Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою та просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку «А-1» загальною площею 60,1кв.м, житловою 39,3кв.м, з господарчими будівлями: літня кухня «Б», огорожа №1, замощення 1, колодязь 1/2 ІІ, розташованих по вул. Степова, 9 с. Софіївка (Валове) Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після померлого 01 серпня 2013 року [PERSON] та на 1/3 частини зазначеного житлового будинку, в порядку спадкування за законом після померлої 27 березня 1997року [PERSON]. В обґрунтовування позовних вимог зазначила, що 01 серпня 2013 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з господарчими будівлями розташований по вул. Степова, 9 с. Софіївка (Валове) Криворізького району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] 02.03.2005 року склав заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно. При звернені позивача до державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 01.08.2013 року [PERSON], їй відмовлено в звязку з тим, що спірний житловий будинок її померлим 01.08.2013 року батьком придбано під час шлюбу з її матірю [PERSON], яка померла 27.03.1997 року, а відтак кожному з них належить шлюбна доля. На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO], де на час її смерті був зареєстрований, а тому фактично прийняв спадщину її син [PERSON], але до нотаріальної контори в установлений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталася. Таким чином, не дивлячись на те, що будинок зареєстровано на імя [PERSON], але 1/2 його частка належала [PERSON], як дружині в шлюбі з якою придбано майно. Тому коли 27.03.1997року вона померла, то на належну їй частку відкрилася спадщина. [PERSON] заповіту за життя не складала, тому належне їй за час життя майно її спадкоємці спадкують за законом. Спадкоємцями після її смерті були батько [PERSON], який проживаючи у будинку фактично прийняв спадщину, син [PERSON] відповідач по справі, який на час смерті матері був зареєстрований з нею за однією адресою фактично прийняв спадщину, та вона - позивач, яка фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном. 09 серпня 2001року помер її брат [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] у вигляді 1/6 частки житлового будинку по вул. Степова,9 с. Валове Криворізького району Дніпропетровської області, то і після його смерті відкрилася спадщина на фактично прийняте ним майно. Спадкоємцями після його смерті є його дружина [PERSON], та син [PERSON] відповідачі по справі, які до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Оскільки вона не має змоги оформити спадщину в нотаріальній конторі, тому вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, заявлені вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні(а.с. 111). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не зявилися, кожен окремо, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 83-85, 87-88). Представник відповідача Софіївської (Валівської) сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в якій просили розглядати справу без присутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 75). В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та письмовими матеріалами підтверджено, що 26 липня 1959 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище «Головін», про що свідчить копія актового запису про шлюб № 809 (а.с. 81). В період шлюбу, а саме 11 лютого 1991 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого секретарем виконавчого комітету Валівської сільської Ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON], придбав житловий будинок № 9 по вул. Степова в с. Валове Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 10). На підставі Постанови Верховної Ради України від 19.05.2016 р. № 1377-VІІІ с. Валове перейменовано в с. Софіївка. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, оскільки житловий будинок № 9 по вулиці Степова в с. Валове Криворізького району Дніпропетровської області набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки за життя подружжя [PERSON], їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на будинок не виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників будинку є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності за життя належало по 1/2 частці нерухомого майна. 27 березня 1997 року [PERSON] померла, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її смерть серії І-КИ № 125627 (а.с. 13). Відповідно до 525 ЦК України, в редакції 1963 року, часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в ст. 21 цього кодексу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, а саме 1/2 частину житлового будинку по вул. Степова, 9 с. Софіївка (Валове) Криворізького району Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 524 ЦК України, в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя [PERSON] на випадок смерті не здійснила розпорядження своїм майном, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №44126062 від 09.06.2016 року (а.с. 51). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON], що підтверджується копією актового запису про шлюб (а.с 81), син [PERSON], про що свідчить копія актового запису про народження (а.с. 80) та донька [PERSON], яка змінила прізвище з «Головіна» на «Горбач» та з «Горбач» на «Аноцька», під час укладення шлюбів, про що свідчать копії свідоцтва про народження, свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтва про шлюб (а.с. 9, 17, 20). Спадкоємці після смерті [PERSON] фактично прийняли по 1/6 частині спірного житлового будинку, відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, але не оформили її у встановленому законом порядку. Згідно інформаційної довідки Шостої криворізької державної нотаріальної контори № 1452/02-14 від 09 червня 2016 року, видно, що після смерті [PERSON], померлої 27 березня 1997 року, з заявою про прийняття спадщини за законом, до нотаріальної контори 15 квітня 2016 року звернулася донька померлої [PERSON] позивач по справі (а.с. 49). 02 липня 2001 року помер [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть № 1318 від 09 серпня 2001 року (а.с. 91). За життя [PERSON] заповіту не складав, спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є дружина [PERSON], яка змінила прізвище на «Гребенюк» під час укладення шлюбу (а.с. 85) та син [PERSON], які на спадщину не претендують, про що надали заяви про визнання позову (а.с. 83,87). Також, з відповіді наданої Пятою криворізькою державною нотаріальною конторою від 28.03.2017, видно, що спадкової справи до майна померлого 02.07.2001 року [PERSON] не виявлено (а.с. 109). 01 серпня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії І-КИ № 520788 (а.с. 15). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому за життя частку будинку № 9 по вулиці Степова в с. Софіївка (Валове) Криворізького району Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 02 березня 2005 року [PERSON] здійснив розпорядження своїм майном на випадок смерті, склавши заповіт, згідно якого заповів [PERSON], яка змінила прізвище на «Аноцька» під час реєстрації шлюбу (а.с. 20), усе належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, що підтверджується копіє заповіту посвідченого секретарем Валівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON]О, зареєстрованого в реєстрі за № 12. Зазначений заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с. 14). При зверненні [PERSON] до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого 01 серпня 2013 року нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що нерухоме майно придбано померлими, а відтак кожному з них належить шлюбна доля в зазначеному майні (а.с. 21). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає встановленим та підтвердженим матеріалами справи той факт, що спадковий будинок придбаний батьками позивача у шлюбі, але право власності на будинок в державних органах реєстрації нерухомого майна зареєстровано лише за батьком позивача [PERSON]. У зв'язку з тим, що будинок є об'єктом права спільної сумісної власності померлих батьків позивача, частки яких за їх життя не були виділені, подружня частка матері позивача [PERSON] у праві власності на будинок є прихованою, визначення їх часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно не є підставою для реєстрації права власності на будинок за ними в державних органах реєстрації нерухомого майна, що в свою чергу позбавляє можливості позивача оформити спадщину, що залишилася після смерті її батьків у нотаріальній конторі. У звязку з тим, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилась після смерті її батьків, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем право власності на 2/3 частини житлового будинку «А-1» загальною площею 60,1кв.м, житловою 39,3кв.м, з господарчими будівлями: літня кухня «Б», огорожа №1, замощення 1, колодязь 1/2 ІІ, розташованих по вул. Степова, 9 с. Софіївка (Валове) Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після померлого 01 серпня 2013 року [PERSON] та на 1/3 частини зазначеного житлового будинку, в порядку спадкування за законом після померлої 27 березня 1997 року [PERSON]. .

Outcome: approved