Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківської РДА № 46 від 04.12.1995 року було безоплатно передано у колективну власність КСП ім. Щорса с. Яблунівка земельну ділянку 2236,7 га для сільськогосподарського виробництва з метою подальшого її паювання, тобто, визначення розміру земельної частки /паю/ у колективній власності на землю кожного члена КСП без виділення земельної ділянки в натурі, в подальшому КСП ім.Щорса був виданий державний акт на право колективної власності на землю серії КВ № 000008, до якого був доданий список громадян, які на момент видачі цього державного акту були членами КСП і мають право на одержання земельного паю, до вказаного списку позивачку не було включено, хоча на момент отримання державного акту на право колективної власності на землю вона була членом КСП ім.Щорса. 01.02.2005 року на загальних зборах власників земельних часток /паїв/ СВК ім.Щорса /правонаступника КСП ім.Щорса/ було прийнято рішення клопотати перед Білоцерківською РДА про прийняття розпорядження щодо передачі з резервного фонду в колективну власність земельної ділянки в зв'язку з необхідністю видачі сертифікатів на земельну частку /пай/ працівникам КСП ім.Щорса, яких не було включено до списку, 22.04.2005 року Яблунівська сільська рада рішенням № 16-129 дала згоду на виділення земельних часток /паїв/ громадянам, яких не було включено до списку, згідно додатку № 1, під номером 27 у цьому додатку зазначена позивачка, а розпорядженням Білоцерківської РДА від 07.07.2011 року № 531 позивачці надано дозвіл на розробку технічної документації із складанням державних актів на право власності на земельну ділянку /пай/ орієнтовним розміром 2,24 га в межах Яблунівської сільської ради, ПП «Обрій» на замовлення позивачки виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 1,9555 га у власність, але на заяву позивачки про затвердження цього проекту Білоцерківською РДА відмовлено з тих підстав, що нею не надано сертифікат на право власності на земельну частку /пай/ або рішення суду про визнання за нею права власності на земельну частку /пай/. А тому позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну частку /пай/ площею 1,9555 га /кадастровий номер [NUMBER]/ для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. В судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги і просила суд визнати за [PERSON] право на земельну частку /пай/ площею 2,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Представники відповідача та 3-ї особи до суду не з'явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача та 3-ї особи надійшли письмові клопотання щодо розгляду справи без участі їх представників. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що позивач [PERSON] з 21.03.1991 року по 06.08.1994 року була членом колгоспу імені Щорса с. Яблунівка, з 25.01.1995 року знову прийнята на роботу в колгосп імені Щорса, який 07.02.1995 року реорганізовано в КСП імені Щорса, з 04.02.2000 року членство позивачки в КСП імені Щорса припинено в зв'язку з його реорганізацією в СВК імені Щорса, з 04.02.2000 року по даний час позивач працює в СВК імені Щорса. Наведене стверджується копією трудової книжки позивача. З матеріалів справи вбачається, на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 04.12.1995 року № 46 КСП імені Щорса с. Яблунівка передано у колективну власність для сільськогосподарського виробництва 2236,7 га землі, про що видано Білоцерківською районною радою Білоцерківського району Київської області державний акт на право колективної власності на землю серії КВ № 000008, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 9 07.06.1996 року, що слідує з копії цього акта. Згідно п.1 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). П.2 цього Указу передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, позивач, яка на момент видачі державного акта на право колективної власності на землю була членом КСП імені Щорса, мала право на одержання земельної частки /паю/. Але в судовому засіданні встановлено, що до списку, який додається до державного акта на право колективної власності на землю, позивача не було включено. 01.02.2005 року на загальних зборах власників земельних часток /паїв/ КСП імені Щорса /правонаступник СВК імені Щорса/ було прийнято рішення клопотати перед Білоцерківською РДА про прийняття розпорядження «Про передачу із земель резервного фонду в колективну власність земельної ділянки» в зв'язку з необхідністю видачі сертифікатів на земельну частку /пай/ пропущеним у списку працівникам КСП імені Щорса, що стверджується копією витягу з протоколу № 1 загальних зборів, до якого додано список громадян, у цьому списку під № 25 вказано позивачку [PERSON] 22.04.2005 року на 16 сесії четвертого скликання Яблунівської сільської ради Білоцерківського району прийнято рішення № 16-129, відповідно до якого надано згоду на виділення земельних часток /паїв/ громадянам, пропущеним у списку під час основного розпаювання в 1996 році по вині комісії по розпаюванню земель КСП, згідно додатку № 1, що слідує з копії цього рішення, в додатку № 1 до якого під № 27 значиться [PERSON] В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що невнесення до списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку /пай/ з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право наземельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. А відповідно до п.5 вказаного вище Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Позивач не отримала сертифікат на право на земельну частку /пай/. В ст.1 вищенаведеного Закону передбачено, зокрема, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст.2 Закону «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В судовому засіданні також було встановлено, що згідно розпорядження Білоцерківської РДА від 07.07.2011 року № 531 надано дозвіл на розробку технічної документації із складання державних актів на право власності на землю 16-ти громадянам - власникам земельних часток /паїв/ пропущених під час основного розпаювання, в адміністративних межах Яблунівської сільської ради, згідно додатку. А як вбачається із витягу з додатку до вказаного розпорядження, у списку громадян під № 14 вказано [PERSON] На замовлення позивача ПП «Обрій» на підставі вказаного вище розпорядження РДА виготовило Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9555 га у власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що слідує з копії Проекту землеустрою в матеріалах справи. На заяву позивачки від 09.06.2015 року про затвердження цього Проекту землеустрою Білоцерківська РДА листом від 11.06.2015 року № 340 фактично відмовила [PERSON] у затвердженні Проекту землеустрою з тих підстав, що їй необхідно подати до РДА сертифікат на право на земельну частку /пай/, а в разі його відсутності, надати рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/. Отже, позивач на даний час позбавлена можливості реалізувати своє право на одержання у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, хоча вона має право на земельну частку /пай/, на що вказано вище в рішенні, але не одержала сертифікат на право на земельну частку /пай/. В п.17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, з врахуванням приписів вищенаведених правових норм та встановлених по справі обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку /пай/ в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Білоцерківського району, оскільки інший спосіб захистити її права відсутній. Згідно довідки Яблунівської сільської ради від 30.07.2015 року № 02-14/49, земля в кількості 2236,7 га, що передана у колективну власність для сільськогосподарського виробництва, розділена на 945 земельних часток /паїв/ по 2,24 умовних кадастрових гектарів кожна без визначення меж цих часток в натурі /на місцевості/.

Outcome: approved