Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом де зазначає, що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно штампу у домовій книзі, окрім неї в даному будинку прописаний її колишній співмешканець [PERSON] з 02 березня 1999 року. Як вказує позивач, [PERSON] з грудня 2013 року в належному їй будинку по [ADDRESS] не проживає. На неодноразові звернення позивача до [PERSON] про добровільне зняття з реєстраційного обліку у належній їй будинку відповідач відповідав відмовою, від спілкування з позивачем уникає. Вказує, що, відповідач, який продовжує бути зареєстрованим у належному їй будинку, порушує право позивача на користування та розпорядженням власним майном. У зв'язку з чим, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та стягнути з нього судові витрати. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала повністю за підставами вказаними у позові, наполягає на їх задоволенні. Вказує, що дійсно [PERSON], будучи зареєстрованим в належному їй будинку, на даний час в ньому не проживає, що перешкоджає їй вільно розпоряджатися своїм майном. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки в суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача є законним та обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером або у зв'язку з навчанням /учні, студенти, аспіранти тощо/ жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Згідно вимог ст. 98 Житлового кодексу України, тимчасові жильці на вимогу наймача або членів його сім»ї, які проживають разом з ним, зобов'язанні негайно звільнити приміщення, а вразі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку розташованого по [ADDRESS]. Тим самим [PERSON] у розумінні ст. 317 ЦК України набула право власності на вищевказане майно. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS], але фактично там не проживає з 2013 року року, що підтверджується актом депутата Генічеської міської ради [PERSON] від 11.06.2014 року. Вказані обставини підтверджені також поясненнями позивача. Враховуючи, що ч.2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій запобігання такому порушенню, а також беручи до уваги вимоги ст. 405 ЦК України, якою визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 243.6 грн.

Outcome: approved