Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася\~до суду\~з позовом в якому просила: - розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Компаніївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 23.09.217 року, актовий запис №28; -\~стягнути з\~[PERSON],\~[INFO],\~уродженця [INFO],\~ ідентифікаційний\~номер \~[NUMBER], зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.04.2018 року до повноліття доньки [PERSON], тобто до 21.03.2036 року та (до закінчення навчання) до досягнення дитиною 23 річного віку; - стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 17.04.2018 року до 21.03.2021 року, тобто до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку; - допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць; - визначити місце проживання доньки [PERSON], [INFO] разом з матірю та зареєструвати її за адресою: вул. Тиха,10 смт. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області; - стягнути з відповідача на її користь 704 грн. 80 коп. сплаченого нею на користь держави судового збору, допустивши негайне виконання рішення суду в даній частині. В обґрунтування позову в частині аліментних зобовязань вказала, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. По причині відсутності між ними взаєморозуміння вони припинили фактичні шлюбні відносини, та ведення спільного господарства, кожен живе власним життям з 16.12.2017 року, так як не бачать сенсу проживати разом на даний час мешкають окремо. Протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності утримувати свою доньку. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Вона від відповідача за період з 21.03.2018 року по 17.04.2018 року не отримувала аліменти на утримання доньки. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що відповідач в період з 16.12.2017 року по 17.04.2018 року не надавав зароблені кошти на потреби сімї, в тому числі на утримання їх дитини, у неї є підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. Дитина нині знаходиться на її утриманні. На даний час вона ніде не працюю. Відповідач працює вчителем групи оператора компютерного набору в Компаніївському міжшкільному навчально-виробничому комбінаті та отримує заробітну плату більше 4500,00 грн. на місяць. Вони з відповідачем разом не проживають . Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб щодо яких має аліментні зобовязання, зокрема батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. А тому, просить стягнути аліменти на дитину та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. За ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.04.2018 року роз'єднані позовні вимоги по цивільній справі №397/482/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, визначення місця проживання дитини разом з матір'ю та реєстрацію місця проживання дитини та виділено у самостійні провадження позовні вимоги: про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю та реєстрацію місця проживання дитини (а.с.27-28). За ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.04.2018 року прийнято позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на утримання матері дитини до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.31-32). Також позивачем було\~подано до\~суду відзив\~на зустрічний\~позов [PERSON], в якому вона просила відмовити в повному обсязі в задоволенні зустрічного позову, оскільки згідно висновку експерта №335 вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%. У судовому засіданні позивач позов щодо стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку підтримала. Вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає. Вона не працює, доходу не має, отримує лише допомогу на дитину в розмірі 860 грн. Добровільно з відповідачем питання сплати аліментів врегулювати не можливо, оскільки вони не спілкуються, мають неприязні відносини. А тому, вона просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.04.2018 року до повноліття доньки [PERSON], тобто до 21.03.2036 року та (до закінчення навчання) до досягнення дитиною 23 річного віку та аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 17.04.2018 року до 21.03.2021 року, тобто до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку. Крім того, просить стягнути з відповідача затрачені нею кошти в сумі 1711 грн. 74 коп. на проїзд до м. Дніпро для проведення експертизи. Пояснила, що в судовому засіданні відповідач згодився забезпечити її доставку для проведення експертизи. Однак, напередодні відїзду, він повідомив її що вони будуть їхати автомобілем «Жигуль», 1976 року випуску, який не має належних умов. Автолюльки не надав. В автомобілі «Жигулі» не можливо розмістити автолюльку, оскільки в ньому замало місця та не має пасів безпеки, до яких закріплюється автолюлька. Також, в даному автомобілі не можливо було забезпечити дитині відповідний температурний режим, автомобіль не має кондиціонера. Температура повітря була близько 30 ?С. Вона пропонувала відповідачу їхати іншим автомобілем разом з нею та дитиною та витрати на проїзд поділити порівну, але він відмовився. Вона винайняла таксі, заправила автомобіль та сплатила кошти на амортизацію автомобіля та за очікування її водієм. Вона придбала паливо для автомобіля в кількості 70 літрів вартістю 25 грн. 29 коп. за 1 літр на загальну суму 1711 грн. 74 коп. Вона понесла більші витрати, ніж вимагає стягнути з відповідача. Водієм автомобіля був хрещений батько дитини, однак вона розрахувалася з ним за проїзд та понесла витрати, а тому вона просить стягнути їх з відповідача. Зустрічний позов не визнала, оскільки згідно висновку експерта відповідач є батьком дитини. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить встановити факт відсутності спорідненості між ним та [PERSON] та виключити відомості про те, що він є батьком дитини - [PERSON] з актового запису про народження дитини та стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати у справі у сумі 704 грн.80 коп. В обґрунтування позову вказав, що 23.09.2017 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Ще до укладення шлюбу з відповідачкою, з її слів він дізнався, що вона завагітніла. За весь період вагітності і до настання пологів, він жодного разу їй не відмовив ні в чому, повністю оплачував всі необхідні аналізи, відносився до неї з великою повагою, як до матері його майбутньої дитини, оскільки дуже хотів мати повноцінну сімю, в якій сам виріс, мріяв спільно виховувати новонароджену дитину, створив у сімї умови збереження її здоров'я та народження здорової дитини. Проте, з часом (шлюб тривав лише 2 місяці і 23 дні), їх сімейне життя погіршилось. Відповідачка постійно вчиняла сварки, ображала мою чоловічу гідність, скаржилась на мою низьку заробітну плату, вимагала забезпечити її житловою площею у місті, постійно вимагала купувати їй дорогі речі, неодноразово зазначала, що він не є батьком дитини. У кінцевому результаті все це призвело до того, що він змушений був змінити своє місце проживання, а тому шлюбні відносини між ними було фактично припинено. Проте, навіть після всіх цих образ на його адресу та твердження, що дитина не є його, він все ж намагався знайти шляхи порозуміння, щоб зберегти сімю, адже мріяв про те, що вони будуть разом виховувати їх немовля. Він постійно телефонував, по - можливості заїжджав на квартиру, де вона мешкала, проте відповідачка на телефонні дзвінки не відповідала, більш того - навіть не повідомила про факт та дату народження 21 березня 2018 року дитини - [PERSON]. Вони, як подружжя, проживають окремо без розірвання шлюбу з 16.12.2017 року. Мати дитини - відповідачка, на підставі свідоцтва про шлюб, зареєструвала дитину самостійно, як народжену у шлюбі, про що свідчить актовий запис від 30.03.2018 року № 44, який пройшов реєстрацію в Олександрівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, де вказано, що батько - [PERSON], громадянин України, мати - [PERSON], громадянка України. Враховуючи той факт, що дитина народилась 21.03.2018 року, а проживати вони почали спільно з серпня 2017 року (коли відповідачка вже була вагітною), і подальше зневажливе ставлення до нього, як до батька дитини з боку відповідачки, а саме: проживати спільно вона відмовляється, доступ до дитини забороняє, перешкоджає побаченням з дитиною, він змушений був звернутись 20.04.2018 року до служби у справах дітей Олександрівської районної державної адміністрації із заявою щодо участі у вихованні дитини. В той же час, неодноразові твердження відповідачки, що не він є батьком малолітньої доньки, той факт, що відповідачка завагітніла до шлюбу, та що вона усіляко ухиляється від надання йому можливості навіть побачити дитину, викликали у нього обґрунтовані підстави сумніватись у тому, що він дійсно є батьком дитини. На його думку про небезпідставність його сумнівів свідчить також сам факт звернення відповідачки до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, незважаючи на той факт, що він постійно намагався підтримувати її матеріально, при повному ігноруванні його вимог надати йому можливість хоча б бачитися з дитиною. А те, що відповідачка вимагає стягнення з нього аліментів на утримання не лише дитини, але і її особисто, незважаючи на те, що він у добровільному порядку регулярно допомагає їй матеріально, лише підсилило його підозру про те, що відповідачка ввела його в оману щодо факту його батьківства і керується виключно корисливими мотивами. За ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2018 року прийнято зустрічний позов [PERSON] про встановлення факту відсутності спорідненості між батьком і дитиною та виключення відомостей з актового запису про народження дитини до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та на утримання матері дитини та обєднано їх в одне провадження (а.с.75-76). У судовому\~засіданні відповідач первісний позов щодо стягнення аліментів на утримання дитини визнав повністю. Первісний позов щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку визнав частково в розмірі 1/6 частини. Він працює та отримує заробітну плату в розмірі 4000 грн. На дитину він сплачуватиме аліменти близько 1000 грн. Крім того, він сплачує комунальні послуги в розмірі 500-600 грн. Він навчається в аспірантурі, а тому йому необхідні кошти на оплату навчання близько 1000 грн. щомісяця. Навчання триватиме 4 роки та коштує 44000 грн. Також йому необхідні кошти на харчування, одяг, нести витрати на автомобіль. Згоден сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини - 500 грн. Він пропонував допомогу позивачу, але вона відмовилася. 20.04.2018 року давав позивачу 1000 грн. Підтримав свою зустрічну позовну заяву, хоча на даний час достовірно знає, що він являється батьком дитини. Щодо відшкодування витрат позивача на проїзд до м. Дніпро для проведення експертизи заперечує. Можливо було їхати його автомобілем «Жигулі», в якому було достатньо місця. Також він міг взяти для цього інший автомобіль, який має закріплення для автолюльки. Свою матір він взяв лише тому, що позивач відмовилася їхати його автомобілем. У разі, якщо б позивач погодилася з дитиною їхати з ним , матері не брав та місця в автомобілі було достатньо. Про те, що позивача буде вести кум він не знав, а тому відмовився їхати разом. Крім того, позивач у м.Дніпро ще відвідувала родичів, а тому поїздка була в її особистих цілях. За ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2018 року (а.с.79-80) призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу у даній цивільній справі та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. За ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 15.08.2018 року (а.с.115) провадження у справі поновлено. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, з наступних підстав. Свідоцтвом про\~шлюб підтверджується,\~що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2017 року (а.с.14, 56). Згідно свідоцтва про народження (а.с.15, 57) позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідок Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області №1312, №1313 та №1314 від 04.04.2018 року (а.с.16-18) та актів Олександрівської селищної ради від 04.04.2018 року (а.с.19-21) позивач проживає разом з донькою та матірю в смт. Олександрівка по вул. Тиха,10 Олександрівського району Кіровоградської області, донька знаходиться на утриманні позивача. Батько дитини та чоловік позивача [PERSON] разом з ними не проживає, вихованням та грошовим забезпеченням дитини не займається. Згідно довідок Компаніївського міжшкільного навчально-виробничого комбінату №18 від 10.05.2018 року (а.с.66) та №20-67 від 10.05.2018 року (а.с.67) [PERSON] працює в комбінаті на посаді вчителя технологій згідно наказу №1 від 04.01.2018 року та отримує заробітну плату, яка за період січень-квітень 2018 року складає 19269 грн. 12 коп. Згідно довідок Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені [PERSON] №472/18 від 04.05.2018 року (а.с.133)\~ та\~№473\~від 07.06.2018\~року (а.с.134)\~[PERSON]\~навчається на\~фізико-математичному факультеті університету на денній, комерційній формі навчання і термін його навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2018 року. Вартість навчання семестру становить 2016/2017 року 4015 грн., за 2016/2017 рік оплачено 16060 грн.; вартість навчання семестру становить 2017/2018 року 4510 грн., за 2017/2018 рік оплачено 990 грн. Згідно витягу з наказу №19-А по Центральноукраїнському державному педагогічному університету імені [PERSON] від 31.08.2018 року [PERSON] зараховано на 1 курс денної форми навчання до аспірантури комерційної основи факультету (спец.011 освітні, педагогічні науки). Згідно квитанції до прибуткового кассового ордера ЦДПУ ім. В.Винниченка від 28.08.2018 року (а.с.142) [PERSON] внесено плату за навчання в аспірантурі в сумі 7942 грн. 50 коп. Згідно висновку експерта №335 від 10.07.2018 року (а.с.105-107) вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%. Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до сімейних правовідносин аліментних зобовязань та визначення походження дитини і вважає за необхідне керуватися главами 12, 15, 16 СК України. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).\~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до розяснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 2, 4\~ст.84 СК України,\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно ч.1 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Судом було встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] Відповідач за первісним позовом погоджується сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач, тому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини лише до її повноліття, а не до досягнення дитиною 23 річного віку (до закінчення навчання), так як дана вимога, враховуючи вимоги статті 199 СК України, є передчасною. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення коштів на утримання матері дитини, суд враховує наступне. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач за первісним позовом не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку ,отримує допомогу на дитину в розмірі 860 грн. Відповідач працює та отримує заробітну плату, з врахуванням проведених утримань, в розмірі, близько 4000 грн. Також, як було встановлено в судовому засіданні, з отриманого доходу відповідач сплачує комунальні послуги в розмірі близько 500-600 грн., здійснює витрати на харчування, придбання одягу, використання автомобіля. Крім того, він навчається на комерційній основі в аспірантурі та оплачує кошти за навчання, в звязку з чим йому щомісячно необхідні кошти на оплату навчання в розмірі 1000 грн. Також суд враховує і те , що він буде зобовязаний щомісячно сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач не в змозі надавати матеріальну допомогу позивачу на її утримання в розмірі, що вимагає позивач. А тому, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача коштів на її утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку, а саме в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, з дня подачі позову та до досягнення донькою трьохрічного віку. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Зустрічний позов, суд вважає не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, згідно ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.\~136\~СК України), - шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.\~138\~СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, ч.2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників страви, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються у тому числі й висновками експертів. Згідно висновку експерта №335 від 10.07.2018 року (а.с.105-107) вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%. Враховуючи вищевикладене, оскільки судом було встановлено кровне споріднення [PERSON] з [PERSON], зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України суд вирішує питання розподілу судових витрат. Так, оскільки на час звернення до суду з первісним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, тому на користь держави необхідно стягнути з відповідача судовий збір за двома позовними вимогами про стягнення аліментів( на дитину та матір) , що становить 1409 грн. 60 коп. Також, в позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на її користь 704 грн. 80 коп. сплаченого нею на користь держави судового збору, допустивши негайне виконання рішення суду в даній частині. Однак, вищевказана сума судового збору, після розєднання позовних вимог позивача, за ухвалою суду від 31.05.2018 року, була повернута позивачу згідно поданої заяви. Щодо розподілу судових витрат за зустрічним позовом суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки зустрічний позов не підлягає задоволенню, то понесені [PERSON] витрати на оплату судового збору не підлягають відшкодуванню. Також, згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідач за зустрічним позовом просила стягнути з позивача затрачені нею кошти в сумі 1711 грн. 74 коп. у звязку з переїздом її та дитини до експертної установи в м. Дніпро для проведення експертизи і назад та допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення вказаних коштів. На підтвердження того, що нею були понесені дані затрати, надала фіскальний чек та пояснила, що [PERSON] не були належним чином забезпечені умови доставки її разом з дитиною до експертної установи, а тому вона була вимушена винаймати автомобіль. Судом встановлено, що за ухвалою суду від 15.05.2018 року (а.с.79-80) на позивача за зустрічним позовом [PERSON] покладено доставку малолітньої [PERSON] разом з мамою [PERSON] до експертної установи і назад. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не було належним чином забезпечено доставку малолітньої дитини разом з [PERSON] до експертної установи. Так, [PERSON] пропонував [PERSON] їхати автомобілем «Жигулі», 1976 року випуску, який не має належних умов, в ньому не можливо розмістити автолюльку, він не має пасів безпеки, не можливо було забезпечити дитині відповідний температурний режим, (автомобіль не має кондиціонера). З фото вбачається наявність автомобіля з державним номером ВА 1614 ВЕ, а також, що на передньому сидінні від водія знаходиться мати позивача за зустрічним позовом (що підтверджується показами останнього). Оскільки дитині на момент проведення експертизи було лише 3 місяці, [PERSON] намагалася забезпечити належні умови для проїзду дитини та її безпеки. Не належні умови транспортування дитини могли завдати шкоди її здоровю та життю . Відповідач мав узгодити з позивачем зазначені обставини та обрати оптимальний варіант , що ним зроблено не було. З фіскального чеку №1049254 від 01.07.2018 року (а.с.124) вбачається, що на АЗС з магазином ТОВ «Євро Пауер» було придбане пальне в кількості 70,01 літр вартістю 25 грн. 29 коп. (вартість з урахуванням знижки 24 грн. 45 коп.) на загальну суму 1711 грн. 74 коп. Враховуючи викладене та вимоги ст.133, ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з позивача за зустрічним позовом необхідно стягнути на користь відповідача понесені нею витрати, повязані з розглядом справи, в сумі 1711 грн. 74 коп. Однак, не підлягає задоволенню вимога позивача про допущення негайного виконання рішення суду в частині повернення сплаченої суми 1711 грн. 74 коп., оскільки ст.430 ЦПК України, негайне виконання рішення в даному випадку не передбачено.

Outcome: partial