Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила, з урахуванням уточнень, стягнути з [PERSON] збитки, завдані залиттям квартири у розмірі 17\~347 грн., суму 5000 грн. у якості компенсації моральної шкоди та судові витрати по сплаті судового збору та витрат, повязаних з проведенням експертизи. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, 23.12.2015 року приблизно о 24-00 годині у будинку №276 по вул.Клочківській у підїзді №3 відбулося залиття квартири №39, власником якої є позивач, та квартири №36 та 38. Оскільки двері квартири №42, звідки було чутно звук води, ніхто не відчиняв, мешканці вказаних квартир викликали слюсаря-сантехніка [PERSON], який перекрив у підвалі загальний стояк холодного водопостачання. Однак брудна вода все-одно продовжувала капати та стікати по стелі. Вранці 24.12.2015 року мешканці вказаних квартир звернулись до Харківської міської диспетчерської служби за телефоном 1562 із заявкою на складання акту про залиття, однак комісія так і не зявилась. Після виклику співробітника поліції, до квартири №42 прийшов чоловік, який її і відчинив. На підлозі квартири з будівельним сміттям стояла вода, було помітно, що в квартирі проводився капітальний ремонт, в туалеті вільно висів гнучкий шланг з відкритим краном на кірці, який був приєднаний до загального стояка холодної води. Викликаний слюсар-сантехнік оглянув квартиру №42, закрив відчинений кран та поновив водопостачання по загальному стояку у підїзді. Оскільки до 25.12.2015 року співробітники КП «Жилкомсервіс» не зявились для складання акту про залиття, мешканці залитих квартир самостійно склали акт про залиття. Лише 05.01.2016 року КП «Жилкомсервіс» було проведено комісійне обстеження квартири позивача, про що складено акт обстеження №5/16 від 11.01.2016 року. Згідно висновку комісії залиття квартири позивача відбулося з квартири №42 через халатне використання води через гнучкий шланг у процесі здійснюваного в цій квартирі ремонту. В результаті залиття у одній з кімнат у квартирі позивача були залиті та пошкоджені шпалери на стінах та стелі, маються сліди залиття, двері набрякли та деформувалися. Згідно висновку проведеної експертизи, вартість відновлювальних робіт, повязаних із залиттям квартири позивача становить 17\~347,00 грн.. У добровільному порядку відповідач завдану шкоду не відшкодувала. Крім того, позивач зазначає, що у звязку із залиттям квартири, їй та членам її родини була нанесена моральна шкода, яку позивач оцінює у 5000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у позові та додаткових письмових поясненнях. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся вчасно та належним чином, представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову заперечував, надав суду письмові заперечення, згідно яких вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з того, що акт про залиття від 11.01.2016 року не відповідає вимогам, визначеним законодавством, оскільки не містить чітку причину залиття та посилання на винну особу у спричиненні даного залиття. Також зазначає, що вини відповідача у залитті немає, оскільки в період з 11.00 до 19.00 23.12.2015 року в житловому будинку №276 по вул.Клочківській у м.Харкові було відсутнє холодне водопостачання у звязку з проведенням КП «Харківводоканал» ремонтних робіт, та після відновлення водопостачання відбувся порив трубопроводу холодного водопостачання, що проходить через квартиру №42, яка належить відповідачеві. Про вказані обставини відповідач дізнався лише 24.12.2015 року, оскільки у вказаній квартирі проводились ремонтні роботи та в ній ніхто не мешкав. Єдиною особою, яка перебувала в квартирі на момент відновлення водопостачання 24.12.2015 року був чоловік відповідача [PERSON], який і усунув первісні наслідки залиття квартири та ізолював протікання зі трубопроводу холодного водопостачання. 25.12.2015 року відповідач звернулась до ТОВ «ВІНСТ ПЛЮС», з яким було укладено договір підряду на виконання робіт по усуненню течії на стояку холодного водопостачання та проведено вказані у договорі ремонтні роботи. Вважає, що відповідальність за неналежне виконання робіт з профілактичного обслуговування систем водопроводу та як наслідок - залиття квартири позивача та відповідача покладається балансоутримувача житлового будинку №276 у м.Харкові по вул..Клочковській КП «Жилкомсервіс». Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснив суду, що є чоловіком відповідача та сусідом позивача. Йому зателефонували та повідомили, що з їхньої квартири відбувається затоплення, одразу виїхав до квартири. По приїзду помітив, що біля квартири вже знаходилися сусіди, кричали. Після відчинення дверей побачив, що вся квартира залита водою. Всі люди зайшли всередину, один з чоловіків зайшов до туалету та помітив, що вода бігла звідти. Вода на той момент була перекрита. Через 5 хвилин всі вийшли, він почав прибирати воду, а ще через 10 хвилин помітив, що вода знову почала надходити. Він самостійно ізоляційною стрічкою перемотав на стояку тріщину. Наступного дня викликали сантехників, які усунули пошкодження стояку, після чого повідомили, що труби у жахливому стані. [PERSON] ще днів 6-7 знаходився у квартирі, прибирав наслідки залиття, однак ніхто щодо складання акту про залиття не приходив. Потім дізнався, що у січні приходили з ЖЕКу складали акт, присутні були його батьки. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності та взаємозвязку, дійшов наступних висновків. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником квартири №39, що знаходиться у м.Харкові по вул.Клочківській буд. 276, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 19 січня 2005 року. Також судом встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON]. 23.12.2015 року приблизно о 24:00 годині відбулося залиття квартири позивача з квартири поверхом вище - №42, яка перебувала у стадії ремонту. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Статтею 10 ЖК УРСР визначено, що громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. У відповідності до ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобовязані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати і порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Частиною 4 статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобовязує. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обоязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно розяснень, викладених в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди. Факт залиття квартири, яка належить [PERSON], підтверджується актом обстеження від 11.01.2016 року №5/16. В акті зазначено, що 24.12.2015 року відбулося залиття квартири 39 із вище розташованої квартири 42; у квартирі 42 у санвузлі мешканцями від корінного крану, для користування водою виведений гнучкий шланг; імовірно залиття нижче розташованої квартири 39 відбулося через халатне використання води через гнучкий шланг. У санвузлі відсутня гідроізоляція полу. На момент обстеження кв.42 знаходиться у стадії ремонту. Згідно даних акту, внаслідок залиття у квартирі №39 маються сліди залиття: у кімнаті (коридор) площею 5,2 кв.м. відшарування шпалер на стелі загальною площею приблизно 2,5 кв.м.; у кімнаті площею 14,1 кв.м. на стелі та стінах простежуються рижі, сухі сліди залиття загальною площею приблизно 3 кв.м; у кухні загальною площею 5,1 кв.м. залит лінолеум 2 кв.м., двері набрякли, деформувались. Загальна площа залиття кв. №39 становить приблизно 7,5 кв. м.. До вказаного акту долучено фото, які підтверджують факти, викладені у ньому. З показів свідка [PERSON] вбачається, що при проведенні обстеження та складанні зазначеного акту були присутні його батьки. З матеріалів позовної заяви вбачається, що 05.01.2016 року КП «Жилкомсервіс» було проведено комісійне обстеження квартири позивача, про що й складено вказаний вище акт. Також в якості доказу по справі позивачем надано акт про залиття від 25.12.2015 року, складений мешканцями квартир №36, 38 та 39 [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Разом із тим, суд не приймає вказаний акт про залиття в якості доказу, оскільки він не відповідає вимогам щодо його форми та змісту, які встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжтлокомунгоспу України №76 від 17.05.2005 року. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №9585, складеної 25.11.2016 року, вартість відновлювальних робіт у квартирі [ADDRESS], повязаних із залиттям вказаної квартири, яке мало місце 23 грудня 2015 року, станом на час складання цього висновку (25.11.2016 року) становить 17\~347,00 грн.. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 17\~347,00 грн., оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме з вини відповідача 23 грудня 2015 року у квартирі [ADDRESS] в м Харкові, сталося залиття, внаслідок чого належне позивачу майно було пошкоджено, тобто між діями відповідача та спричиненням шкоди позивачу є безпосередній причинний зв'язок, тому відповідач має відшкодувати спричинену ним шкоду. При цьому, твердження представника відповідача стосовно того, що залиття у вказаній квартирі сталося з вини балансоутримувача будинку 276 по вул..Клочківській КП «Жилкомсервіс», не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Наданий суду договір підряду №25/12-П від 25.12.2015 року та акт прийому-передачі виконаних робіт за договір підряду від 25.12.2015 року з фотографіями проведених зварювальних робіт не спростовує вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, оскільки виконання робіт з проведення зазначеного ремонту відповідає обовязкам власників квартири, визначеним, зокрема ст..151 ЖК України щодо забезпечення схоронності житла, провадження за свій рахунок поточного і капітального ремонту. Також не містить доказів відсутності вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу лист КП «Харківводоканал» від 07.09.2016 року №С-5474/1-16.21-05, яким [PERSON] повідомлялось, що відсутність холодної води за адресою вул..Клочківська, 276 мало місце з 11-00 години 23.12.2015 року до 19-00 години 23.12.2015 року у звязку з виконанням ремонтних робіт на водопровідній магістралі на перетину вул..Солдатської та вул..Олексіївської, так само як і лист КП «Жилкомсервіс» від 28.09.2016 року щодо проведення технічного обслуговування внутрішньо будинкових мереж житлового будинку по вул..Клочківській, 276 у 2015 році (18.04.2015, 15.08.2015 року, 14.12.2015 року). Щодо стягнення на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 5000 грн., суд виходить з наступного. Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя тощо. Відповідно до ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З врахуванням доведеності вини відповідача [PERSON] у заподіянні позивачу майнової шкоди, суд дійшов висновку, що внаслідок винних дій [PERSON], [PERSON] також завдано моральної шкоди, яка виразилася в тому, що неправомірні дії відповідача призвели до душевних страждань позивача та стану постійного стресу, порушення нормальних (звичних) умов проживання останньої та її родини (донька та двоє 7-літніх онуків), порушило комфортне проживання у квартирі. Все це спричиняє позивачу не лише моральні страждання, а ще й змушує звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу та емоційних затрат, що негативно впливає на здоровя. Враховуючи те, що залиття відбулося взимку перед Новим роком, було неможливо провітрити квартиру та просушити стіни та підлогу у квартирі, внаслідок чого зявився запах сирості та плісняви; замість того, щоб готуватися до свята та комфортно проводити новорічні та інші вихідні та святкові дні, позивачу з членами сімї довелося переживати сильний душевний стрес та знаходитися в антисанітарій них умовах; тривале не проведення ремонтних робіт через відсутність грошових коштів та в подальшому під час відновлювальних робіт змусило позивача та членів її родини винаймати житло. Також зазначила, що вода у її квартиру спочатку текла з туалету кв.42, протікала через перекриття та була засмічена не лише будівельним сміттям, але й містила брухт та імовірно інфекцію. Плями, пліснява та відшаровані шпалери на стінах та стелі мають не лише естетично неприємний вигляд, шкодить здоровю, але й постійно нагадують про отриманий стрес. Розмір відшкодування моральної немайнової шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженності та справедливості, визначених ст. 3 ЦПК України. Виходячи із засад розумності та виваженості, з врахуванням тривалості часу моральних страждань, суд вважає, що моральна шкода підлягає задоволенню повністю з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої, і на погляд суду, з врахуванням принципу справедливості, в конкретному випадку становить 5000 гривень, що на погляд суду є справедливою сатисфакцією позивачу спричинених відповідачем моральних страждань. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору та витрати, повязані із проведення експертизи у справі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved