Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів на дитину. В позовній заяві вказувала, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, який було розірвано 14.07.2011 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області з відповідача було стягнуто на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що дана сума аліментів на сьогоднішній день є недостатньою для матеріального утримання дитини, у зв?язку з чим змушена звернутися до суду. Добровільно збільшувати аліменти відповідач не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила суду, що відповідач не надає достатніх коштів для утримання доньки. Витрати на утримання дочки зростають і пов?язані з розвитком її здібності, навчання. Також дочка часто хворіє, а тому потрібні кошти на лікування. Позивач не має змоги влаштуватися на роботу, є необхідність в постійному догляді за дитиною. Відповідач позов не визнав, пояснив, що сплачує аліменти та допомагає дочці по мірі можливостей, не відмовляється в подальшому сплачувати аліменти у розмірі, який вже визначений судом. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони суд дійшов до наступного. З копії виконавчого листа вбачається, що рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 25.07.2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Позивач просить суд стягувати аліменти з відповідача розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Проте, на думку суду, дана вимога не відповідає ч.1 ст.192 СК України по критерію збільшення аліментів. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує мінімальні гарантії які встановлені законодавством щодо розміру аліментів які передбачені на час розгляду справи, проте якщо такі гарантії в подальшому будуть змінені, мінімально гарантований розмір аліментів повинен враховуватися при стягненні аліментів (як в примусовому так і в добровільному порядку при виконанні рішення суду). Підстав для захисту даного права в судовому порядку не має, оскільки такі гарантії встановлені законодавством. В даному випадку рішення суду виконується через органи державної виконавчої служби, тому саме державним виконавцем повинен бути врахований новий розмір мінімально гарантованого рівня аліментів, що стягуються на дитину відповідного віку, а якщо останній відмовить чи проявить бездіяльність з даного питання, його дії можуть бути оскаржені до суду. Про даний підхід щодо застосування ч.1 ст.192 СК України зроблено висновок Верховного Суду в постанові від 12.09.2018 року по справі № 459/2181/17. Відтак, суд вважає, що підстав для задоволення позову не має.

Outcome: dismissed