Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS] та зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. У даному будинку зареєстрований відповідач, який є сином позивача. З 05.11.1983 року відповідач [PERSON] одружився та з того часу став проживати разом із дружиною в [ADDRESS]. З того часу, як зазначає позивач, вона неодноразово просила сина знятися з реєстрації місця проживання у її будинку, однак син відмовляється. Речей відповідача у будинку немає. Реєстрація місця проживання відповідача у належному позивачу будинку перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном. Вона не має можливості оформити субсидію. Позивач у судове засідання не з'явилася, але від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позовних вимог від нього не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 18.06.1988 року, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.8). Суд встановив, що у вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач, що також підтверджується довідкою Костянтинівського сільського голови №1542 від 06.12.2018 року (а.с.19). Згідно з доданою до матеріалів справи довідкою Костянтинівського сільського голови №290 від 30.01.2019 року, [PERSON] зареєстрований [ADDRESS], але не проживає з 1984 року. Судом встановлено, що у зв'язку з реєстрацією відповідача у належному позивачу будинку, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач є членом сім'ї позивача, а саме сином, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, згідно яких член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача в будинку судом не встановлено. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, вимоги позивача в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання задоволенню не підлягають, оскільки судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. На підставі викладеного,

Outcome: partial