Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог, просила надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі України до Арабської Республіки Єгипет в місто Шарм-Ель-Шейх та Хургада у період з 20.12.2016 року до 15.01.2017 року - протягом чотирнадцяти днів та у період з 15.01.2017 року до 01.02.2017 року - протягом чотирнадцяти днів, а також у період з 01.04.2017 року по 01.06.2017 року - протягом чотирнадцяти днів; до Турецької Республіки (Турція) з 01.06.2017 року до 01.07.2017 року - протягом чотирнадцяти днів, з 01.07.2017 року по 01.08.2017 року - протягом чотирнадцяти днів, малолітньому [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], [INFO], без дозволу (згоди) батька дитини - [PERSON], [INFO]. Надати [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], [INFO], дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду - закордонного паспорту, малолітньому [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі між собою та разом не проживали. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], яке видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 79 від 08.02.2008 року, батьком дитини записаний відповідач [PERSON], а матір'ю - [PERSON] Дитина весь час проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. У 2015 році відносини між батьком [PERSON] та сином [PERSON] погіршились. За весь цей час відповідач жодного разу не приходив до дитини та не спілкувався з ним. Позивач вказує, що вона має можливість забезпечити сину повноцінний відпочинок в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, метою яких є відпочинок, оздоровлення, розвиток його здібностей, підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Позивач зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, однак відповідач кожного разу відмовляв в наданні такої згоди. Позивач також зазначає, що відповідач байдуже ставиться до дитини та безпідставно відмовляє в наданні дозволу на виїзд, чим порушує права дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у своїх письмових запереченнях та просив відмовити в задоволенні позову повністю. Крім того, в своїх поясненнях наданих в судовому засіданні, відповідач зазначив, що заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що між ним та позивачем склалися неприязні відносини, в іншому випадку він би не заперечував проти виїзду дитини за кордон. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - Кухта О.Г., в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та вважала необхідним, в інтересах дитини, дозволити виїзд малолітньому [PERSON] на оздоровлення та відпочинок за кордон без супроводу та згоди батька. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 79 від 08.02.2008 року. Сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі між собою та разом не проживали. Малолітній син весь час проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. У 2015 році особисті відносини між сторонами погіршились. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, однак відповідач відмовляє в наданні дозволу на виїзд, чим порушує права дитини. Позивач є громадянкою України, має постійне місце проживання в м. Харкові, постійне місце роботи - є фізичною особою-підприємцем та має можливість забезпечити малолітньому сину повноцінний відпочинок в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, метою яких є відпочинок, оздоровлення, розвиток його здібностей, підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та п. п. 21-23 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. із відповідними змінами, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі бо в супроводі осіб, уповноважених ними. У випадку виїзду у супроводі одного з батьків або осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, може здійснюватися за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон, або за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що дійсно [PERSON] позбавлена можливості оформити документи, що дозволяють виїзд малолітнього сина [PERSON] до Арабської Республіки Єгипет та Турецької Республіки (Турція) через відсутність згоди батька дитини - [PERSON] Відповідач відмовляється від добровільного оформлення через нотаріальну контору заяви про згоду на виїзд дитини на відпочинок. Ніяких мотивованих причин такої відмови суду відповідачем не надано, хоча відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. При цьому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги лише щодо виїзду дитини до Арабської Республіки Єгипет у період з 01 квітня 2017 року по 01 червня 2017 року - протягом чотирнадцяти днів та до Турецької Республіки у період з 01 червня 2017 року по 01 серпня 2017 року - протягом чотирнадцяти днів. Перебування в даний період за кордоном і нетривалий проміжок часу дитини на відпочинку та оздоровленні ніяким чином не буде порушувати нормативні акти, а також інтереси сторін, і особисто, прав дитини як на відпочинок, так і на отримання освіти, що гарантовані не лише нормативними актами України, а і Конституцією України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1102,40 грн.

Outcome: partial