Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання його матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.07.2015 р., та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 05.07.2013 р. між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано, стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), та додаткові витрати, пов`язані з лікування дитини, та встановлено порядок участі батька у вихованні сина. Відповідач фактично не виконує графік, згідно рішення суду, з квітня 2018 р. відповідач жодного разу не навідувався до дитини, не цікавився її розвитком. З серпня 2018 р. відповідач перестав виконувати належним чином рішення суду щодо стягнення з нього аліментів, сплативши останній раз 239,84 грн. Дії та висловлювання відповідача носять незрозумілий характер та містять спір щодо визначення місця проживання дитини. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач надав письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що ніколи не оспорював місце проживання дитини і не заперечував щоб дитина проживала разом із позивачем. Щодо збільшення розміру аліментів вважає, що відсутні підстави для такого збільшення, так як його матеріальний стан не змінився і він регулярно платить аліменти. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, судовим розглядом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.06.2015 р. шлюб між сторонами розірвано. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є сторони по справі.(а.с.10) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає разом із матір`ю [PERSON] (а.с.11,17) Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.07.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.06.2015 року до досягнення повноліття [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 948 гривень 03 копійки додаткових витрат на дитину [PERSON] , пов`язаних з лікуванням останнього. (а.с.12) Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.07.2016 р. встановлено наступний порядок участі позивача [PERSON] у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , а саме: в будь-який будній день з 10-00 год. до 18-00 год., останню суботу та неділю місяця з 10-00 год. до 18-00 год. в присутності матері дитини [PERSON] .(а.с.14-16) З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] 08.06.2019 р. уклала шлюб з [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », а дружини « [PERSON] ». З висновку Департаменту служб у справах дітей від 25.01.2019 р. №91 вбачається, що представник органу опіки та піклування вважає за доцільне визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , із матір`ю [PERSON] (а.с.80,81) В своєму відзиві на позов відповідач зазначив, що вимога позивача про визнання місця проживання малолітньої дитини за місцем її проживання є надуманою та безпідставною, та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відсутній спір між позивачем та відповідачем стосовно проживання дитини. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач не визнає, заперечує або оспорює факт місця проживання малолітнього [PERSON] за адресою його матері [PERSON] , суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї вимоги. Щодо вимог позивача про збільшення розміру аліментів суд встановив наступне. В своєму відзиві на позов відповідач зазначив, що він працює регулювальником у виробничому підрозділі «Полтавська дирекція залізничних перевезень», на підставі його заяви з 01.10.2015 р. по 30.11.2015 р. здійснюється утримання аліментів у розмірі ј частини заробітку. В 2018 році відповідач сплачує на утримання своєї дитини в середньому 1800 грн. Отже, позивач вводить суд в оману, що відповідач не регулярно сплачує аліменти, а сума аліментів складає 239,84 грн., оскільки в липні місяці відповідач хворів, а лікарняні були виплачені в наступному місяці. З наданої відповідачем довідки, виданої виробничим підрозділом «Полтавська дирекція залізничних перевезень» Регіональна філія «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 12.12.2018 р., вбачається, що з заробітної плати [PERSON] , який працює регулювальником у виробничому підрозділі «Полтавська дирекція залізничних перевезень», здійснювалось утримання аліментів у розмірі 25% на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] на підставі заяви [PERSON] з 01.10.2015 р. по 30.11.2015 р. Згідно з постановою від 22.12.2015 р. ВП №49574511 з 01.12.2015 р. здійснюється утримання аліментів у розмірі 25% до досягнення дитиною повноліття, про що також свідчить довідка про доходи [PERSON] (а.с.63-65) Відповідно до ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1,2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Для збільшення розміру аліментів необхідно встановити наявність підстав, передбачених ст. 192 СК України. Між тим позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, або інші підстави які б свідчили про необхідність збільшення розміру аліментів. Надані позивачем докази, а саме: свідоцтво про народження, довідка про реєстрацію місця проживання особи, рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.07.2015 р., 15.06.2015 р., 14.07.2016 р., довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, відповідь КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №12» від 04.12.2015 р., декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, роздруківки з мережі Інтернет, грамота, характеристика, квитанція, довідка про доходи [PERSON] , довідка з департаменту інформаційних технологій, сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду, медична довідка про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, фотокартками, довідка про доходи [PERSON] (а.с.10-36) висновків суду не спростовують, бо не мають інформації про факти, які підлягають доведенню за даними вимогами. У зв`язку із чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині збільшення розміру аліментів. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed