Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 07 липня 2007 року між нею та відповідачем, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Сторони спільно не проживать та не ведуть господарства з липня 2015 окремо. У позивача та відповідача зникли спільні інтереси, втрачено почуття кохання, взаємної поваги. Шлюб існує лише формально. Донька проживає разом із позивачем. Позивач вважає, що подальше збереження сімї неможливим та недоцільним. Та просила залишити дитину проживати разом із матірю. Сторони в судове засідання 16.02.2016 року не зявились. Позивач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги відповідач визнає в повному обсязі. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі вимог ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі з 07 липня 2008 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 914, серія І-ТП № 031223. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 2769, серія 1-ТП № 089936. Дитина проживає разом із матірю, що підтверджується довідкою № 02-20/410 від 13.08.2015 року, виданною виконкомом Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Сторони повністю припинили шлюбні відносини. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Оскільки ні позивач, ні відповідач не бажають зберегти сімю, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved