Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, просить: визнати недійсним свідоцтво про право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], видане державним нотаріусом Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області 1.07.2015 на імя [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири [ADDRESS], видане державним нотаріусом Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області 1.07.2015 на імя [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на 1/2 частку житлового будинку № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області, видане державним нотаріусом Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області 1.07.2015 на імя [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області, видане державним нотаріусом Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області 1.07.2015 на імя [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10.07.2010, згідно з яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області; визнати дійсним договір дарування від 10.07.2010, згідно з яким [PERSON] подорувала, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10.07.2010, згідно з яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив земельну ділянку № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області; визнати дійсним договір дарування від 10.07.2010, згідно з яким [PERSON] подорувала, а [PERSON] прийняв у дар земельну ділянку № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частку квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частку житлового будинку № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частку земельних ділянок № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,25га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0896га ведення особистого селянського господарства; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/2 частку земельних ділянок у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,1га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,051га ведення особистого селянського господарства. Вимоги позивач обґрунтувала тим, що 2.01.2014 помер її син [PERSON]. Спадкоємцями першої черги є позивач та відповідач по справі, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим. Після відкриття спадщини вони звернулися до нотаріальної контори про її прийняття. Нотаріусом були видані відповідачу вищевказані оскаржувані свідоцтва на частину спадкового майна, у прийнятті решти спадкового майна відмовлено 1.07.2015 в звязку з неналежним оформленням правовстановлюючих документів. Дії нотаріуса та видані ним документи вважає незаконними, такими, що порушують права позивача. Зокрема, квартира [ADDRESS] не може бути обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки відповідач не мала відношення до її придбання. Квартира знаходилася у ЖБК «Автомобіліст», членом якого був рідний брат батька спадкодавця [PERSON], який отримав квартиру за ордером 28.09.1979, а згодом стала бабуся спадкодавця [PERSON], яка 23.01.1992 повністю сплатила членські внески до кооперативу, про що свідчить пайова книжка. Після смерті [PERSON] 2.09.1993 власником паю став [PERSON]. Одружився він з відповідачкою лише у 2010 році, а право власності на спірну квартиру отримав 11.01.2011. Відповідно до ч.1 ст.15 ЗУ «Про власність», що діяв на час виплати внесків, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану у користування, набуває права власності на неї. Тому, відповідач не має ніякого відношення до придбання квартири. Щодо житлового будинку № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району та земельних ділянок за цією адресою, то відповідач теж не має відношення до їх придбання, спільних сімейних коштів на їх придбання не вносила. Будинок належав рідній сестрі батька спадкодавця [PERSON], яка була одинокою, власних дітей не мала і хотіла подарувати домоволодіння племіннику [PERSON], в звязку з чим видала на його імя за місяць до смерті довіреність на підготовку документів для оформлення дарування спірного будинку. А 10.07.2010 був оформлений безгрошовий договір купівлі-продажу цього будинку та земельних ділянок, оскільки вважали, що при наявності довіреності на імя [PERSON] договір дарування оформити на нього неможливо. Гроші при укладенні договору не передавалися. Позивачу це достовірно відомо, оскільки вона доглядала [PERSON], знала, де в неї лежать гроші, після смерті здійснювала її поховання. Договір купівлі-продажу був вчинений з метою приховання договору дарування. Тому до спірних правовідносин повинні застосовувати наслідки вчинення саме договору дарування. За час життя [PERSON] відповідач не претендувала на вищевказане майно, усвідомлюючи свою непричетність до нього, після фактичного розірвання шлюбних стосунків через рік-півтора після реєстрації шлюбу, відповідач проживала у власній квартирі по вул.Некрасова у м.Білій Церкві. Всі необхідні документи для оформлення спадщини позивач подала до нотаріальної контори, тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на спірне майно та скасувати видані відповідачу свідоцтва про право власності. Відповідач подала до суду зустрічний позов, просить: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельних ділянок № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,25га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0896га ведення особистого селянського господарства, у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку земельних ділянок № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,25га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0896га ведення особистого селянського господарства; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельних ділянок у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,1га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,051га ведення особистого селянського господарства, після [PERSON], померлого 22.01.2014. Вимоги обґрунтувала тим, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка. Вчасно прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Проте, оформити спадщину та отримати свідоцтва на земельні ділянки не має можливості, оскільки право власності на землю не було зареєстроване спадкодавцем за життя належним чином. Нотаріусом видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вищевказані земельні ділянки входять до складу спадщини. Крім того, земельні ділянки по вул.