Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народилося троє дітей: син [PERSON] - [INFO] , дочка [PERSON] - [INFO] , син [PERSON] - [INFO] . Позивач зазначає, що на даний час не працює, оскільки доглядає 3 малолітніх дітей. Сину [PERSON] виповнилось три місяці. Двоє старших дійтей відвідують дитячий садок, а сина [PERSON] позивач доглядає сама вдома. Працювати чи виконувати будь-яку роботу на дому позивач не може, оскільки трьохмісячний син [PERSON] потребує постійного догляду, а також двох малолітніх дітей потрібно відправити в дитячий садок, а потім їх забрати. Тому позивач інколи звертається до сусідки, щоб приглянула за сином [PERSON] . Позивач вказує, що дохід її сім`ї - аліменти та допомога від держави по 860,00 грн. на сина [PERSON] . Чоловік, крім аліментів, іншої допомоги на дітей не надає. Фактично в матеріальному плані позивачку виручає мама. Позивач згідна працювати, роботи не боїться, але перш за все їй потрібно доглядати сина [PERSON] віком до 3 років та двох малолітніх дітей. Відповідач здорова, працездатна особа, працює апаратником гідролізу ТзОВ завод ДК «Орісіл». Заробітну плату отримує вчасно, вона у нього поступово зростає, а тому матеріально спроможний сплачувати аліменти, як на утримання дітей, а також на утримання позивачки. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі по 1200,00 грн., щомісячно, до досягнення сином [PERSON] - [INFO] , трьохрічного віку. Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначає, що позов визнає частково. Відповідач зазначає, що позивач не дозволяє йому бачитися з дітьми, до будинку його не впускає. Відповідач неодноразово заявляв, що у неробочі дні може забирати дітей із дитячого садочка, а в робочі дні його мама та привозити додому, щоб не залишати малолітнього сина з чужими людьми, проте позивач не бажає цього, а натомість заявляє, що позивач самоусунувся від виховання дітей. Покликання позивача, що заробітна плата відповідача постійно зростає, нічим не підтверджені. Навпаки, в порівнянні з минулим роком, заробітна плата відповідача ще й знизилась. Відповідач просить врахувати, що у нього на даний час утворився борг по виконавчому листу №345/2267/19 від 21.06.2019 року через те, що розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Також відповідач просить врахувати, що 22.07.2019 року рішенням Калуського міськрайонного суду ухвалено стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. 11.02.2019 року рішенням Калуського міськрайонного суду ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1700,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. 10.02.2020 року рішенням Калуського міськрайонного суду ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 900,00 грн., щомісячно. Також 21.06.2019 рішенням Калуського міськрайонного суду ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмір по 1200,00 грн., щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. Відповідач просить суд взяти до уваги, що його заробітна плата становить в середньому 9000,00 грн. на місяць, 70% з яких відповідач уже сплачує, як аліменти, і в нього на даний час вже існує заборгованість по виплаті аліментів, оскільки розмір відрахувань із заробітної плати перевищує 70%. Тому відповідач просить позов задоволити частково, постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі по 400,00 грн., до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. Позивач своїм правом подати відповідь на відзив не скористалася. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від даного шлюбу народилося троє дітей: син [PERSON] - [INFO] (а.с. 5), дочка [PERSON] - [INFO] (а.с.6), син [PERSON] - [INFO] .Діти проживають разом із позивачем, про що свідчить довідка №118 від 14.02.2020 року, видана виконкомом Верхнянської сільської ради ОТГ Калуського району (а.с.8). Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При визначенні розміру аліментів на утримання позивача суд враховує, що відповідач сплачує аліменти: -на утримання сина [PERSON] - [INFO] , в розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.23-27, 40); -на утримання дочки [PERSON] - [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1700,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.17-20,39); -на утримання сина [PERSON] - [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 900,00 грн., щомісячно (а.с.28-30, 41). Також відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.06.2019 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі по 1200,00 грн., щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON] - [INFO] , трьохрічного віку (а.с. 21-22). Враховуючи, що на даний час дочка [PERSON] досягла трьохрічного віку, з відповідача припинено стягнення аліментів на утримання дружини. Суд враховує, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід (а.с. 44, 45). Виходячи із розміру середньомісячної заробітної плати позивача, з урахуванням необхідності сплати аліментів на утримання трьох дітей, а також сплати прибуткового податку та військового збору, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1200,00 грн. аліментів на її утримання є завищеними. Так, відповідно до ч. 3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. За таких обставин, враховуючи, що розмір відрахувань із заробітку відповідача не може перевищувати 70 відсотків, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі по 500,00 грн. щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 292,00 грн. витрат за надання правничої допомоги (а.с.10-12), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed