Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.12.2016 року визнано: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] , який помер [INFO] , та позивача, станом на день смерті [PERSON] ; недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я [PERSON] в частині Ѕ частки зазначеної квартири; за позивачем право спільної часткової власності на Ѕ частку спірної квартири, а також витребувано у [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частку вищевказаної квартири. Рішенням Апеляційного\~суду Луганської\~області від\~23.01.2017\~року,\~залишеним без\~змін постановою\~Верховного Суду\~від 02.05.2018\~року,\~рішення Рубіжанського\~міського суду\~Луганської області\~від 26.12.2016\~року скасовано в частині витребування у [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частки вказаної вище квартири та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Спірна квартира, після смерті [INFO] [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшла у власність [PERSON] , яка 22.12.2014 року продала її [PERSON] за 149\~500,00 грн., який в свою чергу 15.07.2016 року продав її чоловіку своєї доньки [PERSON] . У зв`язку з тим, що своїми діями [PERSON] хоча і знала, однак проігнорувала переважне право [PERSON] як співвласника на покупку частки спірної квартири, позивач просила суд перевести на неї права та обов`язки покупця Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу квартири, укладеним 22.12.2014 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] та визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, шляхом направлення повістки про виклик до суду, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. У відзиві, який міститься у матеріалах справи зазначено, що вона позовні вимоги не визнає в повному обсязі внаслідок того, що 27.11.2014 року державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді цілої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яку вона 22.12.2014 року продала [PERSON] та отримала 149\~500,00 грн. згідно договору купівлі-продажу. На момент продажу вона була співвласником спірної квартири з [PERSON] , а тому не повинна була її повідомляти про продаж квартири. При цьому правовідносини продавець-покупець між нею та відповідачем [PERSON] перестали існувати, як і права, передбачені ч. 4 ст. 362 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, шляхом направлення повістки про виклик до суду, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Згідно відзиву на позовну заяву, що знаходиться у матеріалах справи, він позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки на час придбання 22.12.2014 року квартири [ADDRESS] [PERSON] була єдиним власником квартири, а позивач знала, що він придбав квартиру, ще до рішення суду від 09.04.2015 року, оскільки він неодноразово письмово повідомляв її. Після покупки вказаної квартири заочним рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.04.2015 року [PERSON] виселено з вказаної квартири. Крім того зазначає, що він не може бути відповідачем в даній справі, оскільки в нього на цей час відсутня спірна квартира і позивачу це відомо. За рішенням апеляційного суду Луганської області від 23.01.2017 року позивачу відмовлено у витребуванні Ѕ частки квартири від [PERSON] , а отже відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали до суду клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з хворобою представника [PERSON] , а також у зв`язку з запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) на території України. Раніше до суду надали відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнали у повному обсязі, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , тобто станом на 22.12.2014 року, [PERSON] не мала змоги дізнатися, що в майбутньому буде прийнято рішення, згідно якого Ѕ частки квартири буде належати [PERSON] , а договір купівлі-продажу від 15.07.2016 року, укладений між [PERSON] та відповідачами, укладено до ухвалення рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.12.2016 року, а тому [PERSON] придбано у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] за відплатним договором купівлі-продажу, який посвідчений нотаріально та відповідно до чого він є добросовісним набувачем, а [PERSON] є його дружиною, а тому співвласником вказаної вище квартири. Розглянувши клопотання відповідачів [PERSON] та [PERSON] про перенесення судового засідання у зв`язку з хворобою представника [PERSON] , а також у зв`язку з запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) на території України суд зазначає, що підтвердження щодо хвороби свого представника відповідач вдруге суду не надав, а тому суд відмовляє в задоволенні клопотання в цій частині. Відповідно до роз`яснення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.10.2020 року справа № 922/2575/19, саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботу судів. При цьому, слід зазначити, що ні Указом Президента України від 13.03.2020р. №87/2020 «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ні постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11.03.2020р.\~№211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~коронавірусу COVID-19» - не зупинено (призупинено) функціонування органів державної влади, в тому числі судів, які повинні працювати, але з дотриманням норм, попереджуючих розповсюдження інфекції. Крім цього, суд звертає увагу на те, що на своєму засіданні 17.03.2020 Рада суддів України рекомендувала судам продовжувати здійснювати правосуддя незважаючи на епідемію коронавірусу й карантин, по можливості, здійснювати судовий розгляд справи в порядку письмового провадження без участі сторін. Згідно Звернення Комітету з питань правової політики до громадян України щодо функціонування органів правосуддя на період карантину від 20.03.2020 Комітет Верховної Ради України з питань правової політики зазначив, що запропоновані Радою суддів України рекомендації не мають на меті обмеження громадян доступу до правосуддя, а покликані забезпечити епідеміологічну безпеку в судах, а тому і в цій частині клопотання суд відмовляє. Додатково суд зазначає, що відповідачі по справі та їх представники по черзі періодично подають до суду клопотання про відкладення зазначеної справи, що на думку суду має на меті її затягування для запобігання ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться\~\~в матеріалах справи прийшов до наступного висновку. Положеннями статей 15, 16\~ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями Рубіжанської міської ради Луганської області від 27.06.2018 року № 468 (а.с. 33 І том). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями Рубіжанської міської ради Луганської області від 27.06.2018 року № 469 (а.с. 34 І том). [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями Рубіжанської міської ради Луганської області від 27.06.2018 року № 466 (а.с. 35 І том). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.12.2016 року, яке набрало законної сили 23.01.2017 року, визнано квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , станом на день смерті [PERSON] 24.02.2014 року, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області Меренковим Ю.В. 27.11.2014 року за реєстровим № 365, на ім`я [PERSON] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в частині Ѕ частки квартири та витребувано у [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частку вищевказаної квартири. (а.с. 8-11 І том). Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 23.01.2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.05.2018 року, рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.12.2016 року скасовано в частині витребування у [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частки квартири [ADDRESS] , та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. При розгляді зазначеної справи судами встановлено, що 1/2 частина спірної квартири належить на праві власності [PERSON] , як спільне сумісне майно, з моменту придбання цієї квартири, тому на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] ця квартира перебувала у їх спільній сумісній власності і у [PERSON] як спадкоємиці другої черги після смерті [PERSON] , виникло право на спадкування лише частки квартири, яка належала померлому на праві спільної сумісної власності з позивачем. [PERSON] розумів, що [PERSON] як член сім`ї померлого [PERSON] після його смерті залишилася проживати в спірній квартирі та претендує на часту в спірній квартирі. Співвласник квартири [PERSON] частка в якій належала їй за спадщиною, здійснила відчуження всієї квартири покупцю [PERSON] при цьому вона не мала права відчужувати всю квартиру, оскільки іншим співвласником цієї квартири була позивач, хоча, остання й не мала правовстановлюючого документу на частку квартири. (а.с. 12-15,16-20 І том). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2014 року, спадкова справа № 166/2014, зареєстровано в реєстрі за № 365, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем його спадщини у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , стала його сестра [PERSON] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.11.2014 року № 30114697 (а.с.69 І том). 22.12.2014 року [PERSON] передала у власність житлову квартиру [ADDRESS] [PERSON] , продаж вищевказаної квартири вчинено сторонами на суму 149\~500,00 грн., які [PERSON] отримала повністю при підписанні договору, що підтверджується договором купівлі продажу від 22.12.2014 року серії НАЕ 301290 (а.с. 21-22 І том). Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.04.2015 року, яке набрало законної сили 13.08.2015 року, виселено [PERSON] з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 54-55 І том). 15.07.2016 року [PERSON] оплатно передав у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , цей продаж було вчинено за 48\~200,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15.07.2016 року серії НВТ 745950, який посвідчений приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області та зареєстрований в реєстрі за № 308 (а.с.47-48 І том). Згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 04.07.2018 року, проведеного ФОП [PERSON] , ринкова вартість квартири, загальною площею 51,40 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] складає 241\~300,00 грн (а.с. 99 І том). Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у спільній частковій власності, Ѕ частка належить [PERSON] згідно рішенням Апеляційного суду Луганської області від 23.01.2017 року та Ѕ частка [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 15.07.2016 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.04.2019 року № 163945679 (а.с. 226-229 І том, 82-85 ІІ том). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 03.04.2020 року рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 03.04.2019 року у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині та постанову Луганського апеляційного суду від 04.07.2019 року залишено без змін. Судами при розгляді зазначеної справи встановлено, що оскільки [PERSON] володіє квартирою [ADDRESS] на праві спільної часткової власності разом з [PERSON] , а належна йому Ѕ частина вказаної квартири не виділена в натурі із частки майна, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог відносно визнання спільної сумісної власності позивачів на вказану квартиру. Також оскільки відповідач є власником Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , суд вважає, що відсутні підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеною квартирою, а тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню (а.с.20-33 ІІ том). На підставі ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Частина 4 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст.\~655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Як вбачається з матеріалів справи, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , перебувала у спільній сумісній власності позивача [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , з моменту її придбання та по день смерті останнього. Відповідно до ч. 1, 2 та 4\~ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити продавець. Відповідно до п. 13 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.91р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при продажу частки в спільній власності сторонній особі решта учасників спільної часткової власності мають право привілеєвої купівлі цієї частки по ціні, за якою вона продається, і на інших рівних умовах (додержання строків платежів, обов`язок по уплаті державного мита, тощо). У зв`язку з цим при переводі прав і обов`язків покупця необхідно перевіряти реальність вимог, що пред`являються учасниками спільної часткової власності. Доказом бажання і реальних можливостей для переводу прав і обов`язків покупця є внесення позивачем на депозитний рахунок суду всіх сум, які за договором зобов`язаний сплатити покупець. Невиконання позивачем цих умов може бути підставою для відмови в позові про перевід на нього прав і обов`язків покупця. Таким чином, згідно ст. 362 ЦК України, підставою для пред`явлення співвласником позову про переведення прав і обов`язків покупця за договором купівлі-продажу частки майна у праві спільної часткової власності є такі порушення: \~\~\~\~\~\~\~\~ - продаж співвласником частки у праві спільної часткової власності без письмового попередження інших співвласників про намір продати свою частку, ціну та інші умови її продажу; \~\~\~\~\~\~\~\~ - укладання договору купівлі-продажу без одержання повідомлення від співвласників про відмову від здійснення ними переважного права купівлі до спливу одного місяця щодо нерухомого майна і десяти днів щодо рухомого майна від дня отримання ними повідомлення про продаж; \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~- продаж проведено за істотно нижчого ціною і на більш легких умовах, ніж пропонувалося співвласникам. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.12.2016 року яке набрало законної сили 23.01.2017 року за справою № 425/2086/16-ц, провадження № 2/425/559/16 та рішення Апеляційного суду Луганської області від 23.01.2017 року за справою № 425/2086/16-ц, провадження № 22ц/782/20/17 в зазначеній вимозі, за [PERSON] [INFO] визнано право спільної часткової власності з [PERSON] на час смерті останнього [INFO] , на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Інша частка вказаної квартири з 27.11.2014 року, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2014 року за реєстровим № 365 після смерті [PERSON] , належала відповідачу [PERSON] , яка 22.12.2014 року продала згідно договору купівлі-продажу за 149\~500,00 грн. відповідачу [PERSON] (а.с.21-22 І том), який в своє чергу 15.07.2016 року продав вищевказану квартиру відповідачу [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.07.2016\~ (а.с. 47-48 І том). З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира перебувала у їх спільній сумісній власності і у [PERSON] як спадкоємиці другої черги після смерті [PERSON] , виникло право на спадкування лише частки квартири, яка належала померлому на праві спільної сумісної власності з позивачем. [PERSON] розумів, що [PERSON] як член сім`ї померлого [PERSON] після його смерті залишилася проживати в спірній квартирі та претендує на часту в спірній квартирі. Співвласник квартири [PERSON] частка в якій належала їй за спадщиною, здійснила відчуження всієї квартири покупцю [PERSON] при цьому вона не мала права відчужувати всю квартиру, оскільки іншим співвласником цієї квартири була позивач, хоча, остання й не мала правовстановлюючого документу на частку квартири. Відповідно до п.п.5.1, п.5 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р.\~№ 296/5, у разі якщо один з учасників спільної часткової власності продає належну йому частку в спільній власності іншій особі, нотаріус повинен упевнитись у тому, що продавець у письмовій формі повідомив усіх інших учасників спільної часткової власності (як фізичних, так і юридичних осіб) про свій намір продати свою частку іншій особі із зазначенням ціни та інших умов, на яких продається ця частка. Відповідно до п.п. 5.7., п. 5 Глави 1 Розділу ІІ вказаного Порядку\~договір купівлі-продажу частки спільного майна іншій особі може бути посвідчений нотаріусом за наявності відомостей про те, що учасники спільної часткової власності відмовились одержати надіслані на їх адресу заяви продавця про його намір продати свою частку. Про цю обставину повинна свідчити зроблена на зворотному повідомленні відмітка органу зв`язку. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові 21.02.2019 року по справі № 234/16417/13-ц, провадження № 61-28526св18. Суд вважає, що продаж [PERSON] спірної квартири [PERSON] , яка знаходиться у праві спільної часткової власності було здійснено з порушенням переважного права співвласника [PERSON] перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] одержала або відмовилась одержати надіслану на її адресу заяву [PERSON] \~про її намір продати свою частку, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На даний час про бажання позивача та реальність її можливостей для переводу на неї прав і обов`язків покупця свідчить квитанція від 25.06.2018 року № 8 Ощадбанк ТВБВ № 10012/023 на суму 74750, грн. та квитанція від 20.10.2020 року № 0.0.1877869970.1 АТ КБ ПриватБанк про внесення позивачем на депозитний рахунок суду вартості частки квартири за договором купівлі-продажу від 22.12.2014 року у розмірі 45\~900,00 грн. (а.с.2 І том, а.с.107 ІІ том). Щодо вимоги позивача, стосовно визнання за позивачем права власності на Ѕ частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , суд вважає доцільним відмовити позивачу у вищезазначений вимозі, оскільки вищевказана вимога є передчасною, її право належним чином відновлено шляхом переведення прав та обов`язків покупця Ѕ частки спірної квартири, а тому вказане рішення є підставою для оформлення права власності, тобто в цій частині право позивача не порушене. Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, перевести на [PERSON] права та обов`язки покупця Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу квартири, укладеним 22.12.2014 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість Ѕ частки спірної квартири в сумі 120\~650,00 згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 04.07.2018 року.

Outcome: partial