Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ автомобіля, як спільного майна подружжя, мотивуючи позовні вимоги тим, що 12.09.2000 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницької міської ради Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 1616. За час спільного проживання сторонами було придбано автомобіль ГАЗ 3302, вантажний 2002 року випуску, бежевого кольору, ринкова вартість 2600 доларів США, що еквівалентно 67\~600 грн. Даним автомобілем користувався відповідач, зареєстрований він за [PERSON] відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру, на даний час автомобіль також знаходиться у відповідача в гаражі за місцем його проживання, він його купував для здійснення підприємницької діяльності. Прав на керування транспортним засобом позивачка не має, а тому просить залишити право власності на автомобіль за відповідачем. Оскільки автомобіль є неподільною річчю та просить про отримання грошової компенсації за ? частку вартості автомобіля, згідно оцінки проведеної відповідачем. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила суд позовні вимоги задовольнити за обставин викладених в позові, поділити автомобіль: ГАЗ 3302, вантажний 2002 року випуску, бежевого кольору, який зареєстрований за [PERSON]. Виділити автомобіль ГАЗ 3302, вантажний 2002 року випуску, бежевого кольору, д.н. АВ 40112 ВІ Дехтяру [PERSON], стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] ? вартість даного автомобіля відповідно до оцінки ТОВ «Подільський експертний центр» від 12.01.2018р. в розмірі 20 036 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], кожен окремо, позовні вимоги визнали частково, просили суд поділити автомобіль: ГАЗ 3302, вантажний 2002 року випуску, бежевого кольору, який зареєстрований за [PERSON]. Виділити автомобіль ГАЗ 3302, вантажний 2002 року випуску, бежевого кольору, д.н. АВ 40112 ВІ Дехтяр [PERSON], стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] ? вартість даного автомобіля відповідно до оцінки ТОВ «Подільський експертний центр» від 12.01.2018р. в розмірі 20 036 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлені та сторонами не заперечувались обставини відносно того, що сторони перебуваючи в зареєстрованому шлюбі придбали для потреб сім'ї автомобіль ГАЗ 3302, вантажний 2002 року випуску, бежевого кольору, який зареєстрований за [PERSON] (а.с.105). Статтею 60 СК України встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Частинами 1, 2 ст. 61 СК України визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно з ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. На підставі викладеного вище суд дійшов висновку про те, що спірний автомобіль був придбаний сторонами у період шлюбу та для потреб сім'ї, джерелом набуття останнього були спільні сумісні кошти. Дана обставина сторонами не оспарюється. Cуд, також приймає до уваги, що позивачка [PERSON], [INFO] прав на керування транспортним засобом не має, вантажний автомобіль купувався для здійснення підприємницької діяльності [PERSON], оформлений на останнього та знаходиться на даний час у його володінні, тому слід виділити автомобіль ГАЗ 3302, вантажний 2002 року випуску, бежевого кольору, д.н. АВ 40112 ВІ Дехтяру [PERSON], стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] ? вартість даного автомобіля. Відповідно до оцінки ТОВ «Подільський експертний центр» від 12.01.2018р. вартість автомобіля ГАЗ 3302, вантажний 2002 року випуску, бежевого кольору, д.н. АВ 40112 ВІ становить 40\~072, 00 грн.(а.с.103-104). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Враховуючи складність спору, обсяг наданих адвокатом [PERSON] позивачці послуг, тривалість судового розгляду, суд визначає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500 гривень. Вимога відповідача про стягнення з позивачки 10000 грн. витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає, оскільки зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя була повернута [PERSON], відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14.02.2018 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved