Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,94 га, кадастровий номер [NUMBER], площею 1,00 га, кадастровий номер [NUMBER], на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,7086 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовані на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області, стверджуючи, що її бабі [PERSON] на праві приватної власності згідно державних актів на право власності на земельні ділянки відповідно серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 09 червня 2004 року № 240/А-2004, належали вище вказані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 травня 2013 року, виданого реєстраційною службою Балтського районного управління юстиції Одеської області, індексний номер 3216062, належала вище вказана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області. За свого життя, 05 травня 2008 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області, реєстр № 164, в якому заповіла своїй онуці [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, і на що вона за законом матиме право. [INFO] року баба позивача [PERSON] померла. Після смерті баби позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняла спадщину, так як проживала разом з нею на день смерті, поховала бабу, користується речами, предметами домашнього вжитку покійної, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині того, що оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки спадкодавцем ще за її життя було втрачено. Застосовані позивачем заходи щодо розшуку втрачених державних актів на право власності на земельні ділянки позитивних результатів не дали. Вказані вище обставини позбавили позивача права на спадкове майно, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути справу за його відсутності у відповідності з вимогами чинного законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що бабі позивача [PERSON] на праві приватної власності згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 09 червня 2004 року № 240/А-2004, належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно площею 5,94 га, кадастровий номер [NUMBER], та 1,00 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовані на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області, а згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 травня 2013 року, виданого реєстраційною службою Балтського районного управління юстиції Одеської області, індексний номер 3216062, належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,7086 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області, за свого життя, 05 травня 2008 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Оленівської сільської ради Балтського району Одеської області, реєстр № 164, в якому заповіла своїй онуці [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіт ніким не змінено і не скасовано, після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, спадщину, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняла позивач [PERSON]., яка проживала разом з спадкодавцем на день її смерті, поховала її, користується речами, предметами домашнього вжитку покійної, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині того, що оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки спадкодавцем ще за її життя було втрачено, а відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про нотаріат» отримати новий державний акт на право власності на земельну ділянку у разі смерті спадкодавця неможливо, і рекомендовано звернутися до суду з позовом, що позивач, як спадкоємець за заповітом, має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном у вигляді земельної ділянки, оскільки згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, вказані вище обставини підтверджуються також зібраними в матеріалах справи письмовими доказами, в тому числі ксерокопіями паспорту, заповіту, свідоцтва про укладення шлюбу, про смерть, державних актів на право власності на земельні ділянки, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, довідкою Балтської міської ради Одеської області від 30.06.2017 року № 350 та ін.. На підставі викладеного,

Outcome: approved