Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 грудня 2013 року помер її батько [PERSON] та 27 серпня 2014 року померла її бабуся [PERSON], після смерті яких відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельні ділянки та права на земельну частку. За час життя [PERSON] склала заповідальне розпорядження від 04 березня 1992 року, відповідно до якого все своє майно заповідала [PERSON] У свою чергу померлий [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємцями після його смерті є позивач, її сестра [PERSON] та мати [PERSON] Відповідно до заяви [PERSON] ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 19 вересня 2017 року було залишено без розгляду її позовні вимоги, а [PERSON] не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 16 травня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої позов визнаєть у повному обсязі та просить розглядати справу у її відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 21 грудня 2013 року помер батько позивача [PERSON] та 27 серпня 2014 року померла її бабуся [PERSON], після смерті яких відкрилася спадщина у вигляді права власності на земельні ділянки та права на земельну частку. За час життя [PERSON] склала заповідальне розпорядження від 04 березня 1992 року, відповідно до якого все своє майно заповідала [PERSON] У свою чергу померлий [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємцями після його смерті є позивач, її сестра [PERSON] та мати [PERSON] Відповідно до заяви [PERSON] ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 19 вересня 2017 року було залишено без розгляду її позовні вимоги, а [PERSON] не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 16 травня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У підтвердження своїх позовних вимоги, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлих [PERSON] та [PERSON], а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд вважає, що надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлих [PERSON] та [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємицею якого є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved