Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 18 вересня 2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття сина. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу без його участі, зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. В судовому засідання встановлено, що сторони з 18 вересня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим 18 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, та свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 10 лютого 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. На підставі положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Судом встановлено, що дитина сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджені довідкою Миронівської міської ради Миронівського району Київської області № 02-50/829 від 14 березня 2016 року. Оскільки обов'язки по утриманню дитини батьки несуть спільно, згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини сторонами не досягнуто, з відповідача аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 та ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України аліменти на дитину стягуються у відповідній частці від заробітку (доходу) батьків. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексуУкраїни при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вказані норми матеріального права встановлюють обов'язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення повноліття з урахуванням істотних обставин, що можуть впливати на розмір такого утримання, і це повинно бути доведено сторонами спору належними та допустимими доказами. Вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у частці від його доходу є обгрунтованими. Належними доказами підтверджено факт наявності у відповідача постійного доходу у виді заробітку. В підтвердження вказаної обставини до матеріалів справи додано довідку ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» № 71 від 04 квітня 2016 року. Судом не встановлено фактів, які вказують на те, що визначення розміру аліментів у частці від доходу платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує ті обставини, що батько працює, має постійний дохід у виді заробітної плати, не має на утриманні інших осіб. Стягнення аліментів у частці від заробітку позивача є можливим та не порушує інтереси сторін і дитини. Відповідачем заперечень на позов не подано, в поданій до суду заяві вказано, що заявлені вимоги ним визнаються, тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі, зазначеному позивачем. За правилами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з позивача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 180 - 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved