Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29.03.2019 року сторони зареєстрували шлюб. Спільних дітей у сторін немає. Причиною розпаду сім`ї послужило відсутність взаєморозуміння, між сторонами виникли неприязні відносини, різні погляди на життя, несумісність характерів, подружжя живе окремо, не ведуть спільного господарства. Позивач не приймала участь у судовому засіданні, однак надала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі. Також просить після розірвання шлюбу прізвище повернути на дошлюбне « [PERSON] ». Відповідач також не приймав участь у судовому засіданні, однак надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29.03.2019 року між сторонами укладено шлюб, про що Малиновським районним у місті Одесі відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області зроблено актовий запис №727 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] ). Спільних дітей у сторін немає. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя та сім`ю. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача. Позивач також просила стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати, які складаються з судового збору 768 грн. 40 коп. Відповідач проти стягнення з нього вказаних витрат не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи вказану норму, а також те, що відповідач не заперечував проти стягнення з нього судових витрат, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача.

Outcome: approved