Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що належна їй на праві приватної власності квартира була залита водою з вище розташованої квартири, власником якої є відповідач, що підтверджується відповідним актом комунального підприємства. Оцінивши розмір заподіяної їй шкоди, посилаючись на відповідні норми матеріального права, позивач просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 11\~388 гривень 03 копійки та моральну шкоду в сумі 5\~000 гривень 00 копійок. Позивач в судовому засіданні підтримала свої вимоги та просила задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили щодо заявлених вимог та просили відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що вини відповідача в поломці крану на батареї немає, оскільки ні нею, ні іншими особами, які проживають в належній відповідачу квартирі, не було вчинено жодних дій, що призвели до поломки спускового крану. Також, наполягали на тому, що місце залиття не оглядалось, а дані відображені в актах комісії не відповідають дійсності. Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, свідків та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.03.2004 року (а. с. 8). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 22.04.1993 року відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а. с. 31). Належна відповідачу квартира знаходиться над належною позивачу квартирою поверхом вище та сторони фактично проживають у належних їх квартирах. Дані обставини, як і сам факт залиття водою квартири позивача з квартири відповідача, сторони не заперечили. З наданого стороною відповідача [PERSON] від 09.01.2015 року вбачається, що в АДС надійшла заявка № 260 від мешканців квартири [ADDRESS] про те, що у квартирі на батареї вирвало кран спуску; бригада, яка прибула на місце аварії встановила даний факт і зафіксувала залиття водою квартири № 41 (а. с. 37). У подальшому, комісією у складі працівників КП «ККП м. Василькова», а саме: головного інженера [PERSON], інженера з ремонту [PERSON] і начальника відділу експлуатації житлового фонду [PERSON] було складено ще два, абсолютно ідентичні за змістом Акта від 26 і 30 січня 2015 року про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), каналізації, про те, що 09 січня 2015 року у квартирі [ADDRESS] залиття; згідно із заяви мешканки квартири № 42 [PERSON] № 15 від 12.01.2015 року дійсно зафіксовано факт залиття з квартири № 44 де мешкає [PERSON]; причина залиття: зруйновано призначений для спуску повітря кран в розрізі різьбового зєднання з внутрішньо квартирним приладом опалення (кран відламано) в квартирі [ADDRESS]; залиттям пошкоджено: коридор стеля, площа залиття 3,0 кв.м., стіни, площа залиття 0,1 кв.м.; кімната стеля, площа залиття 17,4 кв.м., стіна, площа залиття 4,5 кв.м.; кухня стіна, площа залиття 0,1 кв.м. (а.с. 38, 39). Крім того, наведені акти містять висновки і рекомендації мешканцям квартири № 44 утримувати внутрішньо квартирне сантехнічне обладнання в технічно справному стані. Встановлені судом обставини щодо залиття водою з належної позивачу квартири, квартири що належить відповідачу також повністю підтверджуються показанням допитаних під час розгляду справи свідків. Так, допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] і [PERSON], які проживають в [INFO] пояснили, що дійсно 09 січня 2015 року в одній з кімнат вказаної квартири зірвало кран спуску на батареї опалювання, внаслідок чого сталося витікання води з батареї. Зазначили, що ніхто із мешканців вказаної квартири не вчиняв будь-яких дій, які б призвели до зриву крана. Тобто, допитані судом свідки також підтвердили обставини залиття. Підстави сумніватися у достовірності та правдивості показань свідків щодо повідомлених ними обставин, у суду відсутні, оскільки показання свідків щодо повідомлених ними обставин залиття не суперечать один одному, узгоджуються з поясненнями інших учасників процесу та письмовими доказами по справі. Частина перша статті 10 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що громадяни зобовязані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають та додержуватись правил користування жилими приміщеннями. Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний також дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 11 Правил). Згідно із пунктом 9 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 51198 від 03.10.2007 року Правилами користування тепловою енергією передбачено, що споживач теплової енергії також зобовязаний забезпечувати належний стан обслуговування та безпечну експлуатацію власної системи теплоспоживання; у міжопалювальний період виконувати обовязкові обсяги робіт з підготовки до опалювального періоду та оформити акт про готовність обєкта до опалювального періоду або надати рішення (лист) щодо гарантії забезпечення безпечної експлуатації системи тепло споживання. Відповідно до пункту 41 вказаної постанови, споживач несе відповідальність також за технічний стан, обслуговування та експлуатацію системи теплоспоживання, що перебуває у межах його балансової належності (експлуатаційної відповідальності). Отже, враховуючи встановлені під час розгляду справи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не було дотримано вимог вищезазначених нормативно-правових актів, що призвело до пошкодження спускового крану на батареї у належній йому квартирі та, як наслідок залиття водою квартири, що належить позивачу. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина перша статті 190 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що громадяни, які заподіяли шкоду жилим приміщенням зобовязані відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідно до Звіту про оцінку майна від 11 лютого 2015 року, розмір заподіяної шкоди з відновлення залитої квартири [ADDRESS] становить 11\~388 гривень 03 копійки (а. с. 6 7). Отже, оскільки позивачу, у звязку із залиттям належної їй квартири з вини відповідача, завдано матеріальної шкоди в сумі 11\~388 гривень 03 копійки, суд приходить до висновку, що вказаний розмір шкоди завданої майну позивача зобовязана відшкодувати відповідач. Норма частини першої статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки факт порушення прав позивача з боку відповідача доведено повністю, суд приходить до висновку, що внаслідок залиття і пошкодження майна позивача, йому також завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнала позивач у звязку з пошкодженням її майна. При цьому, суд враховує, що внаслідок дій відповідача позивач була змушена вирішувати питання щодо усунення наслідків залиття та відновлення належного стану своєї квартири, внаслідок чого було порушено нормальний спосіб життя позивача та потребувало додаткових зусиль з її боку. Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, їх характер, тривалість і обсяг, ступень вини особи, яка завдала моральну шкоду, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд задовольняє частково і приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача розміру грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 гривень 00 копійок. Одночасно, при визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково в розмірі заподіяної матеріальної і моральної шкоди. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Копія квитанції № 0.0.348245775.1 від 13.02.2015 року, що міститься на аркуші 14 матеріалів справи свідчить про те, що позивачем оплачено на користь ПП «Актив інцест» послуги за виконання звіту про незалежну оцінку згідно із договором № 02/03 від 11.02.2015 року в сумі 1 000 гривень 00 копійок. Договір про оцінку майна № 02/03, укладений між [PERSON] і ПП «Актив інцест» 11.02.2015 року, Акт прийому-передачі робіт до вказаного договору і рахунок-фактура, підтверджують замовлення позивачем оцінки майна на суму 1 000 гривень 00 копійок (а.с. 11, 12, 13). Згідно із вимогами частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial