Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій вказує, що вона проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. На початку січня 2001 року вони розійшлися. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. В даний час дитина проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. ЇЇ разом із сином запросили в гості родичі, які постійно мешкають в Російській Федерації та в Туреччині. З огляду на цю обставину, вона має намір разом з сином відвідати своїх рідних та відпочити. Така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку її дитини, адже завдяки значній фінансовій допомозі, яку надають її рідні, вона матиме можливість оздоровити сина. Але незважаючи на це, її колишній співмешканець - відповідач, безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вона вважає, що така позиція батька її неповнолітнього сина шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. Тому позивач просить суд дозволити їй без згоди батька оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітнього [PERSON], [INFO] за межі України та на його в»їзд до інших країн до досягнення [PERSON] повноліття. При цьому допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів. У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні своїх позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, телефоном повідомив, що не заперечує проти вивозу дитини. Представник третьої особи - головний спеціаліст служби у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації у судовому засіданні проти задоволення вимог позивача не заперечувала. Представник третьої особи - завідувач Кремінського РС УДМС України в Луганській області у судове засідання не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволенні заявлених вимог не зеперечує. Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи, докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису, яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Встановлено, що позивач [PERSON] деякий час проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON], з яким має спільну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Після припинення спільного проживання син залишився проживати з позивачкою в [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 12.06.2014року (а.с.16) яка видана КП «Кремінна-Комунсервіс». Як встановлено в судовому засіданні позивача разом із сином запросили в гості родичі, які мешкають в Російській Федерації та в Туреччині. З огляду на цю обставину позивач має намір разом з сином відвідати своїх рідних та відпочити. Така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку її дитини, адже завдяки значній фінансовій допомозі, яку надають її рідні, вона матиме можливість оздоровити сина. Але незважаючи на це, батько дитини - відповідач, безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Така позиція батька її неповнолітнього сина шкодить інтересам дитини та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] та надання дозволу на виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO] за кордон без згоди батька. Крім того, суд вважає за необхідним стягнути з позивача суму судового збору, яка ним була сплачена не в повному обсязі при поданні до суду позовної заяви.

Outcome: approved