Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просять визнати за нею право власності на спадкове майно посилаючись на те, що 16.02.2011 року її мати [PERSON] у Шамраївській сільській раді Сквирського району Київської області склала заповіт на її користь. 31.08.2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 0,1738 га, розташованої по вул. Леніна, 31а, с. Шамраївка, Сквирського району, Київської області, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 508123, виданого 18.04.2006 року [PERSON]. Позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, але отримати свідоцтво про прийняття спадщини не має можливості, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 508123 кадастровий номер земельної ділянки зазначено - 3224088200:00:032:0014, а у витязі з державного земельного кадастру - 3224088201:01:032:0014. Позивач, [PERSON] у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить розглянути справу у її відсутність та ухвалити рішення по суті позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не зявився звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, заперечень не має. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] мала на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,1738 га., розташовану в с. Шамраївка по вул. Леніна, буд. 31а, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 508123. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визнані у заповіті. Судом встановлено, що за життя, 16.02.2011 року спадкодавцем [PERSON] було складено заповіт у Шамраївській сільській раді Сквирського району Київської областіна користь позивача. 31.08.2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ОК № 317896, зареєстрованого виконавчим комітетом Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області, актовий запис № 22. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 0,1738 га, розташованої по вул. Леніна, 31а, с. Шамраївка, Сквирського району, Київської області, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 508123. Позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають рідні діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно\~ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту порушеного права є визнання права. Зазначене в повній мірі відповідає вимогам\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з практикою застосування якої, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року). З урахуванням вище викладеного та враховуючи приписи цивільного законодавства України, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі із застосуванням обраним способом захисту, а саме визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved