Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя не склалося, на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені. Питання щодо утримання спільної малолітньої дитини ними не вирішено. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток, до суду не з'явився, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без його участі не надав, тому суд, з підстав ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], 22 червня 2002 року Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Копією свідоцтва по народження серії [NUMBER], виданого Власівською селищною радою міста Світловодська Кіровоградської області, підтверджується, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З позовної заяви вбачається, що сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Домовленості щодо способів виконання батьком обов'язку по утриманню дитини між сторонами не досягнуто. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 180 СК України, обов'язок утримання дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тому відповідач повинен брати участь у витратах на утримання дітей. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При таких обставинах суд вважає, що позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. З підстав ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а також 243 грн. 60 коп. судового збору на користь позивача за позовними вимогами про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved