Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 01 вересня 2014 року обіймає посаду викладача теоретичних дисциплін в комунальному закладі «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Тернівська школа естетичного виховання» Тернівської міської ради (далі заклад), має статус особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Зазначає, що 07 жовтня 2016 року вона подала заяву до шкільної атестаційної комісії з проханням підтвердити їй кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії» та педагогічне звання «викладач-методист» і зазначила, які дані про її професійну діяльність дають їй право претендувати на підтвердження такого звання. 22 березня 2017 року проводилася атестація в підтвердження педагогічного звання «викладач-методист», під час якої їй було відмовлено в підтвердженні педагогічного звання «викладач-методист», в звязку з тим, що відповідач, яка є керівником навчального закладу, подала атестаційний лист з характеризуючими її даними до атестаційної комісії закладу про її професійну діяльність, яка містить необєктивні зауваження щодо недотримання нею етики ділового спілкування та педагогічного такту, які не мають ніякого обґрунтування. 31 березня 2017 року вона подала апеляційну скаргу на рішення атестаційної комісії 1 рівня. 10 квітня 2017 року її апеляційна скарга була розглянута атестаційною комісією 2 рівня - відділом культури Тернівської міської ради, яка вирішила скасувати рішення атестаційної комісії 1 рівня про відмову порушити клопотання перед атестаційною комісією 3 рівня про підтвердження педагогічного звання «викладач-методист». Крім цього, членом атестаційної комісії закладу заступником директора з навчально-виховної роботи [PERSON], у звязку з ухваленням рішення про відмову в підтвердженні педагогічного звання «викладач-методист», була викладена в письмовому вигляді окрема думка, в якій підкреслено, що вона вважає рішення атестаційної комісії необґрунтованим і таким, що суперечить даним про виконання позивачем своїх професійних обовязків, як викладача-методиста та фактам, які свідчать про її високу фахову кваліфікацію. Вважає, що під час проведення атестації порушені загальні положення про атестацію педагогічних працівників навчальних закладів та навчально-методичних установ сфери культури у редакції від 19.09.2014 року, а саме: її характеристика не обговорювалася на засідання педагогічної ради школи або на загальних зборах, не прийнята до уваги її заява до атестаційної комісії про продовження терміну дії попередніх рішень атестаційних комісій, яку вона подала в день голосування. Тому вважає, що відповідач, як керівник навчального закладу, свідомо принизив її честь, гідність та ділову репутацію як викладача-методиста. Зауважила, що характеристика має освітлювати весь атестаційний період роботи за пять років, а не тільки два з половиною роки, що вона працює в Тернівській школі естетичного виховання. Тому просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, та порушує право недоторканості її ділової репутації інформацію, поширену відповідачем в атестаційному листі від 27 квітня 2017 року, атестаційному листі від 27 березня 2017 року, а саме: «не завжди дотримується етики ділового спілкування та педагогічного такту». 25 жовтня 2017 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, та порушує право недоторканості її ділової репутації інформацію, поширену Комунальним закладом «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Тернівська школа естетичного виховання» Тернівської міської ради в особі [PERSON] в атестаційному листі від 27 квітня 2017 року, атестаційному листі від 27 березня 2017 року, а саме: «не завжди дотримується етики ділового спілкування та педагогічного такту». Представник відповідача надала суду письмові заперечення, відповідно до змісту яких просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступне. Позивач працює в школі з 01 вересня 2014 року. У 2017 році [PERSON] пройшла чергову атестацію, за наслідками якої рішенням атестаційної комісії 2 рівня від 27 березня 2017 року їй була підтверджена кваліфікаційна категорія «спеціаліст вищої категорії», а рішенням атестаційної комісії 3 рівня від 27 квітня 2017 року підтверджене педагогічне звання «викладач-методист». Отже, речення в характеристиці [PERSON], яке надає оцінку морально-етичним якостям, ніяким чином не вплинуло на рішення атестаційної комісії. Ствердження [PERSON] про те, що характеристика повинна обговорюватися на засіданні педагогічної ради або загальних зборах трудового колективу спростовується «Положенням про атестацію педагогічних працівників навчальних закладів та навчально-методичних установ сфери культури» від 31 жовтня 2011 року № 75. Ствердження [PERSON] щодо неприйняття атестаційною комісією заяви про продовження терміну дії попередніх рішень від 22 березня 2017 року у відповідності до п. 1.24 Положення спростовується тим, що ще у жовтні 2016 року при розгляді матеріалів атестації [PERSON] у членів атестаційної комісії І рівня виникли питання щодо підтвердження педагогічного звання, про що було прийняте рішення: запропонувати зробити методичну розробку, рецензовану належним чином. 22 березня 2017 року на засідання атестаційної комісії заява [PERSON] про продовження терміну дії попередніх рішень була розглянута, та оскільки у членів атестаційної комісії були сумніви щодо підтвердження їй педагогічного звання «викладач-методист», чергова атестація [PERSON] відбулась. Ділова репутація [PERSON] через її характеризуючи дані в атестаційному листі ніяким чином не постраждала, оскільки атестаційними комісіями 1-2 рівнів були оцінені саме її професійні якості, тому атестаційному листі від 27 березня 2017 року зазначено: [PERSON] відповідає посаді, яку займає. Крім того, характеристика ніяким чином не поставила під сумнів ділову репутацію [PERSON], а навпаки дає обєктивну оцінку: [PERSON] має високий рівень знань змісту навчання з предмету «Українська та зарубіжна музичні літератури», який викладає, на високому рівні володіє формами і методами організації та здійснення навчально-виховного процесу, володіє інноваційними та освітніми методиками, активно їх використовує та поширює в професійному середовищі, користується повагою серед колег, батьків та учнів. Також, зауваження [PERSON] щодо відсутності запису у характеристиці про участь її методичної роботи у конкурсі «Золотий Орфей» пояснюється тим, що на момент оформлення атестаційного листа [PERSON] керівник закладу і гадки не мав по її участь у конкурсі. Вважає, що характеристика [PERSON] обєктивна і містить достовірні та перевірені дані. На відображенні в характеристиці особистісних якостей [PERSON] а саме: недотримання етики ділового спілкування та педагогічного такту (недотримання субординації, створення конфліктних ситуацій), вплинули спостереження, які базуються на конкретних фактах, а саме: 1) у листопаді 2016 року [PERSON] запланувала поїздку до Сєвєродонецького обласного музичного училища ім. С.С. Прокофєва, однак ні в своєму особистому плані, ні у плані відділу, ані в плані роботи школи цей захід не був відображений. На погляд відповідача, ця ситуація склалася тому, що 05 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до атестаційної комісії з заявою про перенесення її атестації, та атестаційною комісією І рівня їй було відмовлено, і вона 07 жовтня 2016 року подала заяву про проходження чергової атестації у 2017 році. Для підтвердження педагогічного звання стала вишукувати заходи, які б могли підтвердити педагогічне звання. Минуючи керівника закладу, через заввідділом культури [PERSON] та заступника міського голови [PERSON], стала вирішувати питання поїздки на семінар у м. Сєвєродонецьк, чим порушила етику ділового спілкування; 2) [PERSON] зверталася до ректора Дніпропетровської академії музики ім. М. Глінки за розясненням для директора щодо викладання предмету «Українська музична література», що є безтактним і ставить під сумнів компетентність керівника. Треба звертатися адресно, до Державного методичного центру, який затверджує програми і в його компетентності надавати розяснення; 3) [PERSON] готувала ученицю 1 класу [PERSON] до конкурсу «Зоряне джерельце», а їй було відмовлено у звязку з невідповідністю віку дівчинки для участі у конкурсі, що створило конфлікту ситуацію через незнання [PERSON] Положення «Зоряне джерельце», в результаті якої у батьків склалося негативне ставлення до керівника; 4) виконуючи рекомендації атестаційної комісії І рівня [PERSON] все ж таки написала методичну розробку, але втратила час і почала вказувати керівникові що треба робити, почала писати скарги; 4) неодноразово завідуюча відділом [PERSON] зверталася до директора з питанням нетактовного ставлення до неї [PERSON], яка писала плани з музичної літератури для 4 класу, який веде [PERSON], та ігнорувала її як завідуючу відділом, через що [PERSON] відчувала переживання та страждання. Позивач у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, наголошуючи, що директор школи-представник відповідача [PERSON], в очах оточуючих, принижує її честь та ділову репутацію, як педагога. На мирову угоду не згодна, наказ від 08 вересня 2017 року вона читала та ознайомлена з ним, але не підписала його у графі про ознайомлення з ним, оскільки не впевнена, що цей наказ дійсний, та в подальшому не буде скасований директором, до того ж, в суді вже перебувала її позовна заява, а тому просить захистити її порушене право шляхом задоволення позову у повному обсязі. Крім того,\~за проведення конкурсу «Зоряне джерельце» відповідає адміністрація школи, яка повинна була слідкувати за віковими критеріями учасників конкурсу. Зазначила, що фразу «не завжди дотримується етики ділового спілкування та педагогічного такту» вона оцінює як особисту образу. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити.\~Зазначив, що між відповідачем та позивачем є особисті неприязнені стосунки.\~\~ \~ \~ Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала суду пояснення, ідентичні тим, що зазначені в запереченні, а також пояснила, що вона пропонувала позивачу укласти мирову угоду, але та відмовилася. Зазначила, що наказ від 08 вересня 2017 року про скасування у характеристиці спірний абзац є дійсним, зареєстрований і міститься у відповідному наряді. Неприязненого відношення у неї до позивача не має, оскільки вона навпаки, як керівник, допомогала [PERSON] знайти квартиру, додаткову роботу, намагалася допомогти, але позивач не вважає за необхідне узгоджувати з директором школи всі питання трудового процесу та побуту на робочому місці, а характеристика містить достовірні дані щодо професійних якостей позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює разом з [PERSON] та [PERSON] в Тернівській школі естетичного виховання, та є членом атестаційної комісії. На атестаційній комісії обговорювалися лише професійні досягнення [PERSON], її поведінку вони не обговорювали, бо її не було через хворобу. В характеристиці були зазначені всі професійні досягнення [PERSON], за що всі її завжди хвалили. [PERSON] нікого ніколи не сварила. З нею [PERSON] завжди дотримувалася етики ділового спілкування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона працює начальником відділу культури, ні в яких стосунках з позивачем не перебуває. З [PERSON] вона знайома, як з викладачем, яка є фахівцем своєї справи, дуже етична, її учні є учасниками різних конкурсів, тобто є людиною високого професіоналізму. Вона, як голова атестаційної комісії 2 рівня, розглядала скаргу [PERSON], за наслідками розгляду якої рішення атестаційної комісії І рівня скасовано. Була подана апеляція до атестаційної комісії 3 рівня, де було підтверджено звання викладача-методиста. Фраза «не завжди недотримується етики ділового спілкування та педагогічного такту» на її рішення ніяк не вплинула, бо вона знає [PERSON] як високопрофесійну та виховану людину. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона працює заступником директора по учбово-виховній роботі в Тернівській школі естетичного виховання, з позивачем в добрих стосунках. На засіданні атестаційної комісії 15 березня 2017 року була зачитана характеристика [PERSON] Проаналізувавши всю роботу [PERSON], вона вирішила написати свою окрему думку. [PERSON] дотримується етики ділового спілкування та педагогічного такту, діти її люблять. Коли зачитували характеристику, ця характеристика була підписана та на ній був відбиток печатки. За посадовою інструкцією, вона, як заступник директора, має право видавати свої розпорядження, разом з директором давати характеристики. В складанні характеристики [PERSON] вона участі не приймала. Порушення субординації зі сторони [PERSON] не було, бо та спочатку зверталася до директора, а вже потім до вищестоящих інстанцій. Вважає, що репутація [PERSON] постраждала, відносини в колективі змінилися. Зазначила, що характеристика є субєктивним відношенням директора школи до позивача. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що працює разом з [PERSON] та [PERSON] в Тернівській школі естетичного виховання, в її підпорядкування перебуває шість педагогів. [PERSON] їздила куди хотіла, не погоджуючи це ні з ким, готувала ученицю до конкурсу «Зоряне джерельце», але у звязку з невідповідністю віку дівчинки для участі у конкурсі їй було відмовлено. Крім того, [PERSON] зробила за неї план по предмету сольфеджіо, чим поставила її в досить незручне становище. Вважає, що характеристика обєктивна, підтримує її, бо [PERSON] не дотримується ділової субординації. Не дотримання педагогічного такту виразилося в тому, що вона втручалась в екзаменаційні білети, навчальні плани. Свідок [PERSON] суду показала, що вона працює вихователем в Тернівській школі естетичного виховання, керує фортепіанним відділом, з 2000 року член атестаційної комісії. Атестаційні матеріали [PERSON] були розглянуті та вивчені, положення про проведення атестації порушено не було, її поведінка на атестаційній комісії не обговорювалася. Характеристика [PERSON] обєктивна. Керівник дала їй таку характеристику, бо були на це підстави. [PERSON] характеристику в атестаційному листі авторитет [PERSON] не постраждав, звання «викладач-методист» вона отримала. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як вбачається із матеріалів справи,в атестаційному листі від 22 березня 2017 року, виданому керівником навчального закладу (установи) [PERSON] щодо [PERSON], характеризуючи дані [PERSON] надані лише за період роботи в комунальному закладі «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Тернівська школа естетичного виховання» Тернівської міської ради, в якій вона працює третій рік, та в них зазначено: не завжди дотримується етики ділового спілкування та педагогічного такту. В п. 10 атестаційного листа зазначено: результати попередньої атестації 2012 р. відповідає займаній посаді, яку займає, підтверджена кваліфікаційна категорія «спеціаліст вищої категорії», присвоєне педагогічне звання «викладач-методист». Рішення атестаційної комісії І рівня від 22 березня 2017 року: не порушувати клопотання перед атестаційною комісією третього рівня про підтвердження педагогічного звання «викладач-методист» (а.с.13). Членом атестаційної комісії комунального закладу «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Тернівська школа естетичного виховання» Тернівської міської ради заступником директора з навчально-виховної роботи [PERSON] 23 березня 2017 року викладена окрема думка в письмовому вигляді щодо рішення атестаційної комісії від 23 березня 2017 року, оскільки вона вважає рішення атестаційної комісії необґрунтованим і таким, що суперечить даним про виконання [PERSON] своїх професійних обовязків, як викладача-методиста та фактам, які свідчать про її високу фахову кваліфікацію (а.с. 11-12). 31 березня 2017 року [PERSON] подала апеляцію на рішення атестаційної комісії 1 рівня КП «ПСМНЗ «Тернівська школа естетичного виховання» до атестаційної комісії 2 рівня відділу культури Тернівської міської ради (а.с.8-9). В протоколі №1 від 10 квітня 2017 року зазначено, що атестаційною комісією 2 рівня відділу культури Тернівської міської ради прийнято рішення про скасування рішення атестаційної комісія 1 рівня про відмову порушити клопотання перед атестаційною комісією 3 рівня про підтвердження педагогічного звання «викладач-методист», порушити питання перед атестаційною комісією 3 рівня про підтвердження педагогічного звання «викладач-методист» (а.с. 10). В атестаційному листі від 21 квітня 2017 року, виданому керівником навчального закладу (установи) [PERSON] щодо [PERSON], характеризуючи дані [PERSON] надані лише за період роботи в комунальному закладі «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Тернівська школа естетичного виховання» Тернівської міської ради, в якій вона працює третій рік, та в них зазначено: не завжди дотримується етики ділового спілкування та педагогічного такту. В п. 10 атестаційного листа зазначено: результати попередньої атестації 2012 р. відповідає займаній посаді, яку займає, підтверджена кваліфікаційна категорія «спеціаліст вищої категорії», присвоєне педагогічне звання «викладач-методист»». Рішення атестаційної комісії 1 рівня від 21 квітня 2017 року: порушити клопотання перед атестаційною комісією третього рівня про підтвердження педагогічного звання «викладач-методист». Рішення атестаційної комісії вищого рівня управління культури, національностей і релігії Дніпропетровської облдержадміністрації: підтвердити педагогічне звання «викладач-методист» (а.с.14). Відповідно до довідки УСЗН від 04.11.2014 року № [NUMBER] [PERSON] взята на облік як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.17). Наказом директора КЗ «ПСМНЗ «ТШЕВ» [PERSON] № 88-к/тр від 08 вересня 2017 року скасовано в атестаційному листі викладача [PERSON] у характеристиці речення: «Однак, слід зауважити, що [PERSON] не завжди дотримується етики ділового спілкування та педагогічного такту» (а.с.30). В вищезазначеному наказі [PERSON] про його ознайомлення не підписалася, тоді як в судовому засіданні вона стверджувала, що з наказом ознайомлена, але не підписалася під ним про ознайомлення з наказом, оскільки не впевнена, що цей наказ дійсний та в суді вже перебувала її позовна заява. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. За приписами ч.1 ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоровя, життя; честь, гідність і ділова репутація; імя (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. У відповідності до ч.1 ст. 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. В частині першій статті 277 ЦК України зазначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання,використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Відповідно до статті 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. В п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Судом встановлено, що в атестаційних листах від 22 березня 2017 року та від 21 квітня 2017 року, які видані керівником навчального закладу (установи) [PERSON] щодо [PERSON], характеризуючи дані [PERSON], які на думку останньої принижують честь і гідність, та порушують право недоторканості її ділової репутації, є нічим іншим як оціночним судженням керівника навчального закладу і не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а тому ніяким чином не порушують цивільних прав позивача. Як вже було зазначено в цьому рішенні, директор школи, надаючи характеристику, посилалась на те, що [PERSON] порушує принцип субординації, мінуючи керівника закладу, через заввідділом культури та заступника міського голови, стала вирішувати питання поїздки на семінар до м. Сєвєродонецьк, чим порушила етику ділового спілкування; зверталася до ректора Дніпропетровської академії музики ім. М. Глінки за розясненням для директора щодо викладання предмету «Українська музична література», що є безтактним і ставить під сумнів компетентність керівника; створила конфлікту ситуацію через незнання Положення про конкурс «Зоряне джерельце», в результаті якої у батьків склалося негативне ставлення до керівника; почала писати скарги. На переконання суду, всі ці моменти були особистим та субєктивним поглядом на ситуацію директора закладу, були її оціночними судженнями, які не посягають на честь, гідність та ділову репутацію позивача та не підлягають спростуванню. Про субєктивне ставлення представника відповідача до позивача та про відсутність обєктивних на те причин, також показала суду свідок [PERSON] Таким чином, з урахуванням вище наведеного, суд дійшов висновку, що спірні характеризуючи дані в атестаційних листах від 21 квітня 2017 року та від 22 березня 2017 року не містять викладу фактичних даних, які принижують честь і гідність та порушують право недоторканості ділової репутації позивача. Зазначена у характеристиці інформація є відображенням оціночних суджень керівника навчального закладу (установи) [PERSON] щодо особистих та ділових якостей позивача [PERSON], тобто викладені у них відомості сформовані на підставі субєктивного аналізу ставлення представника відповідача до виконання позивачем своїх посадових обовязків. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами» які беруть участь у справі. У справі відсутні належні і допустимі докази, які б підтвердили факт того, що керівник навчального закладу діяла з метою принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Бажаючи врегулювати спір мирним шляхом, директором закладу був виданий 08 вересня 2017 року наказ про скасування в атестаційному листі викладача [PERSON] у характеристиці речення «не завжди дотримується етики ділового спілкування та педагогічного такту», що, на думку суду, свідчить про відсутність спору та відсутність порушеного права позивача. Зазначений наказ директора школи дійсний та не скасований. Про відсутність порушеної честі, гідності, а також ділової репутації свідчить той факт, що спірна характеристика була предметом дослідження атестаційних комісій 2 та 3 рівнів, якими підтверджено педагогічне звання [PERSON]: «викладач-методист». [PERSON] відповідає займаній посаді, підтвердила звання «викладача-методиста», має високий рівень знань змісту навчання, яке викладає, на високому рівні володіє формами і методами організації здійснення навчально-виховного процесу, володіє інноваційними освітніми методиками, активно їх використовує та поширює в професійному середовищі. Також, в характеристиці зазначено, що позивач користується повагою серед колег, батьків та учнів. Про те, що характеристика не поставила під сумнів ділову репутацію позивача та про те, що позивач користується авторитетом серед колег, підтвердила також свідок [PERSON] На підставі повного та всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю. Крім того, слід зазначити, що позивач просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право недоторканості її ділової репутації інформацію, поширену Комунальним закладом «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Тернівська школа естетичного виховання» Тернівської міської ради в особі [PERSON] в атестаційних листах від 27 квітня 2017 року та від 27 березня 2017 року, тоді як до матеріалів справи надані атестаційні листи від 21 квітня 2017 року та від 22 березня 2017 року, проте судом встановлено, що зазначення таких дат в резолютивній частині позову та уточнень до нього є технічними помилками. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed