Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 24.06.1989 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає окремо. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату взаємних почуттів, діаметрально протилежні погляди на життя. На підставі викладеного вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї та примирення з відповідачем є неможливим. Зазначає, що питання щодо поділу майна, що є спільною власністю у сторін не виникає. Просить суд шлюб розірвати, дошлюбне прізвище їй не відновлювати. Судовий розгляд просить проводити без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просила суд шлюб розірвати, розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надіслав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце слухання справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~\~\~ \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. \~\~\~ \~ \~ \~ \~24.02.2020 року згідно ст.\~281\~ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. \~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 1989 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Сторони сімейних стосунків не підтримують, миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. \~Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося у зв`язку із різними поглядами на шлюб та сім`ю та в результаті втрати взаємних почуттів, що призвело до припинення шлюбних відносин. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідач не просила відновлювати їй дошлюбного прізвища « [PERSON] », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з позивачем. \~\~\~\~ \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved