Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 3 в будинку № 33 на вул. академіка Патона в м. Львові та на 1/2 частину автомобіля марки AUDI, модель 86.2.2, 1996 року випуску, № кузова WAUZZZ4АZBN10631, реєстраційний номер [NUMBER] 03.06.1996 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2014 року шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний. Під час шлюбу ними були придбані зазначені квартира та автомобіль, які є обєктом спільного майна подружжя. 30.08.2014 року [PERSON] загинув. Після його смерті відкрилася спадщина на його майно, спадкоємцями якого за законом є його малолітній син [PERSON] та відповідач мати покійного [PERSON]. Вона пробувала вирішити даний спір поза судовим шляхом, проте ніякого результату вона не отримала. В звязку з наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, дали пояснення аналогічні вищенаведеному і просять позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати в заочному режимі без участі відповідача, який без поважних причин у судове засідання не прибула, письмових заперечень не надала, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову не заперечила, при винесенні рішення поклалася на розсуд суду, пояснивши, що оскільки позивач є єдиним законним представником малолітнього [PERSON], то визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири № 3 в будинку № 33 на вул. академіка Патона в м. Львові позитивно вплине на житлові права дитини. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 462/5440/13-ц, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 03.06.1996 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], у шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31.01.2014 року шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний /а.с.27 цивільної справи № 462/5440/13-ц/. Під час перебування у шлюбі між [PERSON] та [PERSON]Ю.Ю [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу від 23.01.1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 333 /а.с.14/. Згідно з умовами зазначеного договору [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Відповідно до реєстраційного посвідчення від 17.02.1998 року зазначена квартира належить [PERSON] /а.с.15/. Крім того, 06.11.2004 року [PERSON] був придбаний автомобіль марки AUDI, модель 86.2.2, 1996 року випуску, № кузова WAUZZZ4АZBN10631, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ІНЕ № 016674 /а.с.13/. Згідно з ч. 1 ст. 22 КЗпШС УРСР (який був чинний на момент придбання спірної квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Частиною 1 статті 28 КЗпШС УРСР було передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 60 СК України ( чинний на момент придбання спірного автомобіля) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. За змістом Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Таким чином, беручи до уваги положення ст. 22 КЗпШС УРСР та ст.ст. 60,61 СК України квартира [ADDRESS] та автомобіль марки AUDI, модель 86.2.2, 1996 року випуску, № кузова WAUZZZ4АZBN10631, реєстраційний номер [NUMBER] є об'єктами права спільної сумісної власності подружжя, оскільки були придбані під час перебування позивача у шлюбі з [PERSON] 30.08.2014 року [PERSON] загинув, що підтверджується актом про смерть від 29.12.2014 року /а.с.10/. Після його смерті відкрилася спадщина на його майно, спадкоємцями якого за законом є його малолітній син [PERSON] та відповідач мати покійного [PERSON], яка 26.01.2015 року подала заяву про прийняття спадщини за законом в Сьому львівську державну нотаріальну контору /а.с.135/. 27.02.2015 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] зі заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя /а.с.150/. Постановою приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] від 03.03.2015 року позивачу було відмовлено у видачі вищевказаного свідоцтва, з підстав того, що на день смерті [PERSON] вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі /а.с.6/. Враховуючи наведене, суд дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку про підставність позову, оскільки спірні квартира та автомобіль є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON], поза судовим шляхом даний спір не є можливим вирішити, а відтак за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину зазначених обєктів спільного майна..

Outcome: approved