Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. На сьогоднішній день позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 17.01.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Великолепетиського районного нотаріального округу Херсонської області, зареєстрований в реєстрі за № 52. На час укладання договору відповідач був зареєстрований за адресою будинку позивача, але на дату придбання він виїхав на інше місце проживання і вже більше чотирьох років не проживає за адресою вказаного будинку. Між сторонами була укладена домовленість про те, що після продажу будинку відповідач зніметься із реєстраційного обліку, але він цього не зробив. Ніяких домовленостей щодо зберігання права на житло у період відсутності відповідача між ними не було. Факт того, що відповідач зареєстрований у будинку позивача підтверджується довідкою про склад сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житлом, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала на адресу суду письмову заяву, в якій позов підтримала та просить суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не надав доказів на підтвердження порушення права відповідача на житло, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 7 та 8 ст. 128 ЦПК України. Крім того, відповідача про час і місце судового засідання додаткового повідомлено і у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Довідкою Великолепетиської селищної ради про реєстрацію місця проживання особи від 25.08.2020 року підтверджується, що зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 2016 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 11.08.2020 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач [PERSON] не є власником будинку, і з 2016 року по даний час не проживає за адресою: [ADDRESS] , суд відповідно до ст. 72 ЖК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] , а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 72 Житлового кодексу України,

Outcome: approved