Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком з надвірними спорудами, за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у якій зареєстрований відповідач по справі. 28 жовтня 2010 року між сторонами було розірвано шлюб. Відповідач не проживає в житловому будинку з червня 2000 року, не сплачує комунальні послуги, особистих речей в будинку не має. Факт реєстрації відповідача по справі порушує право позивача на вільне розпорядження та користування майном. У зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду з вказаним позовом. До судового засідання позивач не з`явилася, але надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, на позові наполягала та просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 31). Відповідач до судового засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення слухання справи не надходило. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3 ст. 128 ЦПК України (а.с. 30, 35), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок № [NUMBER] від 19.09.2005 року (а.с. 4) та згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.05.2006 року (а.с.5). У вказаному житловому будинку також зареєстрований відповідач по справі, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописки №1844 від 01.09.2020 року, згідно якої зазначено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] (позивач), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син) (а.с. 9). Той факт, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом про не проживання від 14.09.2010 року та довідкою виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області №3313 від 17.09.2010 року (а.с. 6, 10). Згідно заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28.10.2010 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 8). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. На підставі ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а ч. 1 ст. 319 вказаного Кодексу передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 71 ЖК України за особою зберігається право користування житловим приміщення на протязі 6 місяців. Отже, відсутність відповідача за адресою проживання понад 6 місяців є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. У відповідності зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню.

Outcome: approved