Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, по якому просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], укладений 31 травня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Одеського обласного відділу юстиції, актовий запис у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за № 278 та видано свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 31.05.2003 року; стягнути з [PERSON] [INFO], уродженця м. Каган, Узбекистан, аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище - [PERSON]. Позивач про час, дату та місце судового засідання сповіщалася належним чином, однак до суду не з'явилася, надавши судові письмову заяву, по якій позов підтримує, просить суд його задовольнити, розглянути справу за її відсутності. Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не з'явився у зв'язку з чим суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.05.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис 278 ( а.с.4). Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 68 ( а.с. 5), [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 11 ( а.с. 6), [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 5113 ( а.с. 7). Як зазначає позивач в своєму позові з квітня 2010 року сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб став носити формальний характер, майнового спору між сторонами немає. Позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі ? усіх доходів на утримання дітей, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Діти мешкають з позивачкою та знаходиться на її утриманні, потребують матеріальної допомоги, що підтверджується копією довідки, виписки з домової книги про склад сім'ї, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.6). Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 1, 2 ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивачки, а шлюб носить формальний характер, тому його слід розірвати. З урахуванням матеріального становища сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. А саме аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на його утримання до досягнення ним повноліття, а саме до [INFO] року, на утримання [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на її утримання до досягнення нею повноліття, а саме до [INFO] року, на утримання [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на його утримання до досягнення ним повноліття, а саме до [INFO] року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що діями відповідача не порушені права позивача, суд вважає, що позов є необґрунтованим, у зв'язку з чим не підлягає задоволеню.

Outcome: approved