Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що вона уклала шлюб з відповідачем 29 червня 2006. У шлюбі народились двоє дітей; донька Вероніка,[INFO] та син [PERSON],[INFO]. Під час подружнього життя стосунки між сторонами не склалися, виникали різного роду сварки та суперечки, що в кінцевому результаті призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин із січня 2016 року. Відповідач безпричинно ревнував позивача, застосовував до позивача психологічне насильство, не бажав працювати, матеріально сім`ю не забезпечував, вихованням та матеріальним забезпеченням дітей не займався, тому просить шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві, просять такий задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що згідний на розірвання шлюбу, проте причиною розпаду сім`ї послужила подружня зрада, у позивача тривалий час є інший чоловік. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони\~подружжя [PERSON] зареєструвало шлюб 29 червня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м.Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що зроблено актовий запис №282. Згідно копії свідоцтва про народження у подружжя [PERSON] народилася донька Вероніка, [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Статтею 24 СК України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності до положень\~ст. 111 СК України\~суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин із січня 2016 року, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що дійсною причиною розпаду сім`ї послужила подружня зрада зі сторони позивача, у позивача тривалий час є інший чоловік, оскільки відповідачем не надано суду будь-яких належних чи допустимих доказів. Відповідно до п. 6\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути в користь позивачки судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved