Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що з 02 жовтня 1999 року по 10 липня 2008 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] У шлюбі народилася спільна дитина [PERSON] [INFO], яка на теперішній час мешкає разом з нею. Відповідно до рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 11.02.2009 року стягнуто з Відповідача на її користь на утримання дитини аліментів в сумі 300 грн. Відповідач ні добровільно ні в примусовому порядку рішення суду не виконує. Окрім того сума аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача за рішенням суду є мізерною. У звязку із тим, що Відповідач добровільно відмовлявся надавати кошти на утримання спільної доньки, вона була змушена звернутися з позовною заявою до суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки. На сьогоднішній день ціни на всі групи товарів побуту та продукти харчування, одяг виросли майже в пятеро вважає за необхідне утримувати з Відповідача більшу суму аліментів для утримання дитини та прохає стягувати з Відповідача 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме 762,50 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, прохала суд змінити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], шляхом зміни способу їх присудження, з твердої грошової суми 300 гривень щомісячно на 1/4 частку від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого у державі на дитину даного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.\~ Відповідач у судовому засіданні з уточненими позовними вимогами згоден. Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1ЖС № 043980 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 10 липня 2008 року./а.с.6/. Відповідно до рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 11.02.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь позивачки на утримання дитини [PERSON] аліментів в сумі 300 грн. щомісячно до повноліття дитини/а.с.4/ Згідно довідки від 12.09.2016 року №16 [PERSON] працює у ТОВ «Вінчестер» менеджером та його заробітна плата за три місяці складає всього 3717,50 грн. /а.с.40/. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення\~\~\~\~(ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. В судовому засіданні позивач пояснила, що виконавчий лист з Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя вона відкликала, так як дійшли з відповідачем згоди про виплату аліментів у добровільному порядку, але відповідач нерегулярно сплачував суми, що і стало підставою звернення до суду./а.с.52/. Суд, вважає, що відсутня імперативна заборона змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, оскільки зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Також , у відповідних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню та зміні розміру стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки з твердої грошової суми 300 гривень щомісячно на 1/4 частку від всіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого у державі на дитину даного віку. Несплачений при подачі позову судовий збір в сумі 551,20 гривень, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.\~\~

Outcome: approved