Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказала, що 18 лютого 2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] гроші у розмірі 500 (п»ятсот) гривень, які зобов»язувався повернути 22 лютого 2013 року, про що написав розписку. В обумовлений в розписці строк відповідач кошти позивачу не повернув, що й стало приводом для звернення до суду та заявлення вимог про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованість за основним боргом - 500 гривень та неустойку, відповідно до здійсненого розрахунку, що становить 10700 гривень 00 копійок . В судове засідання торони не з»явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами справи . Відповідач [PERSON] подав до суду заяву двічі подавав до суду заяву про відкладення судового засідання, що розцінюється судом як затягування розгляду справи. За таких обставин та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що 18 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач позичив відповідачу 500 гривень 00 копійок, про що [PERSON] написав розписку, відповідно до якої зобов»язався повернути борг до 22.02.2013 року зі сплатою неустойки в розмірі 50 гривень за кожен день до повного погашення (а.с.6). Проте, відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання та не повертає позикодавцю позичені гроші, чим порушує вимоги, закріплені в ст.1049 ЦК України та зобов'язання за вищевказаною розпискою. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення пені суд застосовує положення ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якого розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір боргу, тому суд прийшов до висновку, що розмір пені повинен бути зменшений до 150,00 грн., які слід стягнути на користь позивача. Оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні заборгованість за договором позики в розмірі 500,00 гривень, неустойку в розмірі 150,00 гривень та судові витрати, які здійснила позивач по оплаті судового збору . З огляду на викладене та

Outcome: partial