Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, який в ході судового розгляду неодноразово уточнював, вказуючи, що відповідачка по справі [PERSON] - його колишня дружина, шлюб з якою розірваний за рішенням суду Куп'янського міськрайонного суду Харківської області 09.02.2012 року. Вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою у [ADDRESS]. До 01.04.2014року дитина проживала з позивачем за місцем його реєстрації у с.Московка Куп'янського району Харківської області, а також перебувала у нього у м.Харкові. З 01.05.2014 року позивач дитину не бачив, неодноразово звертався до відповідачки з тим, щоб спілкуватися з дитиною, але вона згоди на це не дала. Йому невідомо, де знаходиться дитина в теперішній час. Відповідачка без його згоди змінила місце проживання дитини шляхом викрадення, звернення позивача до органу опіки та піклування в особі виконкому Куп'янської міської ради Харківської області, начальника Куп'янської міліції, в прикордонну службу залишилися без відповіді, тому він просив захистити дитину від незаконного переміщення, зобов'язавши відповідачку негайно повернути дитину за постійним місцем проживання в [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач остаточно уточнив позовні вимоги та просить суд встановити, де конкретно знаходиться його донька. При цьому пояснив, що він не забороняє пересуватися дитині в межах України, але впевнений в тому, що дитини на території України немає, вона знаходиться в м.Бєлгороді РФ, куди на заробітки їздить відповідачка. На підтвердження цього він має фотографії із соціальної мережі «Вконтакте», де зафіксовано знаходження доньки у студії краси «Мія» у м.Бєлгороді у червні 2015року. Представник відповідачки [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнав, пояснивши, що дитина знаходиться з матір'ю у м.Харкові, але точну адресу відповідачка не надає, через складні стосунки з позивачем, якого вона боїться. Доказів того, що відповідачка вивезла дитину у м. Бєлгород позивач не надав, і ці його пояснення не відповідають дійсності. Представники 3-х осіб Ратушна О.В. та Гмиря Г.М. у вирішенні спору покладалися на розсуд суду. Суд, заслухавши сторони, представників 3 - х осіб, вивчивши матеріали справи вважає, що уточнений у судовому засіданні позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися у шлюбі, зареєстрованому 12.10.2009 року Петропавлівською сільською радою Куп'янського району Харківської області за актовим записом №12. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 09.02.2012р. шлюб між сторонами розірвано. З тексту вбачається, що до суду з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] [PERSON] проти задоволення позову не заперечував і сторони майнового спору та спору про місце проживання дитини на день прийняття рішення судом не мали (а.с.6) . Як вбачається із обставин справи дитина залишилася проживати з матір'ю [PERSON], яка зареєстрована за адресою у [ADDRESS]. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків ( усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003р. зі змінами , громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією , законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Стаття 154 СК України передбачає право батьків по захисту дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно (ст.157 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Такий спір між сторонами не вирішувався і не вирішується. Відповідно до ч.1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Відповідно до ч.2 цієї статті суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Цією ж частиною передбачені можливі способи захисту сімейних прав та інтересів. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.57-60 того ж Кодексу. Суть уточнених у судовому засіданні позовних вимог позивача полягає у тому, що він просить суд встановити конкретне місцеперебування доньки [PERSON], бо має впевненість у тому, що її немає на території України, і цим порушуються його права як батька, тобто позивач захищає свої сімейні права та інтереси у спосіб, не передбачений ст.18 СК України. А на підтвердження цих позовних вимог позивач посилається на фотографії із соціальної мережі «Вконтакте», де зафіксовано знаходження доньки [PERSON] у студії краси «Мія» у м.Бєлгороді у червні 2015року. Згідно відповіді головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 10.02.2015р. відомості про перетинання державного кордону України у період з 01.06. 2014р. по 10.02.2015р. стосовно громадянки [PERSON], [INFO], у вищевказаній базі даних відсутні (а.с.137) . З урахуванням наведеного, суд вважає, що уточнені позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed