Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2012 року. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають, проживають окремо. Сімейні стосунки між ними припинені з березня 2015 року. Спільне життя не склалося у звязку з відсутністю між ними взаєморозуміння, різними поглядами на сімейне життя, втратою почуття кохання та поваги один до одного, асоціальна поведінка відповідача. Вважає, що за вказаних обставин їх шлюб існує формально і його збереження вже не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище, набуте у шлюбі [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи, судові витрати приймає на себе. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Згідно ухвали Знам'янського міськрайонного суду розгляд справи проводиться заочно. Відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі зареєстрованому 11.06.2012 року Виконавчим комітетом Надержинщинської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за актовим записом №10. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] (а.с.4). Шлюбні відносини припинено з березня 2015 року, проживають окремо і примиритися сторони не бажають. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. Згідно з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Однак, враховуючи заяву позивача, в якій вона приймає судові витрати на власний рахунок, судовий збір сплачений при подачі позовної заяви до суду необхідно віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, ст.ст.24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved