Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ДП «Бучацьке лісове господарство» про стягнення коштів, 3% річних та інфляційних мотивуючи тим, що у 2012-2013 роках на підставі усної домовленості про купівлю лісопродукції нею у касу підприємства були внесені грошові кошти за лісопродукцію на загальну суму 37350 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера. У червні 2013 року на вимогу позивача про надання лісопродукції відповідач відмовив у її наданні та повернув частину коштів та надав акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.07.2013р. на суму 36233 грн., що свідчить про відсутність наміру належним чином виконувати зобов'язання та про відмову передати товар. 28.04.2014р. позивачем була надіслана відповідачу претензія про повернення 36233 грн. до 10.05.2014р., яка залишена ним без відповіді, кошти не повернуті, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Збільшивши позовні вимоги представник позивача просить суд стягнути з ДП «Бучацьке лісове господарство» грошові кошти в сумі 36233 грн., 3% річних в сумі 732,60 грн., інфляційні у сумі 5043,87 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги повністю з підстав викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково та зазначила, що згідно даних бухгалтерського обліку заборгованість перед [PERSON] становить 36233 грн. Так як стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобов'язання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав - повернення сплаченого авансу за непоставлений товар, тому позовні вимоги в сумі нарахованих 3% річних та інфляційні є безпідставними. Вислухавши представник позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що у 2012-2013 роках на підставі усної домовленості між [PERSON] та ДП «Бучацьке лісове господарство» про купівлю лісопродукції на виконання якого позивач передала передплату у сумі 37350 грн., про що засвідчують квитанції до прибуткового касового ордера № 238 від 29.03.2012р. на суму 10000 грн., № 253 від 30.03.2012 р., на суму 5000 грн., № 268 від 05.04.2012 р. на суму 10000 грн., № 705 від 12.06.2013р. на суму 2350 грн., № 706 від 12.06.2013р. на суму 10000 грн. На вимогу позивача у червні 2013 року про виконання свого обов'язку щодо надання лісопродукції відповідач відмовив у її наданні, повернув частину коштів та надав акт взаєморозрахунків станом на 01.07.2013 року на суму 36233 грн. 28.04.2014р. позивачем надіслано на адресу ДП «Бучацьке лісове господарство» претензію про повернення 36233 грн. до 10.05.2014р., до даного часу підприємство не виконало свого зобов'язання, не передало позивачу товар та не повернуло сплачені нею кошти. Правовідносини, що виникли між сторонами дійсно регулюються нормами ст. 570 ЦК України, яка передбачає, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'зання і на забезпечення його виконання. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 509 ЦК України зобовязанн'ям є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, в тому числі з договорів та інших правочинів, зокрема договору купівлі-продажу. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України)). Згідно ч.1 п.2 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу . У разі, коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили та не уклали в належній формі, сплачені в рахунок виконання договору платежі, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. Враховуючи викладене позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 293,26 грн.

Outcome: approved