Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що вона з вересня місяця 2014 року по лютий місяць 2015 року проживала з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу та від сумісного проживання з останнім [INFO] року народила [PERSON]. В актовому записі про народження дитини відомості про батька внесено в порядку, визначеному ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] бажає, щоб відповідач був визнаний батьком її дитини. Крім того, бажає, щоб [PERSON] приймав участь в утриманні її доньки, а тому порушує питання про стягнення з нього аліментів. В підготовчому судовому засіданні сторона позивача підтримала заявлені вимоги у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення в зв'язку з визнанням позову відповідачем. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнав повністю та погодився з доводами позивача, які викладені в позовній заяві. Не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні в зв'язку з визнанням ним позову. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору, будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення підготовчого судового засідання, явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, до того ж, відповідає інтересам дитини. Згідно ч.1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України № 00020398561 від 20.06.2018 року, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року в місті Южне Одеської області, про що ВДРАЦС РС Южненського МУЮ в Одеській області 21.08.2015 року вчинено актовий запис № 215. Батьком дитини зазначено [PERSON]. Матір'ю - [PERSON]. Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України ( а.с. 8 ). З поданої відповідачем заяви, встановлено, що останній визнає факт свого проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в період жовтня-листопада 2014 року та в подальшому. Також визнає позовну вимогу про стягнення аліментів з нього на користь позивача на утримання їх спільної дитини. З довідки Піщанобрідської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 06.06.2018 року № 2283, встановлено, що до складу сім'ї [PERSON] входить співмешканець [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяв право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи , зібрані відповідно до цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу . Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено , що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК ). Відповідно до п.9 Постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК ( 1618-15 ), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах та ведення ними спільного господарства, як до народження [PERSON] так і після її народження, що вказує на походження дитини саме від [PERSON] З огляду на вказане, позовні вимоги про визнання батьківства є обґрунтованими та підлягають задоволенню . Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вказане, суд вважає, що позивач, на утриманні якої знаходиться спільна з відповідачем дитина, має право вимагати стягнення з останнього аліментів, а відповідач, який ухиляється від добровільного виконання свого батьківського обов'язку, зобов'язаний їх сплачувати, тому позовну вимогу про стягнення аліментів слід задовольнити повністю. На підставі , ст.ст. 128, 180, 182, 183 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved