overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила дати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини на неконтрольовану територію в межах Донецької області без згоди батька. Посилається на те, перебувала з відповідачем у справі в зареєстрованому шлюбі. 12.07.2015 року цей шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживає з нею. Позивач в 2014 році разом з донькою приїхали в м. Запоріжжя, де отримали статус внутрішньо переміщених осіб. На тимчасово окупованій території в м. Донецьк залишилися родичі: батько позивачки, який хворіє та потребує допомоги та інші родичі. З метою спілкування з рідними вона хоче разом з донькою виїхати до м. Донецька на тимчасове перебування. Посилаючись на вказані обставини, після уточнення позовних вимог, просить суд надати їй дозвіл без нотаріально оформленої згоди та без супроводу батька - [PERSON] , [INFO] , на тимчасові виїзди з неконтрольованої території та в`їзди на неконтрольовану територію, вільне пересування по території України її дитини - [PERSON] , [INFO] на період: з 25.07.2020 року по 01.12.2020 року. Також надати їй дозвіл на виготовлення та оформлення документів для тимчасового в`їзду-виїзду на неконтрольовану українською владою територію України неповнолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] без дозволу ( згоди ) батька- [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2020 р. відкрито провадження по даній справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. В судове засідання 30.06.2020 року позивач та її представник - адвокат Луньова Л.В. не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають, відносно заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з`явився, про дату час та місце розгляду справи неодноразово сповіщався оголошенням, розміщеним на сайті Комунарського районного суду м.Запоріжжя (Судова влада України). Відзиву на позов відповідач не надавав, із заявами про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення слухання справи відповідач до суду не звертався. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи, що є всі умови для ухвалення заочного рішення,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 27.08.1994 року виконкомом Степанівської сільської ради Шахтарського району був зареєстрований їх шлюб, актовий запис №9. Дітей від шлюбу не мають. Спільне життя не склалося, Багато років вони разом не живуть та сумісного господарства не ведуть. Просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Після реєстрації розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилася, направила суду телефонограму від 02.03.2015 року, в якій повідомила, що з'явитися в судове засідання не має можливості, бо мешкає на території проведення бойових дій в зоні АТО. Просить провести судове зсідання за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, на примирення не згодна, бо фактично проживає з іншим чоловіком. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про розгляд справи повідомлений за допомогою SMS-повідомлення, причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ст.ст.224-26 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27 серпня 1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого виконкомом Степанівської сільської ради Шахтарського району, актовий запис № 9. Від шлюбу дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що сторони декілька років разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень на позов не надіслав, збереження шлюбу суперечить її інтересам, бо шлюб існує формально, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати їх шлюб. В обґрунтування позову зазначала, що 28.08.1993 року відділом РАЦС Бердянського міськвиконкому Запорізької області був зареєстрований їх шлюб, актовий запис №733. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Спільне життя не склалося. Через відсутність взаєморозуміння. На даний час вони разом не живуть та сумісного господарства не ведуть. Просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю, просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Після реєстрації розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, проте конверт повернувся до суду за закінченням терміну зберігання, тому суд відповідно до ст.ст.224-26 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28 серпня 1993 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого відділом РАЦС Бердянського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 733. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З пояснень позивача вбачається, що вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства з серпня 2011 року. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що за даних обставин зберегти сім'ю неможливо, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень на позов не надіслав, збереження шлюбу суперечить її інтересам, бо шлюб існує формально, тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати, задовольнивши позов повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюбу між сторонами. Позивач посилається на те, що 01.06.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 624 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Зазначає, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач також вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються, подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просила суд розірвати шлюб. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01.06.2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 624. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюбу між сторонами. Позивач посилається на те, що 05.10.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1400 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Зазначає, що сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач також вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються, подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. Позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, строк для примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував, строк для примирення просив не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05.10.2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Солом'янського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1400. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюбу між сторонами. Позивач посилається на те, що 20.12.2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитком, актовий запис № 3421 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач також вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються, подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. Представник позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20.12.2008 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитком, актовий запис № 3421. Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюбу між сторонами. Позивач посилається на те, що 23.06.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 578 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Зазначає, що сторони спільно виховують дитину [PERSON], [INFO]. Позивач також вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються, подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. Позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, строк для примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував, строк для примирення просив не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23.06.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 578. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюбу між сторонами. Позивач посилається на те, що 27.06.2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1062 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Зазначає, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач також вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються, подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просив суд розірвати шлюб. Позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, строк для примирення просила не надавати. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував, строк для примирення просив не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 27.06.2003 року в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1062. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з подачі позову до досягнення дітьми повноліття. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з обставин, що викладені у позовній заяві . Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] . Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони в добровільному порядку не визначилися в питанні матеріального утримання дітей , суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про можливість стягнення з позивача аліментів в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі по 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання кожної дитини щомісячно , до досягнення ними повноліття . Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача , в якому просила стягнути з відповідача на її користь як опікуна аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх його видів заробітку, щомісяця, починаючи з подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] ухиляється від надання допомоги по утриманню дитини, чим порушує свій обов'язок передбачений ст. 180 СК України. Позивач у поданій до суду заяві просила розглядати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2015р. відповідача було позбавлено батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] року народження . Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 220 від 25.04.2016р. позивача було призначено опікуном над малолітньою племінницею [PERSON], [INFO] року народження . Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки, відповідач обов'язки по матеріальному утриманню [PERSON] не виконує , суд вважає, що вимоги позивач є обгрунтованими . Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. , а також відшкодувати витрати понесені нею на правову допомогу у розмірі 300 грн . Свої вимоги мотивує тим, що відповідач не надає належної допомоги на утриманню дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з обставин , що викладені у позовній заяві . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі , мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач обов'язки по матеріальному утриманню дитини належним чином не виконує , суд вважає вимоги позивача про стягнення аліментів обгрунтованими . Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про можливість стягнення з позивача аліментів в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дитини - [PERSON], [INFO] щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 300 . Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved