Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 27.10.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що вчинено актовий запис № 63. Від сумісного проживання сторони неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, через відсутність порозуміння, а тому не проживають разом та не підтримують сімейних відносин . За таких обставин [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати . Позивач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення. Подав заяву, в якій позов визнає повністю, строк на примирення просив не надавати та слухати справу за його відсутності. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому справу можливо розглянути по суті за відсутності сторін та винести очне рішення у справі . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, суд вважає встановленими такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З долучених до позовної заяви письмових доказів встановлено, що 27.10.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області сторони зареєстрували шлюб, про що вчинено актовий запис №63 відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.10.2006, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області. ( а.с. 9 ) Від сумісного проживання подружжя мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.01.2007, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області. ( а.с. 10 ) З довідки про склад сім`ї від 28.04.2020 №1191 встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входить чоловік [PERSON] , 1979 року народження, донька [PERSON] , 2006 року народження. ( а.с.11) З пояснень позивача, які викладені в позовній заяві, встановлено, що причиною її звернення до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, вони мають різні погляди на життя та не підтримують сімейних відносин. З поданих сторонами заяв вбачається, що останні не бажають примиритися. Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами у справі не відповідає поняттю «сім`ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з вимогами ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, а також інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити . Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved