Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1999 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Під час спільного проживання ними здійснювалося будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: с. Нова Збурївка, вул. Лісна, 2, на земельній ділянці, яка належала чоловікові. Кошти на будівництво будинку вкладалися поступово, по мірі їх заробляння спільно з відповідачем, також спільно було прийнято рішення не поспішати з документальним оформленням будинку до повного завершення будівництва. Однак позивач випадково дізналася, що будинок, який вони з чоловіком збудували, оформлено на його матір [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету Новозбурївської сільської ради. Позивач просить визнати незаконним рішення виконавчого комітету Новозбур'ївської сільської ради №94 від 27.09.2006 року про оформлення за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами до нього по вул. Лісна, буд. 2 села Нова Збур'ївка Голопристанського району Херсонської області. Відповідачі [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, письмових заперечень на адресу суду не надходило, в останнє судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, клопотань на адресу суду не надходило. Відповідачі [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, письмових заперечень на адресу суду не надходило, в останнє судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань на адресу суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні у зв'язку з тим, що вважає оспорюваний будинок власністю своїх батьків, матері та померлого батька. Представник Новозбурївської сільської ради [PERSON] при винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що у оспорюваному будинку, що знаходиться по вул. Лісній № 2 у селі Нова Збурївка Голопристанського району Херсонської області зареєстровані та проживають подружжя позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], їх діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], 10.12.2009 р. н. Земельна ділянка під забудову, на якій розташований будинок, у 1990 році була виділена батьку відповідача, [PERSON], про що свідчить будівельний паспорт, що додається до справи. Фактично будівництво не було розпочате. 01.04.1994 року батько відповідача, [PERSON], помер, після смерті батька [PERSON] матеріально забезпечував всю сімю. 09.10.1999 року між відповідачем по справі [PERSON] та позивачкою [PERSON], був укладений шлюб, який зареєстровано у Голопристанському відділі реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, про що було видане свідоцтво про шлюб серії 1-КГ №017292. Після одруження подружжя, не маючи власного помешкання, розпочала будівництво житлового будинку з господарськими будівлями в селі Нова Збур'ївка по вул. Лісна буд. 2 Голопристанського району Херсонської області. Так, з 1999 по 2003 рік було зроблено наступне: подвір'я огорожено з фасаду кам'яним парканом, а з боку шифером, встановленим на блочний фундамент, побудовано гараж, льох, літню кухню над льохом, зведено стіни сараю та господарських приміщень, зведено прибудову, у якій згодом розміщено котельню будинку. За свідченнями позивача [PERSON], на зведення зазначених вище будівель цеглу та інші будівельні матеріали подружжя отримало у подарунок від батьків позивачки. На початку 2003 року подружжям було прийнято спільне рішення докласти максимум зусиль і до кінця року увійти жити у половину зазначеного будинку. Так, протягом 2003 року було зроблено наступне: помешкання електрофіковано, проведено воду, відведено каналізацію, проведено опалення з котлом під тверде паливо, вставлені вікна, двері, настлана підлога, зроблені внутрішні роботи, придбано меблі. З 30 грудня 2003 року подружжя із сином [PERSON] почали проживати у недобудованому будинку по вул. Лісній № 2 села Нова Збур'ївка Голопристанського району Херсонської області. Протягом 2003-2005 років вкрито дахом сарай та господарські будівлі, літню кухню та гараж. За свідченнями позивача, шифер був подарований подружжю бабусею позивачки. Подвір'я зацементовано, зроблено відмостку будинку. Кошти на будівництво зароблялися спільно, займаючись городом та вирощуванням худоби, реалізовуючи сільгосппродукцію у Москві. З моменту будівництва і по теперішній час позивачка по справі працює у сфері управління, витрачаючи зароблені кошти на спільне майно подружжя, будівництво житлового будинку. Протягом 2006 року було завершено будівництво другої половини будинку, збудовано камін, облаштовано сауну, встановлено німецький піролізний котел під тверде паливо. У 2008 році у всьому будинку дерев'яні вікна були замінені на металопластикові. У 2010 році було повністю замінено дах з шиферного на металопрофіль на літній кухні, гаражі, побудовано навіс, що з'єднав прохід між будинком та господарськими будівлями. У 2012 році було зроблено капітальний ремонт першої половини будинку, а саме: замінена підлога на ламінат, стіни на гіпсокартон, стелю двоярусний гіпсокартон, також було обладнано євроосвітлення, теплу підлогу, повністю змінено сантехніку та меблі. Вищезазначені етапи будівництва та факти, підтверджені фотографіями, що долучені до справи та свідками, що були викликані до зали суду: Свідок [PERSON], засвідчила, що на момент одруження [PERSON] та [PERSON] за вищевказаною адресою на неогородженій земельній ділянці стояла лише незавершена коробка розпочатого будівництва. Також свідок підтвердила факт дарування молодому подружжю будівельних матеріалів на господарські будівлі, літню кухню та котельню, а також залізних вхідних дверей. Свідок [PERSON], сусід позивачки та відповідача, засвідчив той факт, що [PERSON], батьку відповідача, у 1990 році Новозбур'ївською сільською радою дійсно під будівництво житлового будинку було виділено земельну ділянку. Однак, він помер, так і не розпочавши будівництво. Свідок підтвердив, що окрім молодого подружжя [PERSON] та [PERSON], їх дітей [PERSON] та [PERSON], за вищевказаною адресою ніхто і ніколи не проживав, що стосується [PERSON], на яку оформлено зазначений будинок він взагалі ніколи не бачив і навіть не знає як вона виглядає. [PERSON] також засвідчив факти поетапного спільного будівництва молодим подружжям починаючи з 2000 року господарських будівель, споруд та добудови самого житлового будинку. Свідки [PERSON] та [PERSON], робітники, що наймалися для здійснення внутрішніх робіт, підтвердили той факт, що дійсно у 2006 році будинок лише наполовину був облаштований для життя. Улітку 2006 року, коли вони здійснювали шпакльовку стін та поклейку обоїв, на ряду з ними інші робітники тільки завершили настилання підлоги, побудову каміну та встановлення внутрішніх дверей. Також свідки зазначили, що [PERSON] тримала велику кількість домашньої птиці та худоби, завжди утримувала помешкання та подвір'я у чистоті. При тому, що сама доглядала за маленьким сином, завжди була уважна до робітників і ніколи не залишала їх без обіду. Свідок [PERSON] засвідчила той факт, що за час їх знайомства з подружжям [PERSON], ті завжди вели спільно господарство, спільно будували свій будинок, і ніколи не йшло мови про те, що будинок їм не належить, а належить матері, [PERSON], навпаки, відповідач, [PERSON], постійно говорив тим, що вони з дружиною такі молоді, а вже мають таке велике і гарне власне помешкання. Представника відповідача будь яких клопотань про виклик свідків до судового засідання не заявляв. З матеріалів справи встановлено, що на будинок по вулиці Лісна № 2 села Нова Збур'ївка Голопристанського району Херсонської області до сьогоднішні не виготовлено технічний паспорт про введення в експлуатацію, не проведено оцінку будинку, не присвоєно кадастровий номер земельній ділянці. З огляду інвентарної справи на будинок №2 по вулиці Лісній в с.Нова Збурївка, яка була витребувана з Голопристанського БТІ було встановлено, що: будинок не зданий в експлуатації і даний факт нічим не підтверджено. Якщо будівництво нерухомого майна здійснено без належного дозволу відповідних органів то відповідно до положень ст. 376 ЦК України вважаються самочинним будівництвом. Оскільки вказана норма матеріального права передбачає, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, що фактично не здійснено, правових підстав, для визнання за позивачем права власності на завершені будівництвом будівлі немає. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на ім'я [PERSON] від 18.12.2012 року серії САЕ № 634354 на підставі рішення виконавчого комітету від 27.09.2006 року № 94 «Про оформлення документів на жилі будинки у селі [PERSON]» не є правомочним документом у зв'язку з тим, що дані застосовані у рішенні взяті із погосподарської книги у якій [PERSON] зазначена, як голова домогосподарства. До того ж, згідно відповіді, наданої архівним відділом Голопристанської районної державної адміністрації, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого Новозбур'ївською сільською радою від 18.12.1012 року серії САЕ № 634354 у архівному відділі не зареєстровано, а на самому Свідоцтві, що надане Голопристанським БТІ і долучене до справи відсутні підпис сільського голови [PERSON] та печатка Новозбур'ївської сільської ради. Представник виконавчого комітету Новозбур'ївської сільської ради зазначив, що документації на будинок по вулиці Лісній № 2 та Свідоцтва на право власності цим будинком на ім'я [PERSON] не підписували і до сільської ради не надходили. Земельна ділянка, що зареєстрована за вищезазначеною адресою не приватизована і є власністю сільської ради, про що свідчать щорічні квитанції про сплату земельного податку на рахунок Новозбур'ївської сільської ради на ім'я відповідача [PERSON]. Враховуючи, що будівництво житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами здійснювалось в період шлюбу за спільні кошти подружжя, тому даний об'єкт нерухомості повинен вважатися об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а не власністю [PERSON] матері [PERSON], яка в оспорюваному будинку не проживала, будівництвом не займалася, кошти на будівництво не виділяла, що свідчить про відсутність будь яких дій у створені вищезазначеного майна. [PERSON] . після смерті свого чоловіка у 1994 році та залишившись одинокою матір'ю двох неповнолітніх дітей, весь час користувалася суттєвою фінансовою допомогою з боку старшого сина, [PERSON], якому на той час вже виповнилося 18 років. [PERSON] з моменту смерті чоловіка має власне житло [ADDRESS] в якому і зареєстрована по теперішній час. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на момент будівництва спільними коштами господарських будівель, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно, і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, діючого на момент завершення будівництва житлового будинку, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того ст. 62 цього ж Кодексу визначено наступне: якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором або законом. Майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором, укладеним у письмовій формі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved