку відповіді на відзив, позивачем до суду не надана, тому суд вважає в даній частині позовна заява задоволенню не підлягає, оскільки відсутні належні докази на підтвердження сплати даної суми. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За даних обставин, враховуючи, що позов задоволено повністю, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідач є інвалідом І групи, тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» також звільнений від сплати судового збору. Тому, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial