Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить виділити в натурі цілу частку майна, припинити право спільної часткової власності на об`єкт нерухомості та визнати право приватної власності на житлову будівлю, яка складає Ѕ частку будинку [ADDRESS] , мотивований тим, що вона є власником Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 24.12.1994, реєстровий номер 2598, який зареєстрований у Бердянській сільській раді 04.03.1997 за № 684. Окрім неї співвласником зазначеного домоволодіння є [PERSON] , якій належала Ѕ частина будівлі. У 2013 році відповідачем було здійснено реконструкцію своєї частини будинку і зареєстровано новий об`єкт за адресою: буд. [ADDRESS] , власність у частці 1/1, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.11.2019. Її Ѕ частка будинку за цією адресою залишилась без належного оформлення. Відповідач самостійно оформлювала документи і не погоджувала із нею виділ частки. Отже, оскільки відповідач оформила свій будинок як спільне домоволодіння за спільною адресою, а її частка значиться за вищезазначеною адресою, а за іншою Ѕ часткою майна співвласник відсутній, тому вона не може виділити свій будинок в ціле у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, частина будинку позивача з частиною сусідки межують і розділені окремо один від одної частки. Комунікації до приміщень заведено окремо, у неї і відповідача окремі входи до будинків, свої подвір`я та прибудинкові території. Приміщень, якими б користувалися сторони спільно, немає. Так, позивач звернулась до Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області щодо присвоєння поштової адреси по [ADDRESS] , але рішенням виконавчого комітету від 11.12.2019 № 69 вирішено присвоїти поштову адресу житловому будинку по [ADDRESS] , який згідно договору дарування від 24.12.1994 належить їй. 20.12.2019 вона звернулась до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав та обтяжень і надала усі документи з метою реєстрації нової адреси, але рішенням від 23.12.2019 їй було відмовлено у державній реєстрації, оскільки документи надані не у повному обсязі, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду. Ухвалою від 20.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.02.2020 до участі у справі залучено Бердянську сільську раду Мангушського району Донецької області. Ухвалою від 17.07.2020 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 28.08.2020 відповідача [PERSON] виключено з числа відповідачів, оскільки остання здійснила реконструкцію своєї частки будинку і має відокремлений об`єкт домоволодіння. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надавши заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити. Представник відповідача - Бердянськьої сільської ради Мангушського району Донецької області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмові заяви представника позивача та відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом го особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних в та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, відповідно до договору дарування від 24.12.1994, Ѕ частина житлового будинку з надвірними прибудовами, розташована по [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 188909185 від 15.11.2019, житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , 1/1 частина (а.с. 7). Із витягу з рішення виконавчого комітету Бердянської сільської ради від 11.12.2019 № 69 вбачається, що житловому будинку, який згідно договору дарування від 24.12.1994 належить [PERSON] , присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до рішення державного реєстратору прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 50419629 від 23.12.2019 [PERSON] відмовлено у державній реєстрації прав власності, а саме: житлового будинку [ADDRESS] , оскільки відповідно до договору дарування до обдарованої у дар перейшла Ѕ частина житлового будинку. Для виділу своєї частки в ціле необхідно зробити договір про розподіл часток (а.с. 9). Згідно висновку експертного дослідження № 87 будівельно-технічної експертизи від 27.11.2019, експерт надав висновок про можливість виділу в натурі домоволодіння (об`єкта нерухомості), розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] (а.с. 10-16). Із технічного паспорту на будинок садибного типу [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами від 18.11.2019, вбачається, що вказане домоволодіння на 1/1 частку належить [PERSON] (а.с. 18-22). Згідно наданої суду копії адресної картки вбачається, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , згідно витягу № 14502400 від 12.12.2013 (а.с. 49). З копії свідоцтва про право власності на житло від 29.08.1995 вбачається, що [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 55-56). Право власності [PERSON] на вказану квартиру також підтверджується копією технічного паспорту на квартиру (а.с. 57-60). Згідно рішення виконавчого комітету Бердянської сільської ради № 38 від 14.03.2007, [PERSON] надано дозвіл на знесення старої квартири № 2 у будинку 13 у зв`язку з реконструкцією та будівництвом нового жилого будинку, розташованого в межах [ADDRESS] (а.с. 61). Відповідно до акту від 21.03.2007, [ADDRESS] капремонту не підлягає, необхіно будівництво нового приміщення з руйнуванням старого, яке прийшло у непридатність (а.с. 62). Згідно свідоцтва про право власності, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації (а.с. 63-67), за [PERSON] зареєстровано об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] , форма власності приватна, розмір частки 1/1 (а.с. 68, 69-79). З технічної довідки № 58 від 04.03.2020 вбачається, що згідно даних інфентаризаційної справи № 6742, обстеження домоволодіння проводилось 07.07.1995. На той час домоволодіння [ADDRESS] складалось з двох квартир (а.с. 109, ордер № 23 на квартиру [ADDRESS] за вказаною адресою був виданий [PERSON] (а.с. 108). Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ст. 319 ЦК України, передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Однією із правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки зі спільного майна. Згідно до ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності за це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме маййно та їх обтяжень» (далі- Закон), державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об 'єкту нерухомого майна. Пунктом 56 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 встановлено процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, для цього потрібні наступні документи: 1)договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2)документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки, а саме: *документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); *технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна; *документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо). У разі коли в результаті виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, у співвласників, які не здійснювали виділ в натурі частки, змінюється розмір часток у праві спільної власності, подається також письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно. Отже, для державної реєстрації частину будинку як окремого об`єкту нерухомого майна з можливістю використання такого майна як самостійного об`єкту цивільних правовідносин реєстратору потрібно надати нотаріально посвідчений договір про поділ спільного майна або рішення суду та документи передбачені п. 54 Порядку. Проте, у зв`язку з тим, що [PERSON] вже здійснила виділ у цілу частку 1/2 частини свого будинку, не погодивши це позивачем, укласти договір про поділ спільного майна [PERSON] не може, як і отримати та надати належні документи для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Статтею 321 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України спільна часткова власність - це власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Відповідно до вимог статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Судом встановлено, що згідно правовстановлюючих документів [PERSON] значиться як співвласник Ѕ частини домоволодіння [ADDRESS] , але згідно правовстановлюючих документів [PERSON] вбачається, що вона є власником 1/1 частини домоволодіння [ADDRESS] . У пунктах 6 та 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04 жовтня1991 року №7 зазначається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Згідно з частиною першою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до частини третьої статті 364 ЦК України у разі виділу співвласнику у натурі частки зі спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Отже, оскільки висновком експертного дослідження № 87 будівельно-технічної експертизи від 27.11.2019 встановлено технічну можливість виділу в натурі домоволодіння (об`єкта нерухомості), розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] , суд вважає, що існує технічна можливість виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, враховуючи відсутність об`єктів спільного користування позивача з будинком [PERSON] , яка, крім того, виділила свою частку домоволодіння у окремий об`єкт нерухомості, оскільки позивач, як власник Ѕ частки будинку, має право на виділ належної йому частки в натурі у межах, визначених експертним дослідженням будівельно-технічного тдослідження від 27.11.2019, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 358, 361, 364 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved