Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити частки співвласників у спільній сумісній власності квартири № 54 у будинку № 3 в м. Мелітополі по проспекту Богдана Хмельницького у рівних долях, а саме: [PERSON] ? частина, [PERSON] ? частина та визнати за нею право власності на ? частину квартири № 54 у будинку № 3 в м. Мелітополі по проспекту Богдана Хмельницького після смерті [PERSON], померлої 15 грудня 2014 року у порядку спадкування за законом. Позовна заява обґрунтована тим, що 15 грудня 2014 року померла дочка позивачки [PERSON] Заповіту дочка не залишила, крім позивачки спадкоємцями першої черги є її чоловік, відповідач по справі та батько померлої [PERSON] Після смерті дочки залишилося спадкове майно частина у спільній сумісній власності квартири № 54 у будинку № 3 в м. Мелітополі по пр.. Б Хмельницького. Співвласниками вказаної квартири є померла дочка позивачки [PERSON] та відповідач по справі. Свідоцтво про право власності на вказану квартиру своєчасно при житті [PERSON] не було зареєстроване у встановленому законом порядку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Позивачка після смерті дочки у встановлений законом строк звернулася до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, після чого приватним нотаріусом була заведена спадкова справа, при цьому відповідач відмовився від оформлення спадщини на її користь. Проте оформити частину квартир позивачка не змогла та отримала відмову нотаріуса про видачу документів на тій підставі, що оригінал свідоцтва про право власності був утрачений і позивачка змушена була отримати дублікат. У звязку з тим. що один із співвласників помер, відповідач також не зміг зареєструвати дублікат свідоцтва про право власності на житло. Крім того виявилось, що при приватизації квартири не було встановлено часткове співвідношення між співвласниками квартири. На запит нотаріуса позивачка отримала відмову від державного реєстратора прав на нерухоме майно у видачі витягу із реєстру для оформлення спадкового майна у звязку з тим, що на момент подачі дубліката свідоцтва для державної реєстрації один з співвласників помер. При житті всіх співвласників квартири було досягнуто згоди між співвласниками щодо рівного розміру часток у спільній сумісній власності у добровільному порядку яка склала по ? для кожного співвласника. Крім неї та відповідача спадкоємців першої черги не має, дочка [PERSON] не була заміжня та не мала дітей. На цій підставі позивачка вважає, що вона як єдиний спадкоємець має право на ? частину квартири № 54 у будинку № 3 в м. Мелітополі по пр.. Б Хмельницького. На підставі отриманих документів позивачка не може оформити у нотаріуса спадщину у власність, оскільки не було визначено при житті всіх співвласників та часткове співвідношення права власності кожного з них і дублікат свідоцтва про право власності на житло відповідно до діючого законодавства не може бути зареєстроване у звязку з чим позивачка вимушена звернутися до суду. Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засідання позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. 15 грудня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 15.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського МУЮ у Запорізькій області /а.с. 6/. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а.с. 7/. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 04.01.2000 року виданого «Мелітопольжитлосервис»[ADDRESS] у будинку № 3 в м. Мелітополі по пр.. Б Хмельницького дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та члену його сім»ї [PERSON] /а.с.8/. Згідно копії технічного паспорта на квартиру № 54 у будинку № 3 в м. Мелітополі по пр.. Б Хмельницького, власниками вказаної квартири є [PERSON] та [PERSON] /а.с.9-10/. 13 травня 2015 року приватним нотаріусом [PERSON] було заведено спадкову справу після смерті [PERSON], що підтверджується копією витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі /а.с.11/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, згідно ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її батьки позивач та відповідач по справі [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що й не заперечували сторони, що позивач прийняла спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний строк а відповідач відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки. У відповідності до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.12.2015 року позивачці було відмовлено в оформленні спадщини після померлої 15 грудня 2014 року доньки [PERSON] та видачі їй свідоцтва про права на спадщину за законом, а саме на квартиру № 54 яка розташована за адресою м. Мелітополь пр..-т Б Хмельницького, 3 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказане майно /а.с. 12/. Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05.10.2015 року [PERSON], було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру № 54 яка розташована за адресою м. Мелітополь пр..-т Б Хмельницького, 3 у звязку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують /а.с.13/. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до частини 2 статті 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що при житті всіх співвласників квартири № 54 яка розташована за адресою м. Мелітополь пр..-т Б Хмельницького, 3, між ними було досягнуто згоди щодо рівного розміру часток у спільній сумісній власності у добровільному порядку. Аналізуючи зібрані у справі докази кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає за необхідним задовольнити позов [PERSON] до [PERSON] про визначення часток співвласників у спільній сумісній власності та визнання права власності у порядку спадкування.

Outcome: approved