Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно з виконавчим листом № 2-742/11, виданим Полтавським районним судом Полтавської області, із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку, але не менше 50% неоподатковуваного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття, починаючи з 28.03.2011 року. Відповідач належним чином не виконує свої аліментні зобов`язання, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.03.2021 року складає 140 682,50 грн. Посилаючись на ст. 196 СК України просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі, що відповідає розміру самої заборгованості зі сплати аліментів та становить 140 682,50 грн. Відповідач відзив на позов не надав. Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду справи у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю з таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11.02.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 08.03.2002 року та зареєстрований у Кіровській сільській раді Полтавського району Полтавської області за актовим записом №2 розірвано (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно з заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22.09.2011 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , визначено місце проживання дитини з матір`ю (а.с.8). Окрім того, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10.06.2014 року замінено сторону виконавчого провадження по справі №2-742/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів змінивши прізвище дитини на утримання якої стягуються аліменти з [PERSON] , [INFO] , на [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Встановлено, що з 14.02.2013 року у Полтавському районному відділі ДВС на виконанні перебуває виконавче провадження №36543258 з примусового виконання виконавчого листа №2-742/11 виданого Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку, але не менше 50% неоподатковуваного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення нею повноліття, починаючи з 28.03.2011 року (а.с.10, 11). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №7223 від 23.03.2021 року, який виданий Полтавським районним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), розмір заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] станом на 01.03.2021 року становить 140 682,50 грн. (а.с.12-13). Відповідно до вищезазначеного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались, що згідно зі ст.196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Так, частиною першою статті 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц. При цьому, під час розгляду справи не було встановлено та не було доведено самим відповідачем, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з незалежних від нього причин. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, сума пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] складає 2 035 589 грн.(а.с.14-16). Перевіривши правильність наведених позивачем розрахунків неустойки (пені), враховуючи положення ч.1 ст.196 СК України, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 140 682,50 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах, нарахованої державним виконавцем.

Outcome: approved