Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона працює у відокремленому підрозділі Державного територіально - галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» - Вагонна дільниця станції Київ-пасажирський на посаді інженера з обліку та використання робочого часу поїзних бригад. Наказом № 3247/ос від 30 грудня 2013 року її було звільнено з роботи на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання трудових обов'язків. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 березня 2014 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду від 16.04.2014 р., її було поновлено на роботі на посаді інженера з обліку та використання робочого часу поїзних бригад. Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2014 року, рішення суду від 07 березня 2014 року, в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання та в цей же день видано виконавчий лист № 2/359/574/2014, який в цей же час був пред'явлений до виконання та відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 18 березня 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП №42551678. Було допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі, яке було виконано відповідачем лише 16.04.2014 р., видано Наказ №607/ос, тому просить стягнути середній заробіток за час затримки виконання. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте надала письмову заяву в якій просить позов задовольнити, а справу слухати у її відсутність. Представник відповідача у задоволенні позову просила відмовити, так як 18.03.2014 р. державним виконавцем Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 27.03.2014 р. відповідач подав клопотання до виконавчої служби про зупинення провадження в зв'язку з тим, що у виконавчому листі відсутня дата з якої необхідно поновлювати позивача. 08.04.2014 р. виконавцем на адресу відповідача була направлена вимога про виконання рішення суду, яку відповідач отримав лише 14.04.2014 р. Позивач була поновлена на роботі з 16.04.2014 р. Суд дослідив, проаналізував всі зібрані по справі докази в їх сукупності та прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Судом встановлено, що 07.03.2014 р. рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області (а.с.7-12), залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.-4.2014 р. (а.с.13-16), позивач була поновлена на роботі. Згідно ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.4 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», п.8.2 Інструкції про проведення виконавчих дій виконавчий документ про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Додатковим рішенням суду від 14.03.2014 р. допущено до негайного виконання поновлення позивача на роботі (а.с.5-6). 26.03.2014 р. відповідачем було отримано вимогу та постанову про відкриття виконавчого провадження від державного виконавця про добровільне виконання рішення суду щодо поновлення на роботу позивача, винесену 18.03.2014 р. №2124/2 (а.с.23). 27.03.29014 р. відповідачем державному виконавцю було направлено заяву про зупинення виконавчого провадження з метою з'ясування дати поновлення на роботі (а.с.24). Відповідно до вимоги державного виконавця №2124/2 від 08.04.2014 р. (а.с.25). відповідачем було винесено Наказ №607/ос про поновлення на роботі було винесено 16.04.2014 р. (а.с.26), а виконавче провадження закінчене (а.с.29). Таким чином рішення суду щодо поновлення на роботі було виконано лише через два дні після отримання вимоги і лише 16.04.2014 р. виніс наказ про поновлення. Таким чином, зважаючи на вищевказані норми законодавства, відповідач прострочив виконання рішення суду на два дні, а саме з 14.04. по 15.02.2014 р. Рішенням суду було встановлено, що середньоденна плата позивача складає 160,55 грн. таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за два дні у розмірі 321 гривень 10 копійок. Аналогічний висновок міститься в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.05.2011 р. по аналогічній справі (а.с.31-33). Такі ж роз'яснення містяться в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 06.01.2011 р. №10/06/186-11 (а.с.30). Тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial