Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 20.06.2009р. по 25.11.2013р. перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON]. Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 25.12.2012р. з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання доньки у розмірі 500 грн., щомісячно, до її повноліття. Донька проживає разом з позивачкою, потребує значно більшого догляду та коштів, а позивачка не в змозі забезпечити її усім необхідним: купити речі, ліки, оплатити гуртки тощо. Відповідач на даний час працює, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти у розмірі більшому, ніж 500 грн. Тому просить суд ухвалити рішення, яким збільшити розмір стягнутих з відповідача на її користь аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] до 1/4 частини усіх видів його доходу щомісяця до повноліття доньки, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 27.12.2017 року по справі було відкрите спрощене провадження. 31.01.2018 року від відповідача надійшов відзив, у якому він зазначає, що фактичні обставини, викладене у позові, не відповідають дійсності, оскільки особи на ім'я [PERSON], [INFO] до якого звертається позивачка вже з 08.04.2015 року не існує. Зобов'язання по сплаті аліментів виконував сумлінно. Заперечує проти збільшення розміру аліментів, оскільки його донька досить багато часу проводить з ним та його мамою. Сплачує особисто за навчання дитини. Також неодноразово [PERSON] разом з його мамою їздила на відпочинок до моря, дорогу та весь відпочинок відповідач сплачував за власні кошти. На даний час офіційно не працює, постійного заробітку не має, заробляє тимчасовими заробітками, допомагаючи людям. Також зазначає, що мешкає з мамою, яка є пенсіонеркою та отримує одну пенсію, маючи супутні захворювання. На її лікування витрачається не малі суми грошей, а він у неї є єдиний помічник, так як у його сестри є своя сім'я та троє дітей, які вона виховує самостійно та мешкає окремо від них. Отримувані аліменти [PERSON] витрачає на власні потреби, у звязку чим просить відмовити у задоволенні позову. 09.02.2018р. від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що у відповідача на даний час інше прізвище, але про даний факт вона не знала. Крім того, довідка с державної виконавчої служби спростовує твердження відповідача щодо сумлінної сплати аліментів, оскільки в нього є заборгованість по сплаті аліментів з 2012 по 2014 рік, а також з травня 2017 року. Стосовно твердження відповідача, що донька проводить час з ним та його матір'ю, то це відповідає нормам сімейного Кодексу України, коли батько та бабуся використовують своє право на побачення з донькою та онукою, а також обов'язку батька виховувати дитину. Позивачка змушена була виїжджати за кордон на недовгий період в 2017 році, оскільки в неї двоє неповнолітніх дітей, відповідач припинив сплату аліментів на спільну доньку. Після повернення донька проживає з нею до цього часу. На навчання відповідач надає кошти дуже рідко і лише в частково потрібному обсязі. Наявність інвалідності у матері відповідача не є свідченням, що на лікування витрачаються кожного місяця великі кошти на лікування, даний факт може підтверджуватися лише копіями квитанцій на оплату лікування , рецептами лікаря та чеками про купівлю ліків за рецептами або за призначенням, яких відповідачем надано не було. Дитина кожного дня має потребує в матеріальному забезпеченні на харчування, одяг, навчання, гуртки, інших зобов'язань по утриманню та сплаті аліментів у відповідача не має, тому позивачка просить позов задовольнити. На час ухвалення рішення від відповідача заперечень не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копій паспортів [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа, але зі зміненим прізвищем (а.с. 3, 25). З 20.06.2009р. по 25.11.2013р. сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 4, 9). Відповідно до рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.12.2012р. з відповідача стягнуто аліменти у сумі 500грн., щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с.5). Відповідно до довідки Ковпаківського відділу ДВС № 2 від 16.06.2016р., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з 01.11.2012р. по 31.05.2014р. становила 10698,29 грн. Згідно з ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який визначений рішенням суду, з врахуванням положення ч. 2 ст. 182 СК України не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Відповідач є працездатною особою, інших неповнолітній дітей на його утриманні не має, його мати [PERSON] отримує визначену державою пенсію. Обовязок відповідача піклуватися про свою хвору матір, не є підставою для сплати аліментів на дитину в мінімальному розмірі. Доказів на спростування доводів позивачки та на підтвердження своїх доводів відповідач суду не надав. Те, що батько та бабуся спілкуються з дитиною свідчить про їх добрі відносини,але не звільняє відповідача сплачувати аліменти. За умов розумності та справедливості, враховуючи вік дитини, майнове становище сторін і те з ким проживає дитина, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, що стягуються на утримання доньки [PERSON], і стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частин його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved