Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 18 січня 2011 року. Від шлюбу дітей не мають. Сімейні стосунки не склались через втрату почуття поваги один до одного. З листопада 2013 року шлюбних стосунків не підтримують, з грудня 2013 року проживають окремо. Розірвати шлюб через орган РАЦСу відповідач не бажає, а тому просила розірвати укладений шлюб в судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, в поясненнях послався на обставини, викладені в поданій до суду позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач вдруге не з'явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надав, враховуючи правила ст.ст. 157, 169 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 січня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 18 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області. Від шлюбу дітей не мають. Встановлено, що між подружжям фактично не існує сімейних стосунків. З листопада 2013 року шлюбних відносин сторони не підтримують, з грудня 2013 року проживають окремо. Сімейні відносини між подружжям розладились через втрату почуття поваги один до одного, неприязні відносини. Сторони не змогли створити в сім'ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім'я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вважає непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Підстав, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України не має. У відповідності до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила 243 гривні 60 копійок судового збору, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями № 29 від 14 січня 2014 року та № 72 від 14 січня 2014 року. Вказані понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved