Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем перебуває з 02.09.2005 року. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 658. Від шлюбу мають малолітню доньку Каріну, [INFO]. Подружні стосунки між ними припинені з 02.07.2017 року через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства; відповідач постійно ображає її, принижуючи її честь та гідність, пред*являє їй необґрунтовані претензії. Тому просила шлюб між ними розірвати. Спір про розподіл майна, визначення місця проживання доньки та її виховання між ними відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на розірванні шлюбу, оскільки примирення між ними не можливо. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу та указав, що з моменту укладання ними шлюбу в їх сім*ї існував чіткий розподіл обов*язків, разом вони придбали будинок і власними силами зробили в ньому поліпшення; ними придбано два автомобілі. Він, відповідач, забезпечував дружині та їх донці відпочинок. Під час відпочинку влітку 2016 року у Коблево з позивачем стався нервовий приступ, була надана медична допомога. Після того такі нервові приступи повторювались протягом 2016- 2017 років. Позивачці лікарі радили звернутися за консультацією до невропатолога або психіатра. Відповідач вважає, що його дружина звернулась до суду з даним позовом у зв*язку з погіршенням психічного стану, а тому вона не може в такому нервозному стані вирішувати обов*язки щодо їх сім*ї. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.09.2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 658 (а.с. 30). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку Каріну, [INFO] (а.с. 5). Подружні стосунки між сторонами припинені з липня 2017 року, сторони з цього часу проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Позивач категорично заперечує проти збереження сім*ї з відповідачем. З пояснень сторін в судових засіданнях 07.08.2017 року та 31.10.2017 року встановлено, що у сторін дійсно різні уявлення про сімейне життя, а спільне проживання [PERSON] з відповідачем є нестерпним через постійні підозри у психічній хворобі, об*єктивних даних про котру не існує; через відсутність взаєморозуміння. Раніше позивач вже зверталась до суду з аналогічним позовом, що свідчить про те, що сімейне життя між сторонами все ж таки не складається. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Спору про поділ майна і визначення місця проживання доньки та її виховання між сторонами на даний час немає. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.\~ Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved