Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що у 2014 році померла [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина. За життя, 13.12.2012 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого земельні ділянки площею 2,5546 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області і належать на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії СМ № 093403 заповіла їй. Проте при зверненні до нотаріуса щодо видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено у видачі свідоцтв, оскільки при посвідченні заповіту не було встановлено особу заповідача та не перевірено його дієздатність. А тому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлої [PERSON] на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Червоненської сільської ради (на даний час Нижньосироватської сільської ради) Сумського району Сумської області, кадастровий номер 5924788700:04:004:0150 площею 0,2555 га; кадастровий номер 5924788700:04:001:0012 площею 1,8712 га; кадастровий номер 5924788700:03:003:0048 площею 0,4279 га. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача по справі - Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області в судове засідання не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами справи. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 093403 від 21.10.2004 року, виданого на ім`я [PERSON] , на підставі розпорядження голови Сумської райдержадміністрації № 231 від 23.04.2004 року вона є власником земельної ділянки площею 2,5546 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Червоненської сільської радиСумського району Сумської області (а.с. 7). [PERSON] померла [INFO] та як вбачається з копії спадкової справи № 706/14 (а.с. 17-24) 13.12.2012 року вона склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Червоненської сільської ради Сумського району [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 176, згідно якого земельні ділянки площею 2,5546 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області і належать на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії СМ № 093403 [PERSON] заповіла [PERSON] . Проте при зверненні [PERSON] до державного нотаріуса Сумської райдержнотконтори з проханням видати їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площами 1,8712 га, 0,4279 га, та 0,2555 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Старосільської (колишня назва - Червоненська) сільської ради Сумського району після [PERSON] , яка померла [INFO] , нотаріусом було відмовлено, оскільки при посвідченні заповіту не було встановлено особу заповідача та не перевірено його дієздатність. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила що, нею, як секретарем виконавчого комітету Червоненської сільської ради був посвідчений заповіт [PERSON] , яка прибула для цього в сільську раду. [PERSON] та її сестра [PERSON] прибули в сільську раду для складання ними заповітів в один день, вони були одинокими особами, жили разом, дітей у них не було. [PERSON] склала заповіт на доньку своєї хрещениці - [PERSON] . Їй як секретарю Червоненської сільської ради [PERSON] для складання заповіту надала паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, державний акт на земельні ділянки. Вона в свою чергу надала їй реквізити для сплати мита. [PERSON] під час складання заповіту була в ясному розумі, мислила здраво, все розуміла, може десь щось не дочувала в силу свого віку, то доводилось голосніше їй повторювати. Нею, як секретарем, було встановлено особу заповідача на підставі паспорту та перевірялась дієздатність особи. Відсутність відповідних записів в тексті заповіту пояснювала, що це є механічною помилкою. Заповіт був зареєстрований в реєстрі, за нього було сплачено державне мито. У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. ст. 1268, 1296,1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Загальні вимоги до форми заповіту та його посвідчення визначені ст. ст. 1247, 1248, 1251, 1252 ЦК України. Так, згідно із ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині тертій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Порядок посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування визначений Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року №3306/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за №1298/20036. Заповіт [PERSON] від 13.12.2012 року посвідчений у приміщенні Червоненської сільської ради Сумського району за правилами, визначеними цим Порядком. З тексту спірного заповіту вбачається, що він містить відомості про особу заповідача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, місце народження, дату, місяць, рік її народження, місце проживання, а також реквізити паспорту, реєстраційний номер облікової картки платника податків, заповіт було записано секретарем виконавчого комітету Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області [PERSON] за допомогою загальноприйнятних технічних засобів і підписано в двох примірниках у приміщенні Червоненської сільської ради, з зазначенням часу складання, прочитано вголос заповідачем та нею підписано, підписано посадовою особою, яка наділена відповідними повноваженнями, та засвідчено гербовою печаткою. Вимоги про внесення відомостей про заповіт до Спадкового реєстру виконано, державне мито сплачено. Відтак, сама по собі відсутність вказівки у посвідчувальному написі на встановлення особи заповідача та перевірку його дієздатності, за наявності в тексті заповіту даних паспорта та беручи до уваги встановлення обставин, що секретарем фактично перевірялась дієздатність заповідача, не є істотним порушенням порядку вчинення нотаріальної дії, не свідчить про дефект форми заповіту та має наслідком його недійсність. Таким чином, оскільки у справі є безспірні докази права власності позивача на земельні ділянки спадкодавця, а заповіт, складений [PERSON] , є дійсним та підстави відмови у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності за заповітом не є підставою для відмови у позові, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved