Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу квартири, гаражу, укладену між нею та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за нею право власності на квартиру №10, розташовану по вулиці Кірова, 3 в м. Балта Одеської області, на гараж №10, розташований на земельній ділянці площею 24 м. кв. по вулиці Кірова, 3 в м. Балта Одеської області, які раніше на праві приватної власності належали відповідачу, стверджуючи, що 20.06.2015 року вона уклала з відповідачем угоду купівлі-продажу вище вказаних квартири та гаражу, згідно якої сплатила відповідачу гроші у сумі 70000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідач передав їй правовстановлюючі документи, технічну документацію на квартиру, гараж, самі квартиру, гараж, пообіцяв зявитися до нотаріальної контори для належного оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідач ухиляється від належного оформлення угоди, до нотаріальної контори не зявляється. Вказані обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Відповідач до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, підтвердив викладені в позові обставини, просить справу розглянути за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.03.2012 року серії САВ № 897269, виданого Балтською міською радою Одеської області, та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.11.2010 року серії САВ № 151418, виданого Балтською міською радою Одеської області належали відповідно квартира №10, розташована по вулиці Кірова, 3 в м. Балта Одеської області, та гараж №10, розташований на земельній ділянці площею 24 м. кв. по вулиці Кірова, 3 в м. Балта Одеської області, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вище вказаної квартири від 20.06.2015 року, згідно якого відповідач продав, а позивач придбала вище вказані квартиру, гараж за 70000 грн. і по акту прийому-передачі від 20.06.2015 року відповідач передав, а позивач прийняла квартиру, гараж, що відповідно до розписки, складеної відповідачем, він отримав від позивача вище вказану суму грошей і взяв на себе зобовязання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом зясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору, про що повідомив у клопотанні про розгляд справи без його присутності, де вказав, що наміру зявитися до нотаріальної контори для посвідчення договору у нього немає, так як в нього відсутні кошти для оплати послуг нотаріуса, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку не має. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 20.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved