Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням минулого часу за три роки, а саме починаючиз 14 липня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона разом з відповідачем мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Але відповідач не виконує обов'язків батька по вихованню дитини, не цікавиться життям та станом здоров'я дитини, не надає ніякої матеріальної допомоги, тобто свідомо усунувся від виховання дитини. До того ж їхня донька є інвалідом дитинства, пересувається на інвалідному візку зі сторонньою допомогою і потребує постійного стороннього нагляду, у зв'язку з чим існує необхідність у стягненні з відповідача додаткових витрат на утримання дитини. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст.224 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO](а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У судовому засіданні було встановлено, що позивач проживає разом з донькою [PERSON], [INFO]. Батько дитини її вихованням не займається, не цікавиться її життям та розвитком, матеріально не утримує. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до с. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.05.2008 було зобов'язано [PERSON] сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 28.02.2008 і до досягнення дитиною повноліття. Проте зазначене судове рішення було скасоване ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2009 року та направлено на новий розгляд. Однак 21 вересня 2009 року Оболонський районним судом м. Києва позовну заяву залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, а позивач у свою чергу вживала необхідні заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а останній ухилявся від їх сплати, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а саме стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 липня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини щомісяця є обґрунтованим та доцільним. Сімейним кодексом України передбачено участь батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Медичним висновком № 57 на дитину-інваліда віком до 18 років від 13.09.2013 встановлено, що [PERSON], [INFO], має захворювання ВВР головного мозку, ДЦП. Висновком ЛКК від 26.03.2015 зазначено, що [PERSON], [INFO] необхідний постійний сторонній догляд, так як вона не здатна до самообслуговування, пересувається на візку зі сторонньою допомогою. З урахуванням вищезазначеного та того, що дитина потребує значних додаткових витрат на лікування та догляд, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України на користь держави з відповідача має бути стягнено судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 141, 150, 181, 182, 183, 185, 191 СК України, ст. 11 ЗУ «Про охорону дитини»,

Outcome: approved