Гоголя,33 у с.Матюші Білоцерківського району є спільним майном подружжя, оскільки були придбані за договором купівлі-продажу за час перебування у шлюбі, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 їх частку у праві спільної сумісної власності майна подружжя. В судовому засіданні позивач за основним позовом, представники позивача позов підтримали, зустрічний позов визнали частково, не заперечують проти визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельних ділянок у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,1га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,051га. Позивач додатково пояснила, що правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] та ключів не має, оскільки їх забрала відповідач, зламавши двері, про що свідчать заяви до Білоцерківського МВ ГУМВС України від 29.01.2014 та 6.02.2014. Доступу до документів та квартири немає, тому оцінку даної квартири суду надати не може. Не маючи документів про вартість спадкового майна, вона сплатила максимальний розмір судового збору, який просить стягнути з відповідача. Відповідач та представник відповідача визнали первісний позов частково, не заперечують проти визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельних ділянок у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,1га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,051га. Решту вимог не визнали. Зустрічний позов підтримали. Відповідач додатково пояснила, що право власності на спірне нерухоме майно спадкодавець набув за час перебування у шлюбі, тому вона як дружина померлого має право на 1/2 частку цього майна. Між [PERSON] та [PERSON] 10.07.2010 укладався саме договір купівлі-продажу житлового будинку № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району та земельних ділянок за цією адресою, а не договір дарування. Купівля була здійснена за домовленістю за 100 000 грн.. При укладенні договору були присутні лише [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідач писала нотаріусу згоду на придбання майна чоловіком у спільну сумісну власність подружжя. Договір купівлі-продажу вирішили вчинити, оскільки [PERSON] декілька раз змінювала свою думку щодо відчудження будинку, писала заповіт на інших осіб. Тому, щоб ні в кого не виникало претензій, вирішили купити будинок, гроші передали [PERSON]. Представник відповідача зазначив, що при вирішені даного спору про безгрошовість угоди докази свідків не можуть прийматися до уваги. Що стосується вартості квартири [ADDRESS], то докази повинна подавати позивач, у відповідача відсутні документи про оцінку майна. Третя особа - [PERSON] міська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилася, просить розглядати справу у відсутності представника. Заслухавши доводи сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача за первісним позовом та задоволення позовних вимог за зустрічним позовом. В судовому засіданні встановлено, що 22.01.2014 у с.Матюші Білоцерківського району помер [PERSON] у віці 48 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Із заявами про прийняття спадщини за законом до Другої [PERSON] нотаріальної контори 1.04.2014 звернулися мати померлого [PERSON] та дружина [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 170/2014. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12.03.2010, що підтверджується відповідним свідоцтвом. 1.07.2015 державним нотаріусом Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме 1/2 частку квартири [ADDRESS] [PERSON], як пережившій дружині [PERSON], померлого 22.01.2014., та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири [ADDRESS] після [PERSON], померлого 22.01.2014. Квартира належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого управлінням житлово-комунального господарства [PERSON] міської ради 11.01.2011, зареєстрованого в КП КОР «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» 11.01.2011, згідно витягу про державну реєстрацію прав за реєстраційним номером 32604478. Свідоцтво видане на підставі рішення виконачого комітету [PERSON] міської ради 18.03.1996 № 82. Згідно із записами у пайовій книжці ЖБК «Автомобіліст» № 135 по вул.60р. Жовтня ([PERSON]), 4, у м.Білій Церкві, членом якого спочатку був [PERSON], станом на 23.01.1992 позика повністю погашена. Відповідно до ч.1 ст.15 ЗУ «Про власність» у редакції, що діяв на той час: «Член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.» [PERSON] успадкував за заповітом право на вказану квартиру [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої 1.09.1993. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України: «[PERSON], набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).» Враховуючи, що право на спірну квартиру було набуте [PERSON] задовго до укладення шлюбу з [PERSON], подружжя не здійснювало витрат із сімейного бюджету на її придбання, свідоцтво про право власності було видане на імя [PERSON] ще 18.03.1996, то суд не може вважати дане майно спільним майном подружжя, набутим під час шлюбу, незважаючи на те, що право власності на нього було зареєстроване лише 11.01.2011. Тому, вимоги позивача за первісним позовом щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири [ADDRESS], виданих державним нотаріусом Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області 1.07.2015 на імя [PERSON], підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України: «У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.» Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України: «Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.» Тому, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача щодо визнання за [PERSON] матірю спадкодавця - права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS], після [PERSON], померлого 22.01.2014. 1.07.2015 державним нотаріусом Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] було видане [PERSON] свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме на 1/2 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області, та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області, після [PERSON], померлого 22.01.2014. Так, 10.07.2010 був укладений договір купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований у реєстрі № 1958. Договір зареєстрований у реєстрі прав власності на нерухоме майно К ПБМР «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» № 30918253. Згідно з п.2.1 договору, продаж житлового будинку за домовленістю сторін вчиняється за 49 525 грн., що отримані продавцем від покупця до підписання та посвідчення цього договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за проданий житловий будинок та свідчать, що вони обізнані стосовно рівня ринкових цін, тощо. Своїм підписом під цим договором продавець підтверджує факт повного розрахунку за проданий житловий будинок і відсутність щодо покупця претензій будь-якого фінансового характеру. Згідно з п.3.1 договору, покупець свідчить, що на момент укладення цього договору він перебуває у зареєстрованому шлюбі з Бурлачук (після одруження [PERSON]) [PERSON], і цей житловий будинок набувається ними за взаємною згодою як спільна сумісна власність про що свідчить його заява , підпис на якій був засвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10.07.2010, зміст якої доведено до відома продавця до підписання цього договору. Згідно з п.4.1 договору, сторони у присутності нотаріуса підтверджують, що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину та що в них відсутні обставини, які примусили їх укласти цей договір на невигідних умовах, а також те, що вони отримали від нотаріуса всі розяснення стосовно укладеного договору і ніяких зауважень, доповнень до цього договору не мають. Цей договір підписується сторонами добровільно, при здоровому розумі та ясній памяті, зміст статей законодавства, які зазначені у договорі, відомі та зрозумілі. Також, 10.07.2010 були укладені договори купівлі-продажу, згідно з яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив земельні ділянки № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,25га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220483501:02:024:0010, та площею 0,0896га ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3220483501:02:024:0012, посвідчені приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстровані у реєстрі відповідно за № 1960, № 1963. Згідно з п.2.1 договорів, продаж земельних ділянок вчинено відповідно за 61850 грн. та 6639грн.. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за земельні ділянки. Згідно з п.3.1.1 договорів, покупець свідчить, що на момент укладення цих договорів він перебуває у зареєстрованому шлюбі з Бурлачук (після одруження [PERSON]) [PERSON], і ці земельні ділянки набуваються ними за взаємною згодою як спільна сумісна власність про що свідчить його заява. Позивач за первісним позовом просить визнати недійсними договори купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, посилаючись на те, що фактично був вчинений договір дарування. 22.06.2010 відчуджувач - [PERSON] видала на імя [PERSON] довіреність на представлення її інтересів по питанню підготовки відповідних документів для дарування житлового будинку у с.Матюші по вул.Гоголя,33, строком на 1 рік. Довіреність посвідчена секретарем Матюшівської сільської ради Білоцерківського району. Позивач вважає, що вищевказана довіреність на імя [PERSON] була перешкодою для оформлення договору дарування на його імя. Проте, це не відповідає дійсності, оскільки довіреність на право оформлення та підготовки документів не може бути перешкодою для вчинення як договору дарування, так і договору купівлі- продажу на цю особу власне самим дарителем. Оспорювані договори були підписані особисто відчуджувачем [PERSON]. Покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо наміру [PERSON] подарувати будинок племіннику [PERSON] не можуть бути підтвердженням того, що вона вчинила саме договір дарування будинку, а не його продаж. При укладенні договору очевидців не було, присутні були лише продавець, покупець, його дружина та нотаріус, яка посвідчувала угоду та розяснювала сторонам їх права та обовязки, наслідки вчинених ними дій. При укладенні договору покупець засвідчив, що житловий будинок та земельні ділянки набуваються ним за взаємною згодою з дружиною як спільна сумісна власність, про що свідчить його заява, підпис на якій був засвідчений нотаріусом, зміст якої доведено до відома продавця до підписання цього договору. У договорах зазначено, що вони вчиняються платно, сторони підтверджують факт повного розрахунку та підтверджують, що договори не носить характеру фіктивних та удаваних правочинів. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України: «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.» Відповідно до ч.1 ст.235 ЦК України: «Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.» Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для визнання договорів купівлі-продажу спірного будинку та земельних ділянок недійсними та застосування правовідносин, що регулюються правилами вчинення договору дарування. Тому, вимоги позивача за первісним позовом щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 10.07.2010, згідно з яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з господарськими спорудами № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області та земельні ділянки площею 0,25га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220483501:02:024:0010, та площею 0,0896га ведення особистого селянського господарства по вул.Гоголя,33 у с.Матюші Білоцерківського району Київської області, та визнання дійсними договори дарування зазначеного нерухомого майна, до задоволення не підлягають. З цих же підстав не підлягають до задоволення вимоги позивача за первісним позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 1/2 частку житлового будинку № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області, видані 1.07.2015 на імя [PERSON]. Вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку будинку підлягають до задоволення частково. Суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області, після [PERSON], померлого 22.01.2014. 1.07.2015 державним нотаріусом Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] винесені постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,25га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3220483501:02:024:0010, та площею 0,0896га ведення особистого селянського господарства [PERSON] та [PERSON] після [PERSON], померлого 22.01.2014. Відмова обґрунтована тим, що документи на право власності на землю не відповідають вимогам законодавства, зокрема, на державних актах повинна бути відмітка нотаріуса, який посвідчив договори купівлі-продажу цих земельних ділянок, а також відмітка державного органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, «до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті». Відповідно до ст.1296 ЦК України, «спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину». Відповідно до ст.392 ЦК України, «власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Враховуючи, що право власності на земельні ділянки не було зареєстроване у встановленому порядку спадкодавцем за час життя, проте право на нього підтверджується договорами купівлі-продажу, суд вважає за можливе визнати за позивачем та відповідачем в порядку спадкування право власності на спадкове нерухоме майно, задовольнивши вимоги позивача за первісним позовом частково, а вимоги позивача за зустрічним позовом повністю: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку земельних ділянок № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,25га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0896га ведення особистого селянського господарства, після [PERSON], померлого 22.01.2014; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельних ділянок № 33 по вул.Гоголя у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,25га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0896га ведення особистого селянського господарства, у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, та право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку земельних ділянок після [PERSON], померлого 22.01.2014. 10.11.2015 державним нотаріусом Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] надане доповнення до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 1.07.2015 щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,051га ведення особистого селянського господарства у с.Матюші Білоцерківського району Київської області, після [PERSON], померлого 22.01.2014, за відсутністю оригінала державного акта на ці земельні ділянки та за відсутності згоди між спадкоємцями щодо поділу спадкового майна. У матеріалах спадкової справи міститься копія державного акту на право приватної власності на землю І-КВ № 027987 на імя [PERSON] на земельну ділянку у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,1га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,051га ведення особистого селянського господарства, виданого на підставі рішення Матюшівської сільської ради № 61-8-22 від 8.10.1996. Згідно з витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 10.12.2014 у с.Матюші Білоцерківського району, вартість ділянки площею 0,1га становить 81480грн., вартість ділянки площею 0,051га становить 703,99га. Обтяження не зареєстровані. Враховуючи, що право власності спадкодавця на земельні ділянки підтверджується наявними документами, у судовому засіданні спадкоємці досягли згоди щодо їх поділу в рівних частках, суд вважає за можливе задовольнити вимоги сторін в цій частині: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельних ділянок у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,1га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,051га ведення особистого селянського господарства, після [PERSON], померлого 22.01.2014; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельних ділянок у с.Матюші Білоцерківського району Київської області площею 0,1га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,051га ведення особистого селянського господарства, після [PERSON], померлого 22.01.2014. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України: «Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.» Позивачем за первісним позовом сплачений судовий збір за розгляд позовних вимог немайнового характеру у розмірі 243,60грн. та за розгляд позовних вимог майнового характеру у максимальному розмірі 3654грн., виходячи з того, що йому невідома оцінка спадкової квартири [ADDRESS], доступу до квартири та правовстановлюючих документів на квартиру позивач не має, відповідач заявив, що це обовязок позивача надати суду відповідні докази, у матеріалах спадкової справи оцінка цього мана теж відсутня, тому суд прийшов до висновку про поділ цих витрат між сторонами у рівних частках, оскільки розмір задоволених вимог позивача визначити немає можливості. Враховуючи, що судові витрати позивача за зустрічним позовом за розгляд позовних вимог майнового характеру становлять 820,27грн., які судом задоволені, то вказані судові витрати підлягають до стягнення з позивача за первісним позовом в повному обсязі. На підставі ст.ст. 203, 215, 235. 392. 1218, 1261, 1267, 1296 ЦК України, ст.60 СК України, ст.15 ЗУ «Про власність»,

Outcome: approved