Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Благовіщенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про зняття арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що в листопаді 2019 року позивач маючи намір укласти договір оренди земельної ділянки, яка належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, для реєстрації якого звернулась до реєстратора, однак при перевірці відомостей по сказаній земельній ділянці реєстратором було виявлено обтяження, а саме 22.10.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону на його відчудження, відповідно до виконавчого провадження №34029573 від 28.08.2012 року. При зверненні до Благовіщенського РВ ДВС ГТ УЮ в Кіровоградській області, позивач [PERSON] отримала усну відповідь що питання зняття арешту необхідно вирішувати в судовому порядку. Позивач просить суд зняти арешт із земельної ділянки № [NUMBER] , площею 2,5434 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Новоселицької сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області, належної [PERSON] , накладеного постановою державного виконавця Благовіщенського РВ ДВС в Кіровоградській області на підставі виконавчого листа №2/11/22/562/12 від 26.04.2012 року. Позивач та його представник надіслали до суду заяву, якою підтримують заявлені вимоги та просять розглядати справу у їх відсутності Відповідач у встановлений судом строк надав до суду клопотання, в якому вказав, що Благовіщенський РВ ДВС не заперечує щодо задоволення позову, просить розглядати справу у його відсутності. Тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] земельну ділянку площею 2,5434 га, розташовану на території Новоселицької сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області (а.с.8), згідно чого являється власником зазначеної земельної ділянки у відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.9). Постановою державного виконавця Благовіщенського РВ ДВС в Кіровоградській області на підставі виконавчого листа №2/11/22/562/12 від 26.04.2012 року через боргові зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] -огли, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчудження ( а.с. 10). Позивач маючи намір укласти договір оренди земельної ділянки, яка належить їй на праві приватної власності, для реєстрації якого звернулась до реєстратора, однак при перевірці відомостей по вказаній земельній ділянці реєстратором було виявлено обтяження, а саме 22.10.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону на його відчудження, відповідно до виконавчого провадження №34029573 від 28.08.2012 року ( а.с.11). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Враховуючи те, що дана земельна ділянка на день звернення до суду є єдиним джерелом доходу позивача тому для погашення заборгованості перед відповідачем по виконавчому провадженні, позивач має намір укласти договір оренди та належним чином його зареєструвати. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право позивача в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved