Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в обґрунтування якого вказала, що розпорядженням органу приватизації при виконкомі Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передано безоплатно у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем майна померлої є [PERSON]. [INFO] помер [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці майна померлого звернулися до Пирятинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину, оскільки частки у спільному майні не виділені. Укласти договір про визначення часток між всіма співвласниками неможливо, так як двоє із співвласників померли. Враховуючи вищевикладене, позивачі просять визначити, що розмір частки [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] становить 1/4 частина кожного та встановити, що [PERSON] та [PERSON] належить по 1/4 частині вказаної квартири кожному. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила цивільну справу за її позовом до Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визначення часток в праві спільної власності розглянути у підготовчому судовому засіданні. Позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 липня 2001 року, виданого органом приватизації при виконкомі Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, квартира [ADDRESS] була приватизована [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с. 19). 30 липня 2001 року на вказану квартиру був виготовлений технічний паспорт, з якого вбачається, що надана квартира [ADDRESS] (а.с. 20-21). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.02.2002 (а.с. 16). [PERSON] є онукою померлої [PERSON] (а.с. 7-8, 17). У відповідності до статтей 529, 530 Цивільного кодексу УРСР (в ред. 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.02.2010 (а.с. 15). Спадкоємці майна померлого - дружина [PERSON] (а.с. 8), донька [PERSON] (а.с. 11) та син [PERSON] (а.с. 14), звернулися до Пирятинської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON], проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки частки у спадковій квартирі не визначені (а.с. 22). Указана обставина є перешкодою у спадкуванні майна після смерті [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. В пункті 17 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У пункті 3.4 Інформаційного листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Стаття 369 ЦК України закріплює, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі викладеного, суд вважає за можливе визначити, що розмір частки [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] становить 1/4 кожного та встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частині вказаної квартири кожному. На підставі викладеного,

Outcome: approved