Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру та способу стягнення аліментів, визначеного судовим наказом Личаківського районного суду м.Львова від 17 листопада 2017 року у справі №463/5580/17 та просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 2\~750 грн., як додаткові витрати на дитину [PERSON] , [INFO] , щомісячно і до досягнення дитиною повнолітння. Позов мотивує тим, що під час шлюбу укладеного з відповідачем, у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23.02.2017 шлюб із відповідачем було розірвано. Крім того, на підставі судового наказу виданого Личаківським районним судом м. Львова 17.11.2017р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, на даний час донька проживає із нею, відповідач аліменти сплачує в розмірі 813 грн. Проте зазначена сума не покриває жодних витрат позивача на утримання дитини та забезпечення повноцінного життя та розвитку дитини відповідного віку. Окрім того просить стягнути з відповідача додаткові витрати на доньку, які пов`язані із відвідуванням нею дошкільного навчального закладу, вартість такого навчання становить 5\~500 грн щомісячно. Враховуючи вище наведене, посилаючись на норми Сімейного кодексу просить стягнути з відповідача щомісячно грошові кошти в сумі 2750 грн, як додаткові витрати на дитину. Ухвалою суду від 29.01.2019р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.03.2019р. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до яких відповідач проти задоволення позову заперечує. Мотивує тим, що твердження позивачки про те, що він не надає матеріальної допомоги та не приймає участі у вихованні доньки не відповідають дійсності. Вважає, що позивач, зловживає своїми материнськими правами, постійно стверджує, що донька має захворювання, ходить по найдорожчих діагностичних центрах, а не відвідує комунальну поліклініку, окрім того водить дитину до приватного садочка, замість звичайного. Звертає увагу суду, на те що аліменти він сплачує вчасно. Крім того на утриманні має матір, яка є пенсіонеркою, на даний час не працює, хворіє на гіпертонію, а тому максимальна грошова сума аліментів, яку він може сплачувати становить 1014 грн на місяць, що складає 50 відсотків від розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. 22.03.2019 р. було подано відповідь на відзив, відповідно до якого позивач зазначає, що нею до позовної заяви долучено належні докази про наявні у їхньої доньки захворювання та про розмір витрат на її лікування. Окрім того, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати ряд обставин, у тому числі наявність у платника аліментів нерухомого та рухомого майна. Так [PERSON] належать ряд транспортних засобів, крім того у 2017 році ним було продано автомобіль вартістю 269\~661, 90 грн своїй матері [PERSON] , також як вбачається із його сторінки в соцмережі, останній часто подорожує. Сукупність наведеного свідчить про таке матеріальне становище, яке дає змогу відповідачу виконувати належним чином свої батьківські обов`язки та сплачувати аліменти у заявлено розмірі. Судові засідання 28.02.2019р., 22.03.2019р., 17.04.2019р., 14.05.2019р. неодноразово відкладались за клопотання відповідача. В судове засідання 27.05.2019р. відповідач та його представник вкотре не з`явились, відповідач подав клопотання про відкладення судового засідання. В судовому засіданні позивача позов підтримала із аналогічних викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив підстав. Проти задоволення клопотання відповідача про чергове відкладення розгляду справи заперечила, оскільки розгляд такої і так триває вже понад встановлений законом строк через неодноразові клопотання останнього про відкладення розгляду справи, вважає, що [PERSON] зловживає своїми процесуальними правами. Оскільки, відповідач подав відзив на позовну заяву, тому є можливим вирішення справи за відсутності такого. Враховуючи вище наведене, з огляду на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору\~\~у відповідному судовому засіданні. З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку про можливість\~\~закінчення розгляду даної справи за відсутності відповідача та його представника у відповідному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Такий висновок суду, узгоджується із позиціє висловленою Верховним судом у Постанові від 24 січня 2018 року. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження дитини вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.3). З пояснень представників сторін, вбачається, що дитина проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. На підставі судового наказу виданого Личаківським районним судом м. Львова 17.11.2017р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.4) Відповідно до частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція ВСУ\~у\~справі\~за\~№ 143\~цс13 від 05.02.2014р. При цьому слід враховувати, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує ряд обставин, в тому числі наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. До матеріалів справи позивачем надано інформацію, що у власності [PERSON] є три автомобілі (а.с.52). Згідно з абз. 4 п. 17 Постанови пленуму Верховного суду України від 05 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01 січня 2019 пo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня пo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн. З відповідача проводиться стягнення аліментів на підставі судового наказу виданого Личаківським районним судом м.Львова 17.11.2017р. на користь позивача стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому суд вважає, що є підстави для збільшення розміру стягнутих з відповідача аліментів. Разом з тим, суд при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, стягнутих з відповідача, враховує майновий стан відповідача, що останній фізично здоровий, а тому суд вважає можливим збільшити розмір стягуваних аліментів до 2000 грн. на дитину щомісячно, до досягнення нею повноліття. При цьому, враховуючи що наразі відповідач немає постійного місця праці, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Одночасно враховуючи нестабільний рівень доходів відповідача, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у більшому розмірі. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення додаткових витрат, суд встановив наступне. До матеріалів справи долучено копію договору про надання освітніх послуг навчальним закладом (а.с.14-16) відповідно до якого [PERSON] буде навчатись у навчальному-виховному комплексі «Загальоосвітня середня школа-І ступеня дошкільний навчальний заклад Дивосвіт», вартість послуг становить 5\~550, 00 грн. Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Витрати, пов`язані з навчанням дитини в дошкільному закладі, як про це покликається позивач у позові, не є особливою обставиною, та не відносяться до додаткових витрат в розумінні ст.195 СК України, тому правові підстави для їх стягнення з відповідача відсутні, жодних інших належних та достатніх доказів в необхідності стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини позивачем не наданою, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Крім того, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved