Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну доньку [PERSON] . Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не цікавиться справами дочки, не підтримує її матеріально, на зв`язок виходить рідко, відмовляється добровільно надавати кошти на придбання для дитини одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Забезпечити дитині належний рівень життя самостійно вона не може. Відповідач здоровий та працездатний і може сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. Ухвалою суду від 5 березня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У поданому 25 березня 2020 року представником відповідача адвокатом Теперик О.В. відзиві на позовну заяву відповідач заперечив факт ухилення від виконання обов`язку щодо утримання доньки, оскільки передавав позивачу гроші особисто. Після того, як стосунки між ними погіршилися, кошти на дитину сплачував шляхом банківського переказу на рахунок матері позивача [PERSON] З 2020 року аліменти перераховує на рахунок позивача в сумі 1500 грн. Позов визнає частково в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 26 березня 2020 року позивач подала суду заяву з проханням розгляд справи провести без її участі. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 1 листопада 2017 року у цивільній справі № 569/13584/17. Сторони мають спільну дитині - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 6 липня 2010 року. Донька проживає з позивачем, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи № 178 від 2 січня 2020 року та не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів судом враховуються передбачені ст.182 СК України обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Обгрунтовуючи необхідність стягнення аліментів в розмірі 3000 грн (більшому ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів), позивач покликається на наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Однак, в порушення вимог ч.3 ст.12 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, що відповідач отримує дохід, достатній для спроможності сплати останнім аліментів в розмірі 3000 грн щомісячно. Доказів наявності у відповідача на праві власності, володіння чи користування рухомого та нерухомого майна, грошових коштів суду також не надано. Відомості про стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших дітей чи утриманців у справі відсутні. Відповідач, частково заперечуючи проти позову, покликається на добровільну сплату аліментів на утримання доньки в розмірі 1500 грн, що підтверджується доданими до відзиву копіями квитанцій щодо перерахунку аліментів, і такий розмір аліментів не є для нього обтяжливим. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років в розмірі 2218 грн. Враховуючи визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів на дитину в розмірі 1500 грн щомісячно і такий розмір аліментів перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів, відсутність доказів розміру заробітку відповідача, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та визначає розмір аліментів в сумі 1500 грн щомісячно. За правилами ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: partial