Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, заявою про уточнення позовних вимог, на обґрунтування вказавши, що у зв'язку з розглядом Луцьким міськрайонним судом Волинської області справи за її позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, Служба у справах дітей подала до суду висновок від 16.04.2018 року про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради № 254-1 від 18.04.2018 року затверджено висновок Служби. Вона не погоджується з даним висновком Служби у справах дітей Луцької міської ради, вважає його незаконним, оскільки його було прийнято з порушенням норм діючого законодавства. Оскаржуваний висновок Служби у справах дітей та рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради № 254-1 від 18.04.2016 року прийнято з порушенням ч. 5 ст. 19 СК України, без повного, всебічного та об»єктивного розгляду, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого висновку та рішення. Так, в порушення п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затв. Постановою КМУ від 24.09.2008 року № 866 Луцькою міською радою не враховано відомості стосовно особи батька дітей, його способу життя (а саме не з'ясовано його спосіб життя в м. Кіровограді), не проводилися особисті бесіди з дітьми, щоб з'ясувати їх ставлення до батька, але упереджено посилається у висновку на те, що «батькові створюються перешкоди у спілкуванні з ними та налаштування синів проти батька». Відповідачами не були з'ясовані причини з яких батько не приймав участі у вихованні та відвідуванні дітей останні три роки. При винесенні висновку та рішення «Про недоцільність позбавлення батьківських прав» Службою у справах дітей не були прийняті до уваги умови проживання дітей в новій родини, оскільки вона (позивач) одружилася, ставлення її чоловіка до дітей і той факт, що діти його називають своїм батьком. Служба у справах дітей не взяла до уваги той факт, що батько дітей не тільки матеріально їх не утримує, а фактично став для них чужим. Також при розгляді даного питання не враховано той факт, що [PERSON] почав сплачувати аліменти лише після направлення до Кропивницького відділу поліції ГУНП в м. Кіровограді заяви про кримінальне провадження у жовтні 2017 року. В інтересах дітей для їх оздоровлення та культурного збагачення нею неодноразово пред'являлися позови до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дітей за кордон, оскільки в добровільному порядку [PERSON] такої згоди не надавав, в процесі розгляду справи також чинив перешкоди, внаслідок чого діти були позбавлені можливості оздоровитися за кордоном. Про ставлення батька до дітей також свідчить той факт, що на вирішення такого важливого питання, яке винесення висновоку про доцільність його позбавлення батьківських прав, [PERSON] не приїхав, а лише надіслав заяву. Таким чином, для захисту прав та інтересів дітей Служба у справах дітей Луцької міської ради повинна була об'єктивно та неупереджено підійти до даної ситуації та врахувати всі обставини, які склалися на день розгляду вказаного питання. Просить суд визнати протиправним та скасувати висновок Служби у справах дітей Луцької міської ради № 82 від 16.04.2018 року про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради № 254-1 від 18.04.2018 року. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області 08.08.2018 року за ініціативою суду до участі у даній справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів було залучено [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення по суті аналогічні викладеному у позовній заяві, уточненій позовній заяві. Представник відповідачів Служби у справах дітей Луцької міської ради та Виконавчого комітету Луцької міської ради позов не визнав, суду пояснив, що при винесення висновку № 82 від 16.04.2018 року Служба у справах дітей Луцької міської ради діяла у межах та у спосіб, визначені законодавством. При підготовці висновку Службою у справах дітей досліджувалося питання участі батька дітей [PERSON] у їх вихованні та утриманні, засідання комісії з цього питання проводилося двічі. При винесенні висновку про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав були враховані ті обставини, що родичі з боку матері дітей створювали батьку перешкоди у спілкуванні з дітьми. Вважає, що при підготовці висновку Службою у справах дітей були повно та всебічно досліджені всі обставини, що стосуватися вказаного питання. При винесенні рішення про затвердження оскаржуваного висновку Виконавчим комітетом Луцької міської ради порушень допущено не було. Крім того, висновок № 82 від 16.04.2018 року є доказом у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.10.2018 року, ухваленим у вищевказаній справі, у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено, у вказаному рішенні висновку Служби у справах дітей надано належну оцінку. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, що міститься у матеріалах справи (а.с. 75). Заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності, пояснення на позовну заяву від [PERSON] на адресу суду не надходили. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходилася цивільна № 161/9500/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів. 16.04.2018 року Служба у справах дітей луцької міської ради надала висновок № 82, яким вважала недоцільним позбавляти батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Вказаний висновок було затверджено рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради № 254-1 від 18.04.2018 року (а.с. 7). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.10.2018 року, ухваленим у справі № 161/9500/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено (а.с. 81-82). Дане рішення суду не набрало законної сили, оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Як на підставу позовних вимог позивач посилався на те, що викладені у висновку факти не відповідають дійсності, тому висновок № 82 від 16.04.2018 року Служби у справах дітей Луцької міської ради, а також рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради, яким даний висновок було затверджено, слід визнати протиправними та скасувати. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок Служби у справах дітей луцької міської ради є дорадчим і не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов'язків у батьків щодо батьківських прав та місця проживання дітей, він не порушує прав та обов'язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав. Разом з тим, ст.ст. 158, 159, 165 СК України визначено, що при наявності між батьками спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, в разі неможливості його врегулювання рішенням органу опіки та піклування, та спору про позбавлення батьківських прав, такий спір розглядається судом та саме судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у встановлених законом випадках. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул'янов проти України)). Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Надані сторонами докази свідчать про те, що висновок № 82 від 16.04.2018 року Служби у справах дітей Луцької міської ради є лише одним із доказів у цивільній справі № 161/9500/17 про позбавлення батьківських прав, який підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. З урахуванням викладеного, вимога про визнання незаконним та скасування висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради і рішення Виконавчого комітету, яким даний висновок затверджено, не може бути самостійним способом захисту, оскільки такий висновок не є обов'язковим для суду, має оцінюватися судом як один із доказів, не є актом індивідуальної дії, який може бути визнаний неправомірним або скасований судом. За таких обставин суд приходить до висновку , що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про ради про визнання протиправним та скасування висновку служби у справах дітей, рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради слід відмовити за необгрунтованістю. На підставі ст. 15 ЦК України, ст.ст. 19, 141 СК України,

Outcome: dismissed