Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 7000 євро та 1500 євро основного боргу за невиконання грошового зобов'язання згідно договорів та відповідно 351,12 євро і 71,54 євро суми зобов'язань, визначених даними договорами. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.04.2014 р. між нею та відповідачем укладено договір банківського вкладу №ДФ-059618, згідно якого вкладник передав, а банк прийняв грошові кошти у іноземній валюті в розмірі 7000 євро на строк 14 днів - з 03.04.2014 р. по 17.04.2014 р. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 7% річних. На підставі укладеного договору 03.04.2014 р. нею внесено 7000 євро, що стверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №32229. Крім того, 16.04.2014 р. між нею та відповідачем укладено договір банківського вкладу №ДФ-060095, згідно якого вкладник передав, а банк прийняв грошові кошти у іноземній валюті в розмірі 1500 євро на строк 14 днів - з 16.04.2014 р. по 30.04.2014 р. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 7% річних. На підставі укладеного договору 16.04.2014 р. нею внесено 1500 доларів США, що стверджується платіжним дорученням в іноземній валюті №173487. Вимоги про повернення суми банківського вкладу із визначеними договорами зобов'язань від 14.07.2014 р., залишились банком без реагування. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися. Представник позивача подав суду заяву, в якій позов підтримує, просить стягнути на день розгляду справи судом: 7000 євро боргу, 351,12 євро відслтків; 1500 євро, 71,54 євро; просить розглядати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлявся, не клопоче про розгляд справи у його відсутність, тому на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, розгляд справи слід проводити у відсутності відповідача, за наявних у справі доказів. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги, слід задовольнити з наступних підстав. У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. У ст.1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. 03.04.2014 р. між позивачем [PERSON] (вкладник) та відповідачем ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» укладено договір банківського вкладу №ДФ-059618, згідно якого вкладник передав, а банк прийняв грошові кошти у іноземній валюті в розмірі 7000 євро на строк 14 днів - з 03.04.2014 р. по 17.04.2014 р. зі сплатою процентів в розмірі 7% річних. Крім того, 16.04.2014 р. між позивачем [PERSON] (вкладник) та відповідачем ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ» укладено договір банківського вкладу №ДФ-060095, згідно якого вкладник передав, а банк прийняв грошові кошти у іноземній валюті в розмірі 1500 євро на строк 14 днів - з 16.04.2014 р. по 30.04.2014 р. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 7% річних. Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином та належними сторонами відповідно до умов договору і в установлений договором строк. Позивачем на виконання умов укладених банківських вкладів (депозитів) внесено на рахунок відповідача 7000 євро та 1500 євро, що підтверджується платіжним дорученням від 03.04.2014 р. №322229 та від 16.04.2014 р. №173487. Однак, судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував та згідно з розрахунком позивача, який позивачем не заперечено, утворилася заборгованість, враховуючи вимоги ст.ст.192, 533 ЦК України та п.14 постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» а саме: 7000 євро, що еквівалентно 136220,00 грн. - суму вкладу (основний борг) за договором від 03.04.2014 р. №ДФ-059618; 351,12 євро, що еквівалентно 6832,80 грн. - проценти за договором від 03.04.2014 р. №ДФ-059618; 1500 євро, що еквівалентно 29190,00 грн. - суму вкладу (основний договір) за договором від 16.04.2014 р. №ДФ-060095; 71,54 євро, що еквівалентно 1392,16 грн. - проценти за договором від 16.04.2014 р. №ДФ-060095. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до матеріалів справи позивачем вживались заходи з метою спонукання відповідача до виконання ним зобов'язань за укладеними договорами та направлялись вимоги про повернення суми вкладу з процентами, враховуючи закінчення їх строку, однак відповідач ухилився від такого, наданим же йому правом щодо подання суду письмових заперечень проти позову із зазначенням доказів в таке заперечення відповідно до ст.128 ЦПК України не скористався. За таких обставин суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі. Розподіляючи судові витрати та враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою позивач звільнена від сплати сплату судового збору, з відповідача підлягає стягненню в користь держави судовий збір у розмірі 1736,34 грн. На підставі ст.ст.11, 192, 525, 526, 527, 530, 533, 536, 611, 612, 1058, 1060 ЦК України та

Outcome: approved