Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.12.2012 року між [PERSON] і ДП «Вітал-Агро» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,76 га, що розташована на території Чорноглазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за кадастровим номером 5324086900:00:001:0028. Строк дії договору оренди згідно з Додатковою угодою №1 до договору оренди земельної ділянки від 28.12.2012 року був продовжений до 28.12.2027 року. [PERSON] померла [INFO] , після її смерті вона, як спадкоємець за законом, успадкувала зазначену земельну ділянку. У зв`язку з тим, що вона має намір самостійно обробляти землю, та через несплату відповідачем орендної плати, просить розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути з відповідача 23 000 грн. заборгованості по орендній платі за землю за 2019 рік та 828 грн. пені. Представник відповідача надав суду відзив на позов, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог у частині розірвання договору, посилаючись на те, що строк дії спірного договору продовжений до 28.12.2027 року; згідно з п.40 договору оренди земельної ділянки зміна власника земельної ділянки не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Окрім того, орендарем понесені витрати на підготовку земельної ділянки під вирощування кукурудзи, на що було витрачено біля 16500 грн.; підприємством 19.12.2019 року було перераховано в рахунок погашення орендної плати 23 042,80 грн., проте кошти повернулись на рахунок підприємства 10.01.2020 року у зв`язку з неотриманням, а новий власник земельної ділянки [PERSON] відмовилась внести зміни до договору та повідомити свої реквізити для виплати орендної плати. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, надавши пояснення, що за змістом аналогічні тим, що викладені у позові. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у частині розірвання договору, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Встановлено, що 28.12.2012 року між [PERSON] і ДП «Вітал-Агро» укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 6,76 га, що розташована на території Чорноглазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за кадастровим номером 5324086900:00:001:0028; договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Полтавському районі про , що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.12.2012 року за № 532400004003785 (а.с.21-23). Згідно з актом прийому - передачі від 28.12.2012 року орендодавцем ( [PERSON] ) проведена передача земельної ділянки в орендну плату площею - 6,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у відповідності до кадастрового плану земельної ділянки (а.с.24). Відповідно до додаткової угоди №1 від 01.01.2015 року строк дії договору оренди земельної ділянки продовжено до 28.12.2027 року (а.с.28). [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове нерухоме майно, що складалось із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,7638 га, що розташована на території Чорноглазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за кадастровим номером 5324086900:00:001:0028, що належало їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.26). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.10.2019 року [PERSON] є спадкоємцем зазначеного спадкового майна після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.8). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом статті 1 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з ч.4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Аналогічні положення викладені у п. 40 договору оренди земельної ділянки від 28.12.2012 року Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 627, 629 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, посилання позивача на те, що смерть її матері та її подальший переїзд в с. Чорноглазівка є істотною зміною обставин, які сторони не могли передбачити під час укладання договору, судом не приймається до уваги, оскільки умовами договору передбачено, що перехід права власності на землю до іншої особи не є підставою розірвання договору. Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. За змістом частини першої статті 32 Закону «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно зі статтею 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно з положеннями статтей 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України: від 12 грудня 2012 року №6-146цс12, від 28 вересня 2016 року №6-977цс16, від 11 жовтня 2017 року №6-1449цс17, та з установленою практикою Верховного Суду викладеною, зокрема, у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18. Відповідачем належним чином виплачувалась [PERSON] орендна плата за землю, що підтверджується відомостями на виплату грошей за квітень 2016 року (а.с.45), відомостями на виплату грошей за грудень 2016 року (а.с.46), платіжним дорученням від 27.10.2017 року (а.с.47), платіжним дорученням від 22.12.2018 року (а.с.48) . Як вбачається з виписки з особового рахунку від 10.01.2020 року, поштовий переказ на суму 23042,80 грн. на ім`я [PERSON] повернуто, оскільки одержувач помер (а.с.42). Ця обставина свідчить про намір відповідача виконати свої зобовязання за договором, проте через відсутність у нього відомостей щодо правонаступника орендодавця він не зміг їх виконати. Таким чином, одноразова несплата орендної плати за землю, передбаченої договором, не є підставою для розірвання договору оренди відповідно до пункту «д» статті 141 ЗК України та частини другої статті 651 ЦК України. Отже, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині розірвання договору оренди . Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року по справі № 371/628/18. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір та умови орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати передбачено статтею 24 Закону України «Про оренду землі». Аналогічні положення закріплено й умовами спірного договору оренди земельної ділянки (пункт 28 Договору). Оскільки позивач є правонаступником прав та обов`язків [PERSON] , а також є новим власником спірної земельної ділянки, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.11.2019 року, тому вона наділена правами орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за 2019 рік у розмірі 23 000 грн. Пунктом 14 Договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожний день прострочення. Станом на день звернення до суду із зазначеним позовом - 10.01.2020 року, відповідачем було прострочено 12 днів (23000 грн. х0,3% х12 днів = 828 грн.), які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial