Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що 09 грудня 2011 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину будинку, розташованого за адресою: вул. Попова, 13, смт. Радушне, Криворізький район, Дніпропетровська область. За життя [PERSON] заповіт не складав. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 09 грудня 2011 року, як спадкоємець першої черги за законом, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що оскільки титульним власником спадкового майна (житлового будинку) є [PERSON]. на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності. Проте вказане спадкове майно придбане нею у шлюбі з [PERSON]., у зв'язку з цим кожному з подружжя належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, не відомо чи визначалися за життя спадкодавця частки у праві спільної сумісної власності подружжя на майно, та чи укладався договір про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що не дає змогу встановити обсяг спадкового майна, яке підлягає успадкуванню. У звязку з тим, що вона позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилася після смерті її чоловіка у нотаріальній конторі та вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. У звязку з чим просить суд, визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], померлого 09 грудня 2011 року, будинок загальною площею 92,4 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, смт. Радушие, вул. Попова, буд. 13; встановити факт належності 1/2 частини зазначеного будинку на праві власності спадкодавцю [PERSON], померлого 09 грудня 2011 року та визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеного будинку, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 09 грудня 2011 року. Позивач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, при цьому наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 47). Представник відповідача по справі Радушненської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення (а.с. 42). В звязку з неявкою в судове засіданні осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 квітня 1980 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Дзержинським відділом РАЦС м. Кривий Ріг, актовий запис № 454, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 357367. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 9). В період шлюбу, [PERSON] стала власницею будинку № 13 по вул. Попова в с. Радушне Криворізького району Дніпропетровської області на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого 15 лютого 1995 року Криворізькою районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-678 та акту прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконавчого комітету Радушненської селищної Ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області від 22.09.1995 року (а.с. 9,10-12). Зазначений будинок зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» за [PERSON], про що зазначено в довідці наданій КП ДОР «Криворізьке БТІ» № 1852 від 01.08.2016 9а.с. 31). Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, оскільки будинок набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки за життя [PERSON] його та його дружини частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на домоволодіння не виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності їх часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому частки кожного із них, як співвласників домоволодіння є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частці нерухомого майна. [PERSON] помер 09 грудня 2011 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть серії 1-КИ № 428068 (а.с. 8). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому за життя частку будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Оскільки [PERSON] за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснив, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44592620 від 27.07.2016 (а.с. 30), тому його спадкоємці спадкують належне йому майно за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом як дружина померлого, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 9). При зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 09 грудня 2011 року, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що з поданих документів видно, що спадкове майно придбано у шлюбі, а відтак кожному з них належить шлюбна доля в вищезазначеному майні, яку в досудовому порядку згідно чинного законодавства виділити неможливо (а.с. 5). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, оскільки, спадковий будинок придбаний подружжям «Фурзенко» у шлюбі, але право власності на будинок в державних органах реєстрації нерухомого майна зареєстровано лише за [PERSON], у зв'язку з тим, що будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки яких за життя [PERSON] не виділені, суд вважає необхідним встановити факт, що [PERSON] за життя належала 1/2 частина спірного будинку та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину спірного будинку, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 09 грудня 2011 року, оскільки вона є спадкоємицею першої черги позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилась після смерті її чоловіка.

Outcome: approved