Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона як споживач теплопостачання, яку отримує від теплопостачальної організації КП «Київтеплоенерго», звернулася до відповідача із заявою від 06.06.2019 р., у якій просила провести періодичну повірку квартирного засобу обліку теплової енергії на що їй не надано жодної відповіді, та 24.07.2019 р. вона повторно звернулася до відповідача. Посилаючись на те, що вона ознайомилась із відповіддю лише через два місяці, тобто із пропуском п`ятнадцятиденного строку передбаченого ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про звернення громадян», просить суд захистити її право як споживача та визнати дію відповідача протиправною під час розгляду її заяви від 06.06.2019 р. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши суду відзив на позов, в якому просить відмовити в його задоволенні, оскільки відповідач дотримався вимог Закону України «Про звернення громадян» та надав відповідь в місячний строк. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України\~«Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України\~«Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1\~ст. 13 ЦПК України\~«Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення. Згідно статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. В силу статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. У відповідності до ст.4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Згідно з положеннями частин 1, 4, 6 та 7 ст.5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. У відповідності до ч. 1 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» \~звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги. Частиною 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Отже, загальний строк для розгляду звернень громадян є 30 днів. При цьому чинним законодавством не визначено критеріїв для віднесення звернень до таких, що не потребують додаткового вивчення та які розглядаються не пізніше 15 днів з дня їх отримання. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] як споживач теплопостачання, яку отримує від теплопостачальної організації КП «Київтеплоенерго», звернулася до відповідача із заявою від 06.06.2019 р., у якій просила провести періодичну повірку квартирного засобу обліку теплової енергії. Як зазначає відповідач в своєму відзиві на позов та документально підтверджуючи, підприємством отримано заяву позивача 06.06.2019 р., однак при підготовці відповіді на звернення проводився збір інформації, аналіз чинних нормативно-правових актів, а тому звернення [PERSON] потребувало додаткового вивчення, а тому останнім днем розгляду звернення є 06.07.2019 р. Відповідь на звернення було підготовлено відповідачем 21.06.2019 р. та направлено 24.06.2019 р., про що свідчить витяг з реєстру відправлених листів, тобто в передбачений законом тридцятиденний строк. Нормою частини першої\~статті 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами першою і пятою\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач [PERSON] , як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку, що з боку позивача не було надано достатніх та безперечних доказів на підтвердження факту неправомірності дій відповідача - КП «Київтеплоенерго», та порушення ним прав споживача позивача у справі, а тому, позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed