Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , з тих підстав, що відповідач є її колишнім чоловіком, та зареєстрований у спірній квартирі, яка належить позивачу, але фактично в ній не проживає з грудня 2016 р. Відповідач відзив до суду не надав. Від третьої особи надійшли письмові пояснення Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. З договору купівлі-продажу квартири вбачається, що 27.11.2010 р. [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 9 зазначеного договору «покупець» придбаває вказану квартиру в особисту приватну власність. Чоловік «Покупця» [PERSON] , надав письмову заяву від 27.11.2010 р. про те, що його дружина, [PERSON] , набуває вищевказану квартиру за рахунок особистих коштів. 27.03.2017 р. рішенням Московського районного суду м. Харкова шлюб між сторонами, який був укладений 16.12.2006 р., було розірвано. 22.07.2017 р. позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з грудня 2016 р. по теперішній час. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються даним майном для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 155 ЖК України, житлові будинки (квартири), що знаходяться в особистій власності громадян, не можуть бути в них вилучені, власник не може бути позбавлений права користування житловим будинком. Відповідно до вимог ст. 398 ЦК України право володіння чужим майном, в даному випадку квартирою, виникає на підставі договору з власником, а також на інших підставах встановлених законом. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Договору між сторонами про право користування спірним житлом не було, інші підстави, передбачені законом, судом не встановлені. Згідно\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~\~\~\~ Матеріалами справи встановлено, що відповідач більше року в спірній квартирі не мешкає, що свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до спірної квартири та відмовився від проживання та користування нею.\~\~\~\~ На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача\~підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved