Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 05.05.2016 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (актовий запис №471, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ); доньку - [PERSON] , [INFO] , залишити на виховання та проживання матері; стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів його доходів та заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів його доходів та заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином 23-річного віку. При цьому посилається на те, що сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з матір`ю, припинили фактичні шлюбні відносини і подальше сумісне життя, примирення між сторонами не можливе, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, один з яких є повнолітнім та продовжує навчання. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 09.08.2019 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 21.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. 12.09.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимоги про стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини та не заперечував проти розірвання шлюбу. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити, а відповідач частково визнав вимоги в частині розірвання шлюбу, стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку на утримання двох дітей та залишенні доньки на проживання з матір`ю. При цьому представник відповідача вважав позовну вимогу про визначення місця проживання дитини такою, що не підлягає до задоволення. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони уклали шлюб 05.05.2016 року, зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №471. Повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , навчається на 2 курсі Житомирського автомобільно-дорожнього коледжу НТУ на денному відділенні з 01.09.2017 року та закінчить навчання в червні 2021 року. Крім того, відповідач також має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 112 СК України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. ст. 180, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе, а тому з урахуванням визнання відповідачем позовної вимоги про розірвання шлюбу, вона підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідач працює офіційно та отримує заробітну плату, матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. При розгляді справ про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання, позивач повинен довести факт продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. В свою чергу, відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження свого матеріального стану та неможливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання. Крім того, стягнення аліментів на утримання повнолітньої особи в розмірі не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не передбачено законом. Таким чином, приймаючи до уваги наявність у відповідача на утриманні малолітньої дочки, а також те, що у зв`язку із стаціонарним навчанням повнолітній син сторін, який не досяг двадцяти трьох річного віку, позбавлений можливості працевлаштуватися та самостійно утримувати себе, а отже, потребує матеріальної допомоги від батьків, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки до досягнення нею повноліття та на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожного, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. Враховуючи положення ст.160 СК України, суд не приймає визнання позову в цій частині відповідачем, а тому не підлягає до задоволення позовна вимога про залишення на проживання з матір`ю неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , якій на даний час вже виповнилося 15 років. При цьому, СК України не передбачено визначення судом одного з батьків, хто буде займатися вихованням дитини.

Outcome: partial