overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 26 листопада 2011 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, посилається на той факт, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з останнього аліменти на її користь в розмірі 2\~000,00 грн. на утримання дитини. У судове засідання позивач не зявилась, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 листопада 2011 року, від якого сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинені з початку 2018 року і шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, судом встановлено, що після фактичного припинення шлюбних стосунків дитина постійно проживає разом з позивачем, відповідач на утримання спільної дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач працює, має задовільний стан здоровя, інших утриманців не має. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 13 грудня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі: на користь позивача 704,80 грн.; на користь держави 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що 26 серпня 2006 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, а тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, її представник направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 серпня 2006 року, від якого подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися з 02 лютого 2016 року і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що 27 жовтня 2001 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, шлюбні стосунки припинені в 2005 році, а тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 жовтня 2001 року, від якого подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися з 5 серпня 2005 року і шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Спір про поділ майна між сторонами відсутній, місце проживання неповнолітньої дитини визначено сторонами в добровільному порядку разом з позивачем. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 27 квітня 2012 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, посилається на той факт, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з останнього аліменти на її користь в розмірі 1500 грн. на утримання дитини. У судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 квітня 2012 року, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися і шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, судом встановлено, що після фактичного припинення шлюбних стосунків дитина постійно проживає разом з позивачем, відповідач на утримання спільної дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 26 травня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 27 листопада 2009 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, посилається на той факт, що відповідач має сплачувати кошти на утримання дитини. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з останнього аліменти на її користь в розмірі 4000 грн. на утримання дитини. У судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 листопада 2009 року, від якого сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися з 2016 року і шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, судом встановлено, що після фактичного припинення шлюбних стосунків дитина постійно проживає разом з позивачем, угоди про утримання дитини між сторонами не укладено. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує принцип рівності батьків щодо обовязку утримання дитини, а також можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем, що підтверджується довідкою про доходи відповідача.. Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 4000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 26 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, а також допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що 27 травня 2006 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого подружжя має спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, а тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 травня 2006 року, від якого подружжя має спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися з січня 2013 року і шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Спір про поділ майна між сторонами відсутній, місце проживання неповнолітньої дитини визначено сторонами в добровільному порядку разом з позивачем. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що 28 вересня 2001 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, а тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 вересня 2001 року, від якого подружжя має спільну дитину [PERSON], [INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися з лютого 2016 року і шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Спір про поділ майна між сторонами відсутній, місце проживання неповнолітньої дитини визначено сторонами в добровільному порядку разом з позивачем. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 28 грудня 2007 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого сторони мають дитину: [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі через свого представника, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до суду не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, тому суд зі згоди позивача постановляє рішення при заочному розгляді справи Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 грудня 2007 року. Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON],[INFO]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися з січня 2016 року, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що 28 жовтня 1995 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого подружжя має двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Малолітню дитину [PERSON], [INFO], вона народила від іншого чоловіка, але вимушена була зареєструвати на відповідача, оскільки знаходиться з ним в шлюбі. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через сварки, бійки та погрози, викликані пияцтвом відповідача, фактично подружні стосунки припинені в 2009 році а тому вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 жовтня 1995, від якого подружжя має трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батьківство щодо останньої дитини в судовому порядку не оспорене. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сім'ю, шлюбні відносини фактично припинилися з 2009 року і шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась та зберегти її неможливо. Спір про поділ майна між сторонами відсутній, місце проживання неповнолітніх дітей визначено сторонами в добровільному порядку разом з позивачем. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 29 квітня 2015 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого 16 вересня 2015 року народилися дитина: [PERSON]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, посилається на той факт, що відповідач матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з останнього аліменти на її користь в розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідача на утримання дитини, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивач надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні надав суду пояснення, відповідно до яких позов визнав в повному обсязі. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 квітня 2015 року, від якого 16 вересня 2015 року народилися дитина: [PERSON]. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися і шлюб носить формальний характер. Майновий спір між сторонами відсутній, місце проживання дитини визначено разом з позивачем сторонами у позасудовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо, тому суд вважає що вимоги позивача в частинні розірвання шлюбу є обґрунтованими. Крім того, судом встановлено, що після фактичного припинення шлюбних стосунків дитина постійно проживає разом з позивачем, відповідач на утримання дружини та спільної дитини матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 84 ч.2 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тому в цій частині позов також підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти: на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, а також на утримання позивача в розмірі 1/6 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 30 вересня 2006 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, від якого подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до суду не зявився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, тому суд зі згоди позивача постановляє рішення при заочному розгляді справи Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 вересня 2006 року, від якого подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спору про поділ спільного майна подружжя немає. Під час подружнього проживання у сторін виявились різні характери, погляди на шлюб та сімю, шлюбні відносини фактично припинилися з лютого 2017 року, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що сімя розпалась та зберегти її неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved