Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Великоберезнянської селищної ради Великоберезнянського району Закарпатської області про визнання права на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, що 10 листопада 2017 року помер її батько [PERSON], який за час свого життя придбав житловий будинок №48 по вул. Шевченка в смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області. Позивач прийняла спадщину за померлим оскільки на момент придбання ним будинку й по теперішній час, а також на час смерті батька постійно проживала та була зареєстрована у вказаному будинку разом з ним. Крім позивачки у вказаному будинку була зареєстрована та проживала її мати [PERSON], яка з 2006 року з померлим розлучена та згідно заочного рішення Великоберезнянського районного суду від 27 жовтня 2014 року є власником Ѕ частини даного житлового будинку. В даному рішенні зазначено, що будинок перенумеровано з №10 на №48. Згідно заповіту №888 від 01 серпня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON] позивач є спадкоємцем відносно померлого [PERSON] Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок позивач звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у оформленні такої через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, у звязку з чим право власності на нього не було зареєстроване, тому позивач просить позов задовольнити та визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом. Позивач у судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання представник відповідача також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 10 листопада 2017 року помер батько позивачки [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №244131, виданого Великоберезнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 08 лютого 2018 року. Згідно договору купівлі-продажу №639 від 13 вересня 1986 року, [PERSON] і [PERSON] продали, а [PERSON] купив належний продавцям на праві особистої власності житловий будинок, що знаходиться в селищі Великий Березний по вул. Шевченка, №10 Великоберезнянського району Закарпатської області. Також встановлено, що земельна ділянка, розташована на території смт. Великий Березний, вул. Шевченка, 48, для обслуговування житлового будинку, площею 0,06 га належить [PERSON] на підставі Державного акту серії ІІІ-ЗК №025072 виданого Великоберезнянської селищною радою від 20 липня 2000 року. Заочним рішенням Великоберезнянського районного суду від 27 жовтня 2014 року по цивільній справі №298/1098/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя встановлено, що будинку № 10 по вул. Шевченка в смт. Великий Березний присвоєно №48. Згідно даного рішення суду визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку та Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: смт. Великий Березний, вул. Шевченка, 48 Закарпатської області. Також встановлено, що згідно довідки Великоберезнянської селищної ради Закарпатської області №586 від 15 лютого 2018 року, [PERSON], який помер 10 листопада 2017 року головою, постійно проживав та був зареєстрований [INFO]. На день смерті [PERSON], за вищевказаною адресою постійно проживали та були зареєстровані [PERSON] колишня дружина; [PERSON] донька. Зі складеного померлим [PERSON] заповіту від 01 серпня 2011 року вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований в смт. Великий Березний, вул. Шевченка, 10 Великоберезнянського району Закарпатської області та належну йому земельну ділянку площею 0,06 га, передану для обслуговування житлового будинку, розташовану на території смт. Великий Березний, вул. Шевченка, 48, заповів своїй доньці [PERSON], [INFO]. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії ІІ-КГ № 332606 від 08 лютого 1985 року вбачається, що в графі «батько» вказано [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ФМ № 129142 від 02 липня 2015 року, [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON]. Разом з цим встановлено, що [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округу [PERSON] № 19/01-16 від 23 травня 2018 року, позивачці було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок у [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Передбачені ст. 1224 ЦК України підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні. Зважаючи на наведені обставини, суд визнає, що за позивачкою слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved