Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок №82 по вулиці Харківська в місті Знам'янка Кіровоградської області. Свої вимоги обгрунтувала тим, що у 2005 році домовилася з [PERSON] про придбання належного їй будинку №82 по вулиці Харківська у місті Знамянка Кіровоградської області. Отримавши кошти за будинок, [PERSON] виселилася з нього, а вона вселилася та почала проживати. У нотаріальному порядку договір купівлі - продажу вони не оформляли, оскільки [PERSON] відразу ж після продажу будинку виїхала з міста Знамянки і своєї нової адреси їй не повідомила. У 2015 році з метою оформлення права власності на вказаний будинок звернулася до Знамянського БТІ для виготовлення технічного паспорту на будинок, де дізналася, що насправді власником придбаного нею житлового будинку є [PERSON], [INFO], яка померла у 2002 році, а відповідач прийняла її спадщину, однак свідоцтво про право на спадкове майно не оформляла. Таким чином вона з 2005 року по теперішній час проживає в [INFO], самостійно проводить заходи щодо поліпшення та утримання житлового приміщення, сплачує комунальні послуги та підтримує будинок у належному стані, тобто фактично добросовісно та відкрито володіє вказаним нерухомим майном понад 10 років, однак у позасудовому порядку вирішити даний спір не має можливості. Жодних претензій з приводу користування нею вказаним будинком до неї не предявлялося. Позивач як і її представник у судове засідання не зявилися, при цьому представник позивача подав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином в розумінні положення ч.9 ст.74 ЦПК України, що підтверджується оголошенням розміщеним у газеті «Урядовий курєр» від 02 березня 2017 року; про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами виготовленим за станом на 05 серпня 2015 року, власником житлового будинку по вулиця Харківська, 82 в місті Знамянка Кіровоградської області значиться [PERSON]. Право особистої власності підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Знамянської міської державної нотаріальної контори від 15 липня 1997 року р№1412. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами було побудовано останньою у 1948 році, але правовстановлюючий документ на нього не видавався. Даних про те, що вказаний будинок є самочинним, або аварійним у технічному паспорті не міститься (а.с. 7-10). На підтвердження відомостей зазначених у технічному паспорті до матеріалів справи долучено свідоцтво про право на спадщину, реєстраційне посвідчення та довідку характеристику (а.с. 11,12.14). Згідно зі свідоцтвом про смерть та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON], померла 09 серпня 2002 року (а.с.27,43). Після її смерті за заявою її дочки [PERSON] у Знамянській міській нотаріальній конторі 31 січня 2003 року відкрито спадкову справу. Інша дочка покійної - [PERSON] відмовилася від спадщини на користь [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. (а.с.40,41,42). У довідці квартального комітету №30 міста Знамянка від 06.10.2016 зазначено, що позивач [PERSON] разом з сімєю проживає в будинку №82, що по вулиці Харківській в місті Знамянка протягом одинадцяти років (а.с. 6). З письмових пояснень [PERSON], [PERSON], [PERSON], наданих кожним окремо вбачається, що [PERSON] дійсно протягом одинадцяти років проживає в [INFO] (а.с. 58,59). У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, відомості щодо спірного житлового будинку, відсутні. Інформація стосовно обмежень, обтяжень, відчужень також відсутня (а.с. 62). За нормами ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч.1 ст. 344 Цивільного кодексу України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном- протягом п 'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Згідно з п.13 вказаної постанови Пленуму ВССУ, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, оскільки позивач добросовісно заволоділа чужим майном - житловим будинком №82 по вулиці Харківська в місті Знамянка і понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, за нею може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі викладеного та

Outcome: approved