Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01 жовтня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що виконавчим комітетом Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області був зроблений відповідний актовий запис за №14. Вони з відповідачем мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки протягом останніх пяти років подружнього життя почали погіршуватися, виникали постійні сварки та скандали, свідком яких нерідко є дитина, що тяжко впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дитині душевні страждання. Відповідач не працює, підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносини між ними які ґрунтуються на почуттях взаємної любові, дружби, взаємоповаги не бажає. Позивачка вважає, що їх сімя з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам дитини. Позивач [PERSON] у судове засідання 30 вересня 2016 року не зявилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила, що сімейно шлюбні відносини між ними припинено з червня 2016 року, спір про поділ майна буде вирішуватися за окремим позовом (а.с.13). Відповідач [PERSON], у судове засідання 30 вересня 2016 року не зявився, згідно поданої заяви просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с.14). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 жовтня 2011 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №14 (а.с.3), в період якого у них народилася донька [PERSON], 29 червня 2012 року (а.с.4). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, а причиною позову стало те, що відповідач не бажає підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї на почуттях взаємної любові. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з червня 2016 року. Спір про поділ майна, буде вирішуватися за окремим позовом, про місце проживання та утримання дитини на день розгляду справи судом відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з червня 2016 року та до цього часу не поновили їх, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с.14). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved