Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим по вул. Газопроводській , 48/25, смт. Новопсков Луганської області та зняти його з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. Позов обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS], відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але фактично з січня 2016 року не проживає. Фактично відповідач проживає в м. Харкові, там працює. Речей відповідача в будинку не має, вона з ним на даний час не спілкується, в добровільному порядку він знятися з реєстрації не бажає. Оскільки фактично в будинку відповідач зареєстрований, але не проживає, позивач не може скористатися пільгами, передбаченими законом та отримати субсидію на комунальні послуги, чим обєктивно порушуються її права, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених позовних вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав. Представник третьої особи Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згодні. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири серії ВРП № 759006 від 25.03.2012, посвідченим приватним нотаріусом Новопсковського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 430, Витягом з державного реєстру правочинів №11159717 від 29.03.2012, Витягом про державну реєстрацію прав №35990738 від 25.10.2012. Судом встановлено, що у вищезазначеній квартирі з 09.07.2015 зареєстрований відповідач у справі, що підтверджуються інформацією, наданою адресно-довідковим підрозділом УДМС України в Луганській області за вих. № 6217/2016 від 09.08.2016, довідкою Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області за вих. № 1489 від 26.08.2016. З акту підтвердження не проживання від 25.07.2016, який складено депутатом Новопсковської селищної ради 7 скликання по виборчому округу № 18 [PERSON] в присутності громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] починаючи з 14.01.2016. Відповідач в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації та зареєструватися за адресою фактичного проживання, чим перешкоджає позивачу в користуванні квартирою. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається з позовної заяви, відповідач [PERSON] з 14.01.2016 і по теперішній час в житловому приміщенні за адресою: вул. Газопроводська, 48/25, смт. Новопсков Луганської області, не проживає та не зявляється. Його фактичне місце проживання, як зазначено у позові, знаходиться в м. Харкові. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач не проживає в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], з 14.01.2016 та був відсутній за даною адресою понад 6 місяців, а доказів щодо поважності причин відсутності суду не надав, суд вважає відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон) реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивача, яка просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн., який було сплачено позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved