overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, разом вони не здатні підтримувати моральну атмосферу в ній, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги та примирення між ними не можливе, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з даною позовною заявою. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримуєв повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 04 листопада 2006 року (а.с.4). Сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через несумісність характерів та непорозуміння. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, у звязку з чим позивач звернулася до суду з даною позовною заявою. Позивач належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 20 жовтня 2007 року (а.с.6). Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно з ч.2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сімю, відповідач нехтує сімейними цінностями. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами припинено, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, у звязку з чим позивач звернулася до суду з даною позовною заявою. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання позивач надала суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 30 серпня 2014 року (а.с.4). Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно з ч.2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с.1). Однак, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи вимоги ч.1 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу з державного бюджету має бути повернуто 352,40 грн. (50% суми сплаченого судового збору), а інші 50% сплаченого судового збору мають бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на її користь в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 31.03.2013 року до закінчення дитиною навчання. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилалась на те, що повнолітній син навчається у вищому навчальному закладі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.03.1993 року, який розірваний рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.02.2011 року, що підтверджується рішенням суду. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Син сторін [PERSON] навчається на 3 курсі державного закладу «Київський коледж зв'язку», що підтверджується довідкою. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З урахуванням передбачених ст.182 СК України обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на користь позивача на утримання повнолітньої дитини, оскільки відповідач не заперечив можливість надавати матеріальну допомогу дитині, яка продовжує навчання. При цьому суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів, тому суд вважає достатнім для забезпечення потреб повнолітньої дитини розмір аліментів на рівні 1/4 частки від заробітку щомісячно. Також не ґрунтуються на чинному законодавстві вимоги про стягнення заборгованості за попередній період, оскільки доказів ухилення відповідача від сплати аліментів за відповідний період суду не надано, тому аліменти слід присудити з часу пред'явлення позову - з 05.12.2014 року. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України слід покласти на відповідача повністю.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], з надвірними будівлями. Як підставу своїх вимог зазначила, що з 15.09.1990 вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] У період шлюбу вони придбали будинок, розташований в [ADDRESS]. Покупцем цього будинку виступив відповідач [PERSON] У даний час відповідач став стверджувати, що він є власником будинку, а вона не має на будинок жодних прав. У зв'язку з вищенаведеним вона звернулася із вказаною позовною заявою до суду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надходило. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та провести заочний розгляд справина підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 15.09.1990 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 74 (а.с. 6). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 05.05.2016 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 7). В період шлюбу сторонами був придбаний будинок [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 73194944 від 17.11.2016, виданою Відділом з питань надання адміністративних послуг Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області. Згідно цієї довідки підставою виникнення права власності на вказаний будинок є договір купівлі-продажу від 09.04.1992. Право власності на вказаний будинок зареєстровано на ім'я [PERSON] 18.10.2016 (а.с. 33). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (68 СК України). Таким чином, житловий будинок [ADDRESS], набутий [PERSON] в період шлюбу, а тому є майном, що належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , терміном 1 місяць. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік, відразу після його смерті вона звернулася до нотаріальної контори, де їй повідомили, що необхідно зібрати пакет документів та зазначили, що строки для збору документів відсутні. Враховуючи вказане, [PERSON] пропустила строк для звернення з заявою, у зв`язку з чим їй було відмовлено. Спадкоємцями після смерті чоловіка є позивач та сини - [PERSON] та [PERSON] , які не прийняли спадщину. Померлому належала 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] даного будинку належить його сестрам [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, що інших спадкоємців немає, а сини та сестри не прийняли спадщину та не заперечують проти прийняття позивачем спадщини, [PERSON] звернулася до суду з позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання була повідомлена належним чином, про причини не явки не повідомив. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Треті особи у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечували. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). [PERSON] є дружиною померлого, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Позивач є спадкоємцем [PERSON] , інші спадкоємці спадщину не прийняли та не заперечують проти прийняття [PERSON] . даної спадщини. Статтею 1270\~ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1\~ст.\~1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З правових\~позицій пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~вбачається, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи з вище викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, яка померла [INFO] року. Свої вимоги обґрунтовуючи тим, що причинами не звернення вчасно з заявою про прийняття спадщини були: тяжкий матеріальний стан, хвороби, які мали хронічну форму, та не знання про існування заповіту. Позивач у судове засідання з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] під час реєстрації шлюб взяла прізвище чоловіка «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER](а.с.7). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області(а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина(а.с.14-15), однак позивач своєчасно не подала заяву на її прийняття, так як сильно хворіла та грошові кошти уходили на лікування, про що свідчить медична документація(а.с.16-24). Згідно свідоцтва про право власності на житло(а.с.10), ? частина однокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належала померлій [PERSON] Про існування заповіту позивач дізналася лише в липні 2018 року та звернулася з заявою до нотаріуса, але їй було відмовлено, так як пропущено строк для подання заяви, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.08.2018 року(а.с.13). Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З правових позицій пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Виходячи з вище викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати зареєстрований 18 жовтня 1984 року Бурбулатівською сільською радою Близнюківського району Харківської області між нею та відповідачем шлюб в зв»язку з тим, що спільне життя не склалось, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання не можливе. В заяві до суду позивачка просила розглянути справу у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутність, вимоги про розірвання шлюбу визнав у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 жовтня 1984 року Бурбулатівською сільською радою Близнюківського району Харківської області, актовий запис №13 (а.с.№9). Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.№10). Між сторонами шлюбні відносини припинено, примирення неможливе, сім'я розпалася остаточно. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] скористалася правом надалі іменуватися цим прізвищем. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 04 червня 2012 року виконкомом Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області, так як подружні відносини вони не підтримують, сумісне проживання неможливе. Зазначила, що від шлюбу мають дитину [PERSON], 16.11.2012 року, яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору щодо спірного майна вони не мають. Позивач у судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи і доводи позовної заяви, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 04 червня 2012 року виконавчим комітетом Царедарівської сільської ради Лозівського району Харківської області, актовий запис №01(а.с.№4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю і на утримання якої відповідач сплачує аліменти (а.с.5). Між сторонами подружні відносини не підтримуються, спільні інтереси та взаєморозуміння в сімї відсутні, спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. [PERSON] скористалася правом надалі іменуватися цим прізвищем. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved