Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. У даному будинку крім неї зареєстровані її рідна сестра - [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON]. З 2014 року відповідач разом з дітьми добровільно виїхала з будинку та особисті речі їх відсутні. Відповідач не сплачує витрати на комунальні послуги, у зв'язку з чим, вона вимушена нести додаткові витрати на утримання належного їй будинку. Тому просить суд визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач та її представник [PERSON], що діє на підставі ордеру серія АА № 045379 від 04 вересня 2018 року будучи повідомленими належним чином про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідачі будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, третьою особою суду було подано заяву, в якій просили суд справу розглянути у відсутність їх представника, а при ухваленні рішення врахувати висновок Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради, долучений ним до своєї заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Паращук О.А. від 21 вересня 2007 року слідує, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Слов'янськ» № 19688516 від 28 липня 2008 року слідує, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 136520440 від 04 вересня 2018 року слідує, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. Згідно довідки Слов'янської міської ради від 28 серпня 2018 року слідує, що у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту керівника комітету мікрорайону «Східний» м. Слов'янська Задірака В.С. складеного в присутності свідків № 158 від 28 серпня 2018 року слідує, що у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають у вказаному будинку з 2014 року по теперішній час. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, враховуючи, що [PERSON] не будучи власником спірного будинку, не проживає у ньому понад один рік, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо визнання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного. З висновку Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням № 29/03-1842 від 17 вересня 2018 року слідує, що орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає недоцільним визнавати малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] Натоміть за приписами ч. 3, ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що і в цій частині позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved