Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №186 по вул. Малікова, 8, в м. Житомирі, шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що останній не проживає в квартирі тривалий період часу без поважних причин, не проживає в квартирі задовго до дня оформлення договору купівлі-продажу, останній взагалі не цікавляться спірним житлом, будь-яких обовязків по утриманню житла не несуть. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання без поважних причин, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки про направлення поштових повідомлень рекомендованим відправленням за його місцем реєстрації та оголошення в газеті: «Житомирщина» від 09.02.2016 року за №15-16(20519), від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України. Представник Управління державної міграційної служби України в Житомирській області в судове засідання також не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України. Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Спірні правовідносини регулюються ст. 319, 391 ЦК України. Статтею 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право власності є непорушним. Згідно ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України власник має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому власністю на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належить позивачу на праві власності згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме 30.07.2015 року за №41491538 /а.с.11/. Відповідач [PERSON] є зареєстрованим в квартирі, фактично не проживає в ній задовго до оформлення договору купівлі-продажу квартири позивачем. Останній не несе будь-яких обовязків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло, не сплачує комунальні послуги. Передбачених законом випадків збереження за ними права користування квартирою не встановлено. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» із змінами та доповненнями, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин, суд задовольняє вимогу про зняття відповідача з реєстраційного обліку з вищезазначеної квартири. На підставі викладеного,

Outcome: approved