Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка володіла 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення свого права на спадкове майно, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач просить в судовому порядку визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, а саме: 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно: 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Спадкоємцем першої черги є позивач [PERSON] 03.02.2009 Обухівською районною державною нотаріальною конторою, на підставі заяви [PERSON] , який діяв від імені неповнолітньої [PERSON] , заведено спадкову справу № 48. 04.02.2009 завідувачем Обухівської районної державної нотаріальної контори, на підставі ст. 5 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, направлено запит про надання копії спадкової справи та заповіту, якщо такі є, на майно, що залишилося, після померлої [PERSON] 08.07.2009 до Обухівської районної державної нотаріальної контори, надійшла копія спадкової справи № 5-2008, заведеної нотаріусом м. Самара Тороповою М.В., з матеріалів якої вбачається, що дядько померлої [PERSON] в законний термін подав заяву про оформлення спадкових прав на майно, яке знаходиться в м. Самара, але про те, що у померлої була дочка нотаріуса не повідомив, як спадкоємець третьої черги оформив спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину квартири, яка розташована в м. Обухів не видавалось. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15861380 від 10.09.2009, власниками квартири, яка знаходиться: [ADDRESS] є [PERSON] , розмір частки 1/3 та [PERSON] розмір частки 2/3. Листом державного нотаріуса Коваленко Л.О. № 806/02-14 від 02.09.2020 року, відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з виявленими розбіжностями, та неможливістю встановити коло спадкоємців. Згідно п. 1.12 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», якщо спадкоємець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іншої держави, місце відкриття спадщини визначалось на підставі ЗУ «Про міжнародне приватне право». Відповідно до ст.. 71 ЗУ «Про міжнародне приватне право», спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних та сімейних справах від 10.11.1994 року, право спадкування нерухомого майна визначається законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. А відповідно до ч. 2 ст. 48 цієї ж Конвенції, провадження по справах про спадкування нерухомого майна, компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно. З наведеного вбачається, що спадкування 1/3 частини квартири [ADDRESS] , регулюється законодавством України. Позивачу не могло бути видано нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, що перешкоджає позивачу реалізувати свої передбачені законодавством права спадкоємця, тому справа щодо невизнаних прав позивача як спадкоємця за законом підлягає судовому розгляду на підставі ст.ст. 2, 4, 19 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Спадкоємцями згідно ст. 1222 ЦК України за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, такою є позивач по справі, у зв`язку з чим суд вважає, що позивач є належною особою та спадкоємцем за законом та її звернення до суду є правомірним. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях . Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна, враховуючи відсутність заперечень відповідача, суд вважає доведеними під час розгляду спору посилання позову на порушення законних прав та інтересів позивача, тому суд приходить до висновку про можливість судового захисту прав позивача шляхом визнання права власності на земельну ділянку. За таких обставин, позов слід задовольнити повністю. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved