Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що її донька [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] У шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Згодом шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.12.2005 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав на його доньку - [PERSON]. У 2004 році в [PERSON] народилася друга дитина - [PERSON], [INFO], відомості про батька якої записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Її донька [PERSON], з 2015 року не турбується про виховання своїх дітей, здоров»ям їх не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Теперішнє фактичне місце проживання матері дітей невідоме протягом тривалого часу. Питання участі [PERSON] у вихованні своїх неповнолітніх дітей також розглядалось 30.08.2017 року на комісії з питань захисту прав дитини, яка заслухавши позивачку, враховуючи той факт, що мати повністю відсутня в житті дітей з 2015 року одноголосно прийняла рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав доньки позивачки - [PERSON], [INFO] відносно неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] А тому на підставі вищенаведеного просить суд позбавити батьківських прав її доньку - [PERSON], [INFO] відносно неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, та просила суд позов задовольнити. Додала , що діти з народження проживають із нею, де на даний час мама дітей їй не відомо оскільки протягом більше останніх двох років її не бачила. Крім того відповідачка взагалі не опікується своїми дітьми. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони з сестрою проживають з бабусею, яка займається їхнім вихованням. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому - в судовому засіданні проти позову не заперечив. Пояснив, що виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, як органом опіки та піклування прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача, неповнолітньої [PERSON], представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить із наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір»ю неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], яке видане 16.11.2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області та відомостями з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відповідно. Також встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який розірвано 05.08.2002 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], що видане 05.08.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21.12.2005 року, [PERSON] було позбавлено батьківських прав на його доньку - [PERSON], [INFO] Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00018583461 від 25.08.2017 року, відомості про батька неповнолітньої [PERSON], [INFO], записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач стверджує, що мати дітей самоусунулася від участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, з 2015 року життям дітей не цікавиться, її фактичне місце проживання протягом тривалого часу є невідомим. Зазначені твердження позивачки підтверджуються поясненнями неповнолітньої [PERSON], висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 18.09.2017 року, з якого вбачається, що при розгляді заяви [PERSON], [INFO] органом опіки та піклування встановлено, що мати дітей [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 2015 року не турбується про виховання дітей, здоров»ям їх не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Теперішнє фактичне місце проживання матері дітей невідоме. Ухилення [PERSON] від виховання дітей підтверджується характеристиками ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» від 12.07.2017 року на ученицю [PERSON] та Ужгородської ЗОШ № 8 І-ІІІ ст. від 14.08.2017 року на ученицю 7-Г класу [PERSON]. Відповідно до вищевказаних характеристик мама нехтує вихованням дітей, не цікавиться успішністю і проблемами доньок. Вихованням дітей займається з 2015 року виключно бабуся дітей [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Вона приділяє належну увагу вихованню дітей. У вищевказаному висновку також зазначається, що питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], розглядалося 30.08.2017 року на комісії з питань захисту прав дитини, яка вивчивши матеріали справи та враховуючи той факт, що мати повністю відсутня в житті дітей з 2015 року прийняла одноголосне рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] А тому виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя своїх неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], не спілкується з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, з 2015 року повністю відсутня в житті дітей, аліментів на їх утримання не сплачує, повністю ухилилася від матеріального забезпечення доньок. Суд розцінює вищенаведені фактори як ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тобто, свідомо нехтує своїми обов'язками, суд розцінює таку поведінку [PERSON] як ухилення від виховання дітей. Наведене дає всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. При цьому, суд роз'яснює відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 Сімейного кодексу України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи наведене, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. А тому за вищенаведених обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved