Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на праві власності належить автомобіль [NUMBER]. У лютому 2008 року позивач довірила керуванням даним транспортним засобом дружині свого рідного брата - [PERSON] Починаючи з 2008 року автомобіль фактично перебував в користуванні сім'ї брата позивача, який самостійно займався його технічним обслуговуванням, а тому позивач тривалий час не приділяла уваги технічному стану автомобіля. Лише в листопаді 2014 року, після розірвання шлюбу між братом позивача та відповідачем, автомобіль знову перейшов в користування позивача, після чого вона помітила, що автомобіль містить пошкодження. Позивач дізналася, що такі пошкодження виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю відповідача, що трапилась у 2009 році. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.06.2009 відповідача визнано винною у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу, визначений у звіті про оцінку матеріального збитку від 22.08.2016 та становить 16813,83 грн. Посилаючись на п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 16813,83 грн. в якості компенсації матеріальних збитків, нанесених її майну - автомобілю [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02.06.2009, та стягнути з відповідача судовий збір у сумі 551,20 грн. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на недоведеність обставин, викладених у позові, та пропуск позивачем строку позовної давності без поважних причин. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 21.08.2007 (а.с. 4). Довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Козоріз Л.М. 05.02.2008, позивач уповноважила [PERSON] представляти її інтереси в органах Державтоінспекції, на станціях, підприємствах технічного обслуговування та ремонту ТЗ, з питань обслуговування та ремонту автомобіля [NUMBER], з правом експлуатації вищезазначеного автомобіля. Довіреність видана терміном на три роки і дійсна до 05.02.2011 (а.с. 5). 02.06.2009 близько 08 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Дегтярівській в м. Києві, не дотрималась безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортного засобу. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.06.2009 відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 6) Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В обґрунтування вимог про стягнення збитків в розмірі 16813,83 грн. позивач посилається на Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу № 400/8-16 від 22.08.2016, виконаного ФОП [PERSON] Згідно з вказаним звітом огляд транспортного засобу та його оцінка проводилися оцінювачем 18.08.2016, тоді як дорожньо-транспортна пригода, винуватицею якої є відповідач, трапилась у червні 2009 року. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного позивачу не містить доказів того, що зазначені у ньому пошкодження транспортного засобу виникли саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 02.06.2009. До того ж оцінка автомобіля проведена більш ніж через сім років після дорожньо-транспортної пригоди. Інші докази в обґрунтування вартості матеріального збитку позивачем не представлені та в матеріалах справи відсутні. З урахуванням особливостей правил стягнення шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, викладених у ст. 1187 ЦК України, відповідальність виникає при наявності шкоди; протиправної поведінки заподіювача шкоди; наявності причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою. В матеріалах справи відсутні належні та обґрунтовані докази спричиненої шкоди, її розміру, не доведений причинний зв'язок між противоправною дією відповідача та спричиненою шкодою. Всі зазначені обставини у їх сукупності свідчать про безпідставність та недоведеність вимог позивача. З викладеного,

Outcome: dismissed