overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 04.08.2005 року уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Відділом запису актів цивільного стану Комуни-Рим Республіки Італія. Дітей у них немає. Спільне життя у них не склалося, протягом тривалого часу проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть. Відтак, вважає, що їхній шлюб існує формально. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 04.08.2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Комуни-Рим Республіки Італія, акт №1642 частина І серія І. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 05.08.2010 року уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них є малолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімені відносини та сімейні обовязки з ведення спільного побуту та виховання дитини. Шлюбні відносини між ними припинені, з червня 2013 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відтак, вважає, примирення між ними не можливе, а подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та без фіксування технічними засобами, позов підтримує повністю. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та без фіксування технічними засобами, позов визнає. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 05.08.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №330. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони протягом тривалого не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 09 вересня 1989 року уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилося двоє дочок: Христина та Марта. Протягом тривалого часу понад 3 роки відповідач не проживає зі сімєю. Вважає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, між ними виникали постійні сварки, непорозуміння. В результаті чого вона втратила до відповідача почуття любові та поваги. Подальше спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та без технічного фіксування, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 9 вересня 1989 року у Будинку урочистих подій м.Дрогобич Львівської області, актовий запис №559. У шлюбі у них народилося двоє дочок: Христина та Марта. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 11.08.1988 року уклала шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народилось двоє дочок: Юлія, [INFO], та Олена, [INFO]. Спільне життя у них з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки. Можливості зберегти сімю немає. Подружні відносини між ними припинилися з 2002 року, з 2003 [PERSON] працює і проживає в м.Львові. З цього часу спільне господарство не ведеться. Вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 11.08.1988 року у Будинку урочистих подій м.Дрогобич Львівської області, актовий запис №433. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 13.10.2007 року уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них є син [PERSON]. Сімейне життя у нас спочатку було нормальне, однак згодом відносини між ними погіршились, вони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, що почало призводити до виникнення конфліктів, різного роду суперечок. Намагання зберегти сімю не дало позитивного результату. На даний час вона втратила до відповідача почуття любові, вони стали чужими людьми, не підтримують подружніх відносин, перестали вести спільне господарство, спільно не проживають. Відтак, вважає, що їхній шлюб існує формально і зберегти його неможливо. Позивач подала до суду заяви про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 13.10.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №613. За час шлюбу у подружжя сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 13.11.2003 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Стебницькою міською радою. Від даного шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося через зловживання відповідачем спиртними напоями і будучи в нетверезому стані чинить сварки, дебоші, піднімає на неї руку. Свідком такої його поведінки є їхня малолітня дочка, яка дуже негативно все це переносить. Вона стомилась рахуватися дружиною чоловіка, який над нею знущається, вона хоче жити в любові, мирі та спокої. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливі. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 13.11.2003 року у Виконавчому комітеті Стебницької міської ради, актовий запис №125. Від даного шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, наданий судом час на примирення не дав позитивного результату, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн. та судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 15.01.2011 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них з відповідачем не склалося. Близько року вони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть. Вважає, що їхній шлюб існує формально та подальше збереження сім'ї та примирення є неможливі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 19.09.2006 року уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу дітей у них немає. Близько 9 років вони з відповідачем не проживають однією сімєю. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини. В результаті вона втратила до відповідача почуття поваги та любові. Вважає, що примирення між ними не можливе, а подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірительки та без фіксування технічними засобами, позов підтримує повністю. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та без фіксування технічними засобами, позов визнає. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 19.09.2006 року у Стебницькій міській раді Львівської області, актовий запис №75. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони протягом тривалого не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved