Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно, до закінчення учбового закладу. Позивач вказала, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.09.1998 року по 25.05.2000 року, шлюб було розірвано, мають спільного сина [PERSON], [INFO], який досяг повноліття, та навчається в Полтавському комерційному технікумі, денної форми навчання. Посилаючись на те, що син потребує допомоги батька, проте відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, позивач просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, пояснила, що вона працює, отримує заробітну плату приблизно по 3000 гривень щомісяця; живуть вони разом з сином; у позивача є на утриманні непрацездатна матір; син хворіє з 10 років. У відповідача перед сином є велика заборгованість по сплаті аліментів, бо він по 200 гривень в місяць сплачував на його утримання аліменти. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що у нього немає можливості утримувати повнолітнього сина, оскільки він не працює близько 9 років, не може знайти роботу, постійно хворіє, інвалідності не має, проживає вдвох з матірю на її пенсію 1700 гривень. Він дійсно має заборгованість по сплаті аліментів сину у розмірі 53032 гривень. Тому, він не згоден платити аліменти повнолітньому сину. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, оскільки відповідач хворіє, у нього немає роботи та майна; позивач могла звернутися за соціальними виплатами. Заслухавши позивача, відповідача, його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Із ксерокопії свідоцтва про народження (а.с.7), вбачається, що батьком [PERSON], [INFO], є відповідач по даній справі. Згідно довідки (а.с.8) [PERSON], [INFO], навчається в Полтавському комерційному технікумі, строк закінчення навчання - 28.02.2018 року. Відповідно ксерокопії паспорту (а.с.3-5) позивач зареєстрована та проживає разом з сином [PERSON]В.(довідка №1858 від 03.07.2017 року). Відповідно до положень\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не більше 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що відповідач інших аліментних обовязків немає, не працює (а.с.31-38), статусу безробітного не має (а.с.73), хворіє (а.с.39-72), інвалідності не має, проживає разом з матірю-пенсіонеркою. Враховуючи те, що відповідач є працездатним, немає інших аліментних обовязків, сплата ним аліментів за вказаним рішенням суду не позбавить його можливості утримувати себе та допомагати своїй матері, яка отримує пенсію. Слід також зазначити, що хоча відповідач тривалий час хворіє, він не є інвалідом за станом здоров'я. Як встановлено судом, син позивача і відповідача навчаєтьсяв Полтавському комерційному технікумі, денної форми навчання. Повнолітній син теж хворіє з 10 років (а.с.26-28). Позивач працює оператором компютерного набору на Полтавському казенному експериментальному протезно-ортопедичному підприємстві, її посадовий оклад становить 3130 гривень; має на утриманні непрацездатну 64-річну матір. Беручи до уваги, що відповідач не надає сину матеріальну допомогу, [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчатися, потребує матеріальної допомоги, відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу, тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає задоволенню. Суд вважає визначити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі 700 гривень щомісячно на утримання повнолітнього сина. Однак, позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що повнолітній син потребує, а відповідач у справі може надавати матеріальну допомогу у визначеному нею розмірі - 1000 гривень щомісяця. Тому, суд вважає взадоволенні інших вимог позивачу відмовити за необґрунтованістю. Посилання відповідача на те, що він не в змозі надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину спростовуються вищевикладеними обставинами. Покази свідка [PERSON], матері відповідача, про те, що син хворіє та вони фактично живуть на її пенсію, ніяким чином не спростовують встановлених судом обставин та висновків суду. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 гривень. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial