Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай) розміром 3,43 умовних кадастрових га ВАТ Насінницький радгосп «Перемога», яка розташована на території с. Котловина Ренійського району Одеської області, сертифікат виданий на підставі рішення Ренійської районної державної адміністрації Ренійського районну Одеської області від 10 серпня 1999 року № 334/А-99, серія [NUMBER]. За життя померла не залишила заповідальних розпоряджень, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Позивач є донькою померлої, а тому відноситься до спадкоємців першої черги. Через деякий час позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 26 травня 2016 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката [PERSON], відповідно до якої він просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та проти його задоволення не заперечують. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався, причини неявки суду не відомі, надав суду заявй, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає та проти його задоволення не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай) розміром 3,43 умовних кадастрових га ВАТ Насінницький радгосп «Перемога», яка розташована на території с. Котловина Ренійського району Одеської області, сертифікат виданий на підставі рішення Ренійської районної державної адміністрації Ренійського районну Одеської області від 10 серпня 1999 року № 334/А-99, серія [NUMBER]. За життя померла не залишила заповідальних розпоряджень, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Через деякий час позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 26 травня 2016 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, зазначені правовідносини регулюються вимогами чинного на той час ЦК Української РСР. Так, згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Частиною 1 ст. 529 ЦК Української РСР передбачено, що спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Позивач є донькою померлої, а тому відноситься до спадкоємців першої черги. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. п. 1,2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Позивачка фактично вступила в управління та володіння належною матері земельною часткою (пай). Вона отримувала плату по цьому паю. Усі отруюючи визнали позивачку володільцем вказаного майна. Оригінал сертифікату на право власності на земельну частку (пай) знаходився в володінні [PERSON] Однак за давністю років позивач втратила даний документ, а відновити оригінали або отримати дублікат цього сертифікату не має можливості, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість відновлення таких сертифікатів після смерті власника його спадкоємцями, якщо свідоцтво про право на спадщину не видано. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім'я померлої [PERSON], а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують правопомерлої [PERSON]на спірне спадкове майно, спадкоємцем якої за законом є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved