Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що на підставі рішення Ленінської районної у м. Луганську ради від 28.10.2008 року № 270/37 [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 0.0431 га, за адресою: [ADDRESS], що була надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В державному акті частки у спільній власності не визначені. Після смерті власника земельної ділянки, 01 лютого 2014 року позивач звернулася до державного нотаріуса Четвертої луганської державної нотаріальної контори Світашової Н.В., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належала померлому [INFO] [PERSON]. Після померлого відповідно до ч. 1 ст.1261 ЦК України спадкоємцями за законом є донька [PERSON] і дружина [PERSON]. Дружина спадкодавця прийняла спадщину фактично, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та була зареєстрована за однією адресою на день смерті спадкодавця. 10 листопада 2012 року в Четвертій луганській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за № 372/2012 на підставі заяви № 745 про відмову від спадщини на користь [PERSON], від імені [PERSON] Позивач подала заяву про прийняття спадщини за законом. На ім'я позивача не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом на невизначену частину. Згідно з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 4 лютого 2014 року, при вивченні документів виявилося, що було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку за [ADDRESS] з урахуванням співвласників цієї земельної ділянки, а саме [PERSON] та [PERSON] В державному акті частки у спільній власності не визначені. Для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно визначити розмір частки в праві спільної сумісної власності. Оскільки один із співвласників помер, посвідчити договір про виділ частки із майна є неможливим, згідно з п. 3 ст.370 ЦК України. Посилаючись на наведене, положення ст. 89 ЗК України, Цивільного кодексу України, просила суд визначити, що [PERSON], померлому [INFO] року, належить одна друга частка в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 4410100000:04:015:0041, площею 0,0431 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку (Серія ЯЕ № 507960) виданого 15 жовтня 2009 року згідно рішення XXXIII сесії V скликання Ленінської районної у місті Луганську ради від 28.10.2008 року. В судовому засіданні позивач участі не приймала, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач позов визнала, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази в сукупності, суд дійшов наступного. Встановлено, що рішенням Ленінської районної в місті Луганську ради від 28.10.2008 року № 270/37 передано [PERSON] та [PERSON] у власність земельну ділянку шляхом приватизації площею 0,0431 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS]. В державному акті ЯЕ № 507960, виданому [PERSON], згідно якого власниками земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON], частки у спільній власності не визначені (а.с. 2). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER]. 01 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Четвертої луганської державної нотаріальної контори Світашової Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належала померлому [INFO] року [PERSON] Після померлого відповідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями за законом є донька [PERSON] і дружина [PERSON], яка спадщину прийняла фактично (ч. З ст. 1268 ЦК України), так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та була прописана (зареєстрована) за однією адресою на день смерті спадкодавця та протягом шести місяців після його смерті. 10 листопада 2012 року в Четвертій луганській держнотконторі, заведено спадкову справу за № 372/2012 року на підставі поданої заяви № 745 про відмову від спадщини на користь [PERSON] від імені [PERSON] 10 листопада 2012 року спадкоємець [PERSON] подала заяву № 744 про прийняття спадщини за законом. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до держнотконтори не надходило. Спадкодавцю (власнику) [PERSON] станом на [INFO] року належала невизначена частка вищенаведеної земельної ділянки площею 0,0431 га (кадастровий номер земельної ділянки 4410100000:04:015:0041) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 507960 виданого 15 жовтня 2009 року згідно рішення XXXIII сесії V скликання Ленінської районної у м. Луганську ради від 28.10.2008 за № 270/37. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010943301355. Постановою державного нотаріуса від 04.02.2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на невизначену частку земельної ділянки площею 0,0431 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] відмовлено (а.с. 5-6). Згідно з п. 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 10.03.2010 р. Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до статей 1225 Цивільного кодексу України і ст. 131 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної часткової власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, мають право на її поділ, або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням його цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності, на земельну ділянку на якої вони розміщені. Принцип застосування даної статті викладений в п. 10 Ухвали Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкоємство». Згідно з абз. 2 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило статті 1225 ЦК України свідчить про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди, до них переходить і право власності, або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Необхідно розуміти, що така ділянка переходить у власність, або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки спадкодавцю земельна ділянка була надана відповідно до закону, межі земельної ділянки не змінювалися, інші співвласники земельної ділянки не заперечують проти визначення ідеальної части земельної ділянки спадкодавця [PERSON] у відповідності із часткою, що становить 1/2 частки. На підставі ст. ст. 3, 11-16, 358,1225 Цивільного кодексу України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved