Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори про зняття заборони на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок було набуто нею 05.10.1995 року на підставі договору купівлі-продажу, який був посвідчений в.о. державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Лівінського Л.М.. Договір зареєстрований в реєстрі № 1583. В наступному, 17.11.1995 року цей договір був зареєстрований в Синельниківському БТІ, що підтверджується відміткою на ньому. На момент укладення договору у неї було прізвище « [PERSON] ». В 1997 році вона уклала шлюб з [PERSON] і стала носити прізвище « [PERSON] ». Також в правовстановлюючих документах була зроблена відмітка про зміну прізвища власника будинку. Нещодавно їй стало відомо про те, що 10.10.2006 року реєстратором Першої Синельниківської державної нотаріальної контори були внесені відомості, а саме зареєстрована заборона на нерухоме майно №3862582 на підставі повідомлення №1 від 01.08.1980 року Синельниківського комбінату побутового обслуговування. Власником домоволодіння зазначена [PERSON] . Разом з тим, як вбачається із договору купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] на підставі якого виникло право власності у позивача на цей будинок, продавцем будинку виступав [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] набув право власності на вказаний житловий будинок 05.05.1994 року. Відповідно, ані на момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку між попереднім власником і [PERSON] не існувало будь-яких обмежень. Так само і на момент укладення договору 05.10.1997 року між нею - [PERSON] не було заборон та обтяжень для укладення цієї угоди. Обмежувальний запис №3862582, а саме заборона відчуження нерухомого майна №3862582, був внесений реєстратором Першою Синельниківськокою державною нотаріальною конторою 10.10.2006 року після того, як двічі відбулася зміна власника такого майна. Обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, яке належить [PERSON] на праві власності, створює позивачу перешкоди у здійсненні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним майном. Нормами ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У зв`язку з цим, позивач просить зняти заборону на нерухоме майно - житловий будинок, розташований адресою : [ADDRESS] , що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, архівний запис №64054-42 від 19.10.2000 року на підставі повідомлення помер 1, виданого 01.08.1980 року Синельниківським комбінатом битового обслуговування, 1 Синельниківська ДНК, Перенесений в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за реєстраційним номером обтяження 3862582 від 10.10.2006 р., реєстратор : Перша Синельниківська державна нотаріальна контора Синельниківського міського нотаріального округу. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно копії договору від 05.10.1995 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання купила у [PERSON] жилий будинок, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Зазначений жилий будинок зареєстрований в Синельниківському БТІ на праві особистої власності за [PERSON] та записаний в реєстрову книгу № д-5 стр.75 за реєстром № 2612 17.11.1995 року. Відповідно довідки КП «Синельниківське МБТІ Дніпропетровської області» № 236 від 15.03.2016 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою : [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.10.1995 року за № 1583 першою Синельниківською державною нотаріальною конторою. Також зазначено : «перереєстровано прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » згідно свідоцтва про одруження, виданого відділом РАГС виконкому Синельниківської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області 5/VII-1997р [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , 05.07.1997 року одружилися [PERSON] та [PERSON] . Прізвище після одруження : « [PERSON] ». Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 27.11.2020 року, 10.10.2006 року за № 3862582 реєстратором : Перша Синельниківська державна нотаріальна контора на підставі повідомлення, №1, 01.08.1980, Синельниківський комбінат битового обслуговування, 1 Синельниківська ДНК було накладено обтяження на житловий будинок : [ADDRESS] . Власник : [PERSON] , Причина відсутності коду : архівний запис. Додаткові дані : архівний запис № 64054-42 від 19.10.2000 року (Дніпропетровська область). Заявник : Перша Синельниківська ДНК Дніпропетровська область. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 п. 1 ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження : за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири). Згідно з ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п. 5.1 глави 15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. У випадках, передбачених частиною першою статті 537 Цивільного кодексу України, нотаріус може зняти заборону відчуження заставленого майна за заявою боржника ( п.5.2 Глави «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» . Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Так, ч.3 ст.25 Закону передбачено, що державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій та/або судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі : судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили ( ч.2 п.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивачем доведені, обґрунтовані, визнані відповідачем, а тому є всі підстави для їх задоволення . На підставі викладеного, ст. 16, 321,391 ЦК України, ст.ст.73,74 Закону України «Про нотаріат», ст.25,27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Главою 15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», та

Outcome: approved