Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2008 року.Від шлюбу мають неповнолітніх синів : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з нею. Фактично вони не проживають разом з початку січня 2015 року, але вони на протязі всього сумісного життя не змогли створити міцної сім'ї, оскільки мають різні погляди на питання, пов'язані з роллю жінки та чоловіка у веденні спільного господарства, вихованні дитини. Між ними давно існують деякі непорозуміння, які згодом переросли у стійкий конфлікт, результатом якого стало те, що позивач втратила до відповідача почуття любові і поваги. Їх неприязнь дуже позначається на психічному стані їх дітей. У зв'язку з цим, позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. Всі витрати покласти на неї. До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище : « [PERSON]». Судові витрати покласти на неї. До початку судового засідання відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], згідно якого 15.11.2008 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу : «[PERSON]»; копіями свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER]; [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], з яких вбачається, що їх батьками є сторони по справі; довідкою про склад сім'ї № 669 від 20.03.2017 року, згідно якої [PERSON] проживає разом з дітьми : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved