Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача 5034,19 грн. додаткових витрат, понесених на лікування за період часу з 27.11.2017 по 16.02.2018, а також 5000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 8 листопада 2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яке сталося 14 серпня 2017 року при якому позивач отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, як такі, що викликають тривалий розлад здоровя. На підставі п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання, стягнуто з останнього в користь позивачки 264,99 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. Згідно із Витягу з медичної картки стаціонарного хворого №08424 [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «ДМЛ №1» ДМР з 27.11.2017 по 19.12.2017 з діагнозом неправильно консолідуючий перелом 5 пястної кістки правої кисті. Гіпертонічна хвороба ІІ, ст.2 ризик помірний. СН І ст. Вузловий зоб І ст. Внаслідок перенесеної травми позивачу проведено хірургічну операцію, встановлено в кисть руки пластину для зрощення 5 пястної кістки правої руки, відтак вона перебувала на лікарняному і їй призначено медикаментозне лікування. Крім цього, з 20.12.2017 по 26.01.2018 позивач за станом здоровя повторно перебувала на лікарняному, оскільки працює в ТОВ «Універсальна бурильна техніка» прибиральником службових приміщень. На даний час продовжує хворіти і їй призначено медикаментозне лікування за доданим списком. За період з 27 листопада 2017 по 16 лютого 2018 придбала в аптечних кіосках ряд лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для проведення операції та лікування в післяопераційний період на загальну суму 5034,19 грн. Окрім цього, вказує на те, що їй заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в тому, що внаслідок завданого середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило хірургічне втручання, установкою реконструктивної пластини, що супроводжувалось постійним нервовим навантаженням, стресом та нестерпною біллю. Постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт в післяопераційний період та період реабілітації. Вказує також і на відчуття страху за своє життя та можливість назавжди залишитись зкаліченою та не в повній мірі бути здатною виконувати фізичні навантаження, який відчувала до та після проведення операції. Певний період часу після проведеної операції вона взагалі не могла рухатись, фактично була прикутою до ліжка. У неї часто проявляється емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, від чого страждає не лише вона, а й близькі та знайомі їй люди. В подальшому їй необхідно буде знову проводити нову операцію із зніманням та витягуванням металевих пластин та гвинтів, що знову ж таки супроводжується страхом, нервозністю та переживанням за власне здоровя. Крім цього, вона постійно переживає з приводу коштів, які були витрачені нею на проведення першої операції, придбання лікарських препаратів, а також необхідністю збирання додаткових коштів для проведення повторної операції, витрати на яку будуть не меншими. Така життєва ситуація приносить для неї стрес, психічний розлад та зневіру у свої власні сили. Моральну шкоду оцінює в 5000 грн. 26.03.2018 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, він заперечує позов, покликаючись на те, що як вбачається з історії хвороби позивачки, оперативне втручання здійснено через неправильне складання кістки після перелому, в чому його вини немає, а є лікарська помилка. У витязі з медичної документації вказано, що позивачка мала й інші захворювання, які не перебувають у причинному звязку із його протиправними діями. Позивачкою не обґрунтовано, які саме медикаменти, що вказані у долучених чеках, вона приймала для лікування саме ушкодження, заподіяного ним. Окрім цього, позивачкою не підтверджено відсутність забезпечення ліками та препаратами лікувальним закладом та не обґрунтовано причинового звязку із придбанням ліків із лікуванням саме цього ушкодження, та що такі придбані нею за призначенням лікаря. Позивач і її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю, просять такий задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив через його необґрунтованість та безпідставність, просить в задоволенні такого відмовити. Зясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, вислухавши пояснення учасників справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. У частині 1 статті 13 ЦПК України регламентовано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Людина, яка потерпіла від посягання на своє життя, здоров'я, честь і гідність, а також на належне їй майно, потребує правового й соціального захисту, матеріальної та моральної підтримки. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Частиною 1 ст.1166 ЦК України регламентовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п.2 постанови Пленуми Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК Україна шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 листопада 2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме: за те, що 14.08.2017 близько 18.30 год., знаходячись на подвірї свого будинку №210 на вул.Дрогобицькій в с.Брониця Дрогобицького району Львівської області, під час словесного конфлікту з [PERSON], який виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно кинув в неї деревяну палицю, яка втрапила їй в праву руку, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому головки пятої пястової кістки з кутовим зміщенням, які згідно висновку експерта №420 від 15 серпня 2017 по ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі що викликають тривалий розлад здоровя. Стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 264,99 грн. матеріальної шкоди тв. 5000 грн. моральної шкоди. З Витягу з медичної картки стаціонарного хворого №08424 [PERSON] вбачається, що остання знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «ДМЛ №1» ДР з 27.11.2017 по 19.12.2017 з діагнозом неправильно консолідуючий перелом 5 пястної кістки правої кисті. Гіпертонічна хвороба ІІ, ст..2, ризик помірний. СН І ст. Вузловий зоб І ст. З представлених позивачкою квитанцій вбачається, що останньою придбано медикаменти на загальну суму 5034,19 грн. Разом з тим, суд при вирішенні питання про відшкодування витрат, понесених на лікування за період часу з 27.11.2017 по 16.02.2018 враховую лише ті, які були повязані безпосередньо із оперативним втручанням та призначенням лікаря згідно Витягу з медичної картки стаціонарного хворого №08424, тобто на загальну суму 4110,78 грн. (згідно Рахунку фактури №307/17Д від 04.12.2017, чеку №0021851, чеку №0021947, чеку №0022020, чеку №0022617, чеку №0021810). Інші чеки не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки позивачкою не представлено суду доказів про те, що саме такі медикаменти були призначені їй лікарем та для лікування травми, завданої відповідачем. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди судом враховуються вимоги пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Крім цього, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь - якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді. Суд враховує те, що своїми діями відповідачем завдано невиправної моральної шкоди позивачці, що виразилася в моральних стражданнях. Разом з тим, застосовуючи принцип розумності та справедливості, визнає, що заявлена потерпілою до відшкодування моральна шкода є завищеною, а тому дана позовна вимога підлягає до часткового задоволення. Крім цього, суд бере до уваги те, що на підставі вироку відповідач вже сплачує в користь позивачки моральну шкоду, заподіяну злочином, а тому при визначенні розміру, моральної шкоди, про яку просить позивачка, судом беруться до уваги переживання, страждання тощо позивачки, повязані із додатковим лікуванням, за період часу з 27.11.2017 по 16.02.2018. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 646 грн. судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved