Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 29.11.2008 року до 28 .11. 2013 року. Проживаючи в спірному будинку № 30 по вул. Чапаєва у м. Сватове Луганської області, який належав на праві власності бабусі відповідача [PERSON], померлої 15.10.2008 року, відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.2010 року та згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2010 року став власником вищезазначеного будинку. За час спільного проживання у спірному будинку був зроблений капітальний ремонт: зокрема було замінено одне вікно на пластикове, замінені вхідні двері у будинку, поклеєні шпалери, пофарбовані решта вікон, відремонтована веранда, на прибудинковій території була проведена заміна забору на шиферний. Вважає, що вартість житла збільшилась та істотно збільшилось саме майно, що може бути підставою визнання жилого будинку спільною сумісною власністю подружжя. Просить суд визнати житловий будинок № 30 по вул. Чапаєва у м. Сватове Луганської області спільною сумісною власністю подружжя та поділити це майно, як майно подружжя з виділенням їй ? його частини. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, надала суду аналогічні пояснення, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення про виклик у судв пресі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29.11.2008 року до 28. 11.2013 року. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку ( доходу). У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя набуте в порядку спадкування». Відповідачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок № 30 по вул. Чапаєва у м. Сватове Луганської області згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с. 13). Спірний будинок відповідач [PERSON] отримав у власність в порядку спадкування, згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом ( а.с.12). Доказів того, що за час шлюбу істотно збільшилось майно, яке належить відповідачу, позивач суду не надав, тому суд робить висновок, що жилий будинок не є майном набутим подружжям за час шлюбу, а тому не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю відповідача [PERSON] оскільки набутий ним в порядку спадкування. Крім того у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які пояснили що у період шлюбу позивач разом з відповідачем провели певний обсяг ремонтних робіт, і як їм відомо зі слів позивача за спільні кошти, але ця обставина не свідчить про набуття позивачкою права власності на спірне майно. Таким чином в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі і не можуть бути задоволені. \~На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 60 СК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: dismissed