Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 20 листопада 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різницю характерів, відсутність довіри, поваги, а також через подружню зраду відповідача. Це призвело до припинення шлюбних відносин, спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно у сторін немає. Сторони проживають окремо останні сім років. Зазначає, що за таких обставин примирення з відповідачем неможливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд шлюб розірвати, судові витрати стягти з відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд, вислухавши позивача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2004 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Відповідно до довідки Білоцерківської сільської ради №229 від 15 липня 2019 року, [PERSON] зареєстрована разом зі своїми дітьми, але не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Сторони однією сім`єю не проживають, миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося через різницю характерів, відсутність довіри, поваги, а також через подружню зраду відповідача. Подружжя припинили шлюбні відносини та тривалий час проживають окремо. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін та моральним засадам суспільства, тому надалі є недоцільним. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому із відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved