Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на дитину [PERSON], [INFO] в розмірі 1300 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач належної батьківської уваги дитині не приділяє, коштів на її утримання не надає і тим самим ставить сімю у важке матеріальне становище. Офіційно не працевлаштований, має нерегулярний мінливий дохід. Дитина перебуває на її повному утриманні. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Зясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року регламентовано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а за домовленістю між ними той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати його, оскільки несе інші витрати повязані з його фізичним, духовним та моральним розвитком, молодий вік відповідача, те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1300 гривеньле не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.06.2018 і до досягнення сином повноліття. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved