Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, посилаючись на те, що згідно з рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.01.2015 року з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі одна третя частини від усіх видів заробітку (доходів) [PERSON], але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову - з 13 листопада 2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вказує, що відповідач аліменти в повному обсязі не сплачує. Внаслідок цього, станом на 01.11.2018 року за ним утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів в сумі 76848,24 грн. За її розрахунками за період з 13.11.2014 року по 31 жовтня 2018 року сума неустойки, яку відповідач зобовFязаний сплатити на її користь складає 22754,70 грн. Відповідач добровільно матеріальну допомогу, надавати не бажає, тому, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зFявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, але в судове засідання не зFявився та відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк, не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву. У звFязку з чим судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст.ст. 279, 280-281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.01.2015 року (а.с. 9) з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі одна третя частини від усіх видів заробітку (доходів) [PERSON], але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову - з 13 листопада 2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У Самарському ВДВС м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває на виконанні виконавчий лист F 216/8176/14-ц від 27.01.2015, виданий Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу (а.с. 10), з виконання вищезазначеного рішення суду. Згідно з довідкою-розрахунком про розмір заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 7-8) загальна сума заборгованості за виконавчим документом за період з листопада 2014 року по вересень 2018 року становить суму 73993,57 грн. З розрахунку розміру пені за аліментами, наданий позивачем (а.с. 3) вбачається, що визначення суми неустойки (пені) відбувалося за формулою: залишок боргу помножений на 1 поділено на 100 та помножене на дні прострочки, що в сумі становить 22754,70 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обовFязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовFязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у справі F 572/1762/15-ц (провадження F 14-37цс18), яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. За таких обставин, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок позивача про стягнення неустойки по сплаті аліментів саме до цієї дати та у такому розмірі, а саме в сумі 22754,70 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у звFязку з чим, судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved