Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20.07.2002 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 168. Родина фактично розпалась з січня 2015 р. у зв'язку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спору про визначення місця проживання дитини та розподілу майна не мається. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. покласти на відповідача. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, 20.07.2002 р. позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 168 (а.с. 4). Подружжя мають дитину, [PERSON], [INFO] ( а.с. 7). Згідно ст. 105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з січня 2015 р., родина розпалась кінцево і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім'ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. Відповідно до ч.1-2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як зазначено в п.48 Постанови ПВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи вимоги щодо стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 1500 гривень, суд приймає рішення про відмову в їх задоволенні, оскільки їх розмір та фактичне понесення позивачем належним чином не підтверджені. А саме, у матеріалах справи міститься лише договір на надання юридичних послуг [PERSON], однак позивачем не надано жодного доказу який є платіжним або бухгалтерським документом, що підтверджує фактичну оплату позивачем наданих послуг на користь [PERSON]. Також, позивачем не надано акту виконаних робіт на підтвердження переліку та вартості фактично наданих послуг саме за договором про надання юридичних послуг від 30.05.2017 року, укладеним між [PERSON] та адвокатом [PERSON] ( а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: partial