Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дружини не надає. Позивач не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, дитина проживає із нею та знаходиться повністю на її утриманні. У позові позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою від 16.04.2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Згідно ч.ч. 1,2, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач у судовому засіданні визнав позов, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та вислухавши сторони, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03.09.2016 року (а.с.4). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно ч.2. ст 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Доказів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку. Отже, за таких підстав, з відповідача слід стягнути на користь позивачки на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно до ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, тому в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved