Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] /третя особа - Служба у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації Одеської області/ про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, зареєстрованому 27 листопада 2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 142. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 11 червня 2010 року вказаний шлюб було розірвано. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 04 грудня 2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина. Відповідач тривалий час не приймає участі у виховані сина, не цікавиться його життям. Крім того, у відповідача виникла заборгованість по аліментам, яка відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01 червня 2017 року дорівнює 8 428 (вісім тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 95 коп. На сьогоднішній день утриманням сина, піклуванням про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток займається лише позивач. Згідно характеристики № 119 від 12 червня 2017 року Ренійського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня-гімназія» мати приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться навчанням, допомагає досягти успіху в житті дитини. За весь час навчання [PERSON] в гімназії батько жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавиться успіхами сина в навчанні. Позивач у судовому засіданні свій позов підтримала, просила суд його задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його сина [PERSON], [INFO]. Також просила розглядати справу у відсутності її представника - адвоката [PERSON] Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особа у судове засідання не з'явився, причини неявки не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої Орган опіки та піклування просить суд розглядати справу у відсутності представника. Крім того до суду надійшов висновок Ренійської районної державної адміністрації служби у справах дітей №01-16/04/1954 від 08 вересня 2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 27 листопада 2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 142. Від цього шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 11 червня 2010 року вказаний шлюб було розірвано. Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 04 грудня 2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина. Відповідач тривалий час не приймає участі у виховані сина, не цікавиться його життям. Крім того, у відповідача виникла заборгованість по аліментам, яка відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам станом на 01 червня 2017 року дорівнює 8 428 (вісім тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 95 коп. На сьогоднішній день утриманням сина, піклуванням про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток займається лише позивач. Згідно характеристики № 119 від 12 червня 2017 року Ренійського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня-гімназія» мати приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться навчанням, допомагає досягти успіху в житті дитини. За весь час навчання [PERSON] в гімназії батько жодного разу не відвідував батьківські збори, не цікавиться успіхами сина в навчанні. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На підставі ч. ч. 2-4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Преамбулою Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 грудня 1991 року передбачено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Стаття 3 вказаної Конвенції наголошує на тому, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Також, згідно з положенням принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з висновком Ренійської районної адміністрації Одеської області як органу опіки та піклування від 08 вересня 2017 року за № 01-16/04/1954, вважається доцільним позбавлення батьківських [PERSON], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Отже, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої обов'язки по вихованню дитини, а тому його поведінка розцінюється судом як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми обов'язками. А відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved