Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Позивач має намір виїхати з дитиною за кордон на відпочинок. Позивач не спілкується з відповідачем тривалий час, тому не має можливості отримати згоду батька на тимчасовий виїзд неповнолітньої доньки. Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, не сплачує аліменти, не організовує відпочинок та оздоровлення дитини, чим фактично перешкоджає їхній донці [PERSON], реалізовувати свої конституційні права. Просить дозволити [PERSON] виїзд за кордон з неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO], уродженкою міста Свердловськ Луганської області, без письмової згоди батька [PERSON]. Позивач у судове засіданні не з'явилась, надала заяву, в якій вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, просить винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, про дату та час слухання справи був належним чином повідомлений, у зв'язку з чим суд вважає неявку відповідача не поважною. Згідно ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи відділ по справам дітей виконавчого комітету Свердловської міської ради Луганської області просила розглянути справу у її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд знаходить позовну заяву підлягаючою задоволенню з таких підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано 12.05.2005 р., від цього шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Донька позивачки [PERSON] на даний час проживає разом з нею. [PERSON] не піклується про доньку, місце його проживання та знаходження не відоме. Судом було направлено судове доручення про його допит до Краснолуцького міського суду Луганської області, яке не виконане, через те, що він не явився на виклики та не зареєстрований у Луганській області (а.с.26,27). На даний час позивач має можливість тимчасово вивозити доньку за кордон к родині, а також на відпочинок та оздоровлення, але не має можливості оформити проїзні документи на дитину для виїзду за кордон, що є порушенням прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст.154 СК України визначено, що батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Статтею 155 СК України, визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та їх людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року (з послідуючими змінами), а саме статтею 1 визначено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. Статтею 2 цього ж Закону визначено, що документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є проїзний документ дитини. Згідно п. 18 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзною документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» за №231 від 31 березня 1995 року (з послідуючими змінами) - оформлення паспорта проїзного документа здійснюється на підставі заяв батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчується нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання, документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. У зв'язку із вищевикладеним заявлені вимоги позивачці підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 150,154-155 СК України,

Outcome: approved