Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1728 га, укладену між нею та відповідачами, дійсною, такою, що відбулася, визнати за її неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], право власності на житловий будинок (на плані позначено літ. А) загальною площею 47,1 м2, житловою площею 33,1 м2 з господарськими будівлями - сараями (літ. Б, В), навісом (літ. Г), вбиральнею (літ. Д), огорожею №1, розташований по [ADDRESS], право власності на вище вказану земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, які раніше належали відповідачам відповідно [PERSON] та [PERSON], стверджуючи, що 12.08.2014 року вона уклала з відповідачами угоду купівлі-продажу вище вказаних житлового будинку, земельної ділянки, згідно якої сплатила відповідачам гроші у сумі 5000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідачі передали їй правовстановлюючі документи, технічний паспорт на будинок, сам житловий будинок з господарськими будівлями, державний акт на право власності на земельну ділянку, пообіцяли з'явитися до нотаріальної контори для оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідачі ухиляються від належного оформлення угоди, до нотаріальної контори не з'являються. Вказані вище обставини позбавили позивача, її неповнолітнього сина права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, земельною ділянкою, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, але надіслали на адресу суду заяви, в яких позов визнали у повному обсязі, підтвердили викладені в позові обставини, в тому числі і небажання оформити угоду купівлі-продажу у нотаріуса, просять справу розглянути за їх відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності згідно рішення Балтського районного суду Одеської області від 01.12.2005 року належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS], належала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,1728 га, розташована за вище вказаною адресою, що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вище вказаних житлового будинку, земельної ділянки від 12.08.2014 року, згідно якого відповідачі продали, а позивач придбала вище вказані будинок із земельною ділянкою за 5000 грн. і по акту прийому-передачі від 12.08.2014 року відповідачі передали, а позивач прийняла житловий будинок з господарськими будівлями разом із земельною ділянкою, що відповідно до розписки, складеної відповідачами, вони отримали від позивача вище вказану суму грошей і взяли на себе зобов'язання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом з'ясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756- VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухилилися від нотаріального посвідчення договору, про що повідомили у клопотаннях про розгляд справи без їх присутності, де вказали, що наміру з'явитися до нотаріуса для посвідчення договору у них немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідачі ухилилися від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 12.08.2014 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON] з іншої сторони. Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved