Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилось дві доньки, які вже дорослі, мають свої сім`ї, проживають окремо. Тривалий період часу вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин. Фактично не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. В силу певних сімейних обставин вона змушена була поїхати закордон на заробітки, щоб допомогти своїм дітям. В той час коли її не було, відповідач її зраджував, перебуваючи у близьких відносинах з іншою жінкою. Коли вона повернулась додому, то поведінка відповідача залишилась такою самою, тобто спосіб життя, який він собі визначив, використовуючи її відсутність на Україні та ту обставину, що було доступне джерело коштів, для утримання їхнього будинку та для його власних витрат. На даний час відповідач проживає з іншою жінкою в її квартирі, шлюб між ними є формальний. Така ситуація та ставлення до неї як до дружини за тривалий період часу дали їй зрозуміти, що сім`я фактично розпалася. Вона не має жодного наміру перебувати у формальних шлюбних відносинах з відповідачем і бажає шлюб розірвати. Процесуальні дії суду: 19.10.2021 судом здійснено запит до адресно-довідкової роботи ГУ ДМСУ у Львівській області щодо місця проживання відповідача. 19.10.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 15.11.2021. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов визнає, однак заперечує обставини, викладені у позовній заяві, щодо утримання позивачкою будинку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд встановив: Подружжя сторін зареєструвало шлюб 22.09.1979 у Будинку урочистих подій м.Дрогобич, актовий запис №510. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, протягом тривалого часу проживають окремо, шлюб носить формальний характер. Примиритися не бажають. Оцінка суду. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, аналізуючи докази у справі, оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Даний висновок суду кореспондує із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові №761/33261/16-ц від 26.11.18 про те, що суд не може примушувати подружжя проживати разом, цікавитися їх приватним життям, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків, а надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved