Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 11 травня 2011 року між нею та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого позивач може передавати у власність відповідача грошові кошти, сільськогосподарську техніку та інші матеріальні цінності. 31 липня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений Додаток №26 до договору позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу насіння кукурудзи Корнаді в кількості 1100 посівних одиниць вартістю 1760000 грн., насіння кукурудзи Скафор в кількості 760 посівних одиниць вартістю 1216000 грн., насіння соняшника Логос в кількості 430 посівних одиниць вартістю 645000 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу позичені матеріальні цінності 30 листопада 2014 року, проте свої зобов'язання щодо повернення позики не виконав. У зв'язку з цим позивач просить зобов'язати відповідача повернути насіння кукурудзи Корнаді в кількості 1100 посівних одиниць, насіння кукурудзи Скафор в кількості 760 посівних одиниць, насіння соняшника Логос в кількості 430 посівних одиниць загальною вартістю 3621000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, не заперечував укладення з позивачем вказаного договору позики та додатку №26 до цього договору, отримання позики у вигляді насіння кукурудзи Корнаді в кількості 1100 посівних одиниць вартістю 1760000 грн., насіння кукурудзи Скафор в кількості 760 посівних одиниць вартістю 1216000 грн., насіння соняшника Логос в кількості 430 посівних одиниць вартістю 645000 грн., загальною вартістю 3621000 грн., а також неповернення вказаної позики позивачу. При цьому зазначив, що у зв'язку зі знищенням внаслідок стихійного лиха врожаю та поганим фінансовим становищем товариства повернути позику немає можливості. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між сторонами 11 травня 2011 року укладено договір позики, відповідно до якого позивач (позикодавець) може передавати у власність відповідача (позичальника) грошові кошти, сільськогосподарську техніку та інші матеріальні цінності. Перелік позицій позики у кожному конкретному випадку визначається додатком до даного договору. Позику у виді сільськогосподарської техніки або інших матеріальних цінностей позикодавець передає позичальникові на підставі Акту прийому-передачі, який оформляється відповідним Додатком до цього договору та підписується сторонами. Грошова і матеріальна позики за цим договором є безвідсотковими. Строк позики розпочинається після набрання чинності цього договору та з моменту підписання відповідного додатку до нього - до п'яти календарних років, але може бути продовжений за домовленістю сторін. 31 липня 2014 року між позивачем (позикодавець) та відповідачем (позичальник) був укладений Додаток №26 до договору позики від 11 травня 2011 року, відповідно до якого позивач передав у власність відповідача насіння кукурудзи Корнаді в кількості 1100 посівних одиниць вартістю 1760000 грн., насіння кукурудзи Скафор в кількості 760 посівних одиниць вартістю 1216000 грн., насіння соняшника Логос в кількості 430 посівних одиниць вартістю 645000 грн., а відповідач зобов'язався повернути позивачу позичені матеріальні цінності 30 листопада 2014 року. Вказане насіння придбане позивачем у ДАНВЦ «Агроцентр» на підставі договорів купівлі-продажу, а саме: насіння кукурудзи Корнаді в кількості 1100 посівних одиниць вартістю 1760000 грн. без ПДВ придбано позивачем відповідно до договору №2 від 03 квітня 2014 року (а.с. 20-21), насіння кукурудзи Скафор в кількості 760 посівних одиниць вартістю 1216000 грн. без ПДВ придбано позивачем відповідно до договору №1 від 04 квітня 2014 року (а.с. 18-19), насіння соняшника Логос в кількості 430 посівних одиниць вартістю 645000 грн. без ПДВ придбано позивачем відповідно до договору №3 від 07 квітня 2014 року (а.с. 22-23), що також підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №45 від 30.07.2014 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру №14, квитанцією до прибуткового касового ордеру №21 від 28.07.2014 року (а.с. 24), рахунком-фактурою №25 від 07 квітня 2014 року (а.с. 25) та видатковою накладною №25 від 31 липня 2014 року (а.с. 26). Отримання вказаної позики відповідачем від позивача та її оприбуткування на баланс товариства підтверджується Актом №1 прийому-передачі матеріальних цінностей від 31 липня 2014 року (а.с. 6), а також оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 505 та по рахунку 27 за період січень-грудень 2014 року (а.с. 35-36), та не заперечувалося представником відповідача в ході розгляду справи. Як у встановлений в договорі строк - 30 листопада 2014 року, так і в подальшому, відповідач своє зобов'язання по поверненню позики не виконав, що також не заперечувалося представником відповідача. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved