Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що вона з відповідачем 14 листопада 2015 року уклали шлюб. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дочку: [PERSON] [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів та взаємопорозуміння, вони мають різні погляди на життя, разом не проживають, спільне господарство не ведеться, вони втратили почуття любові та поваги один до одного і не бачать майбутнього спільного сімейного життя, а тому позивач вважає, що шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 14 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарсько - Волинського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №63, залишити їй прізвище « [PERSON] », судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 08.04.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач направила до суду клопотання, в якому просить суд, справу розглянути без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3 ст.105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарсько - Волинського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №63, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Подружжя [PERSON] від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] , що слідує з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через відсутність спільних інтересів та взаємопорозуміння, вони мають різні погляди на життя, разом не проживають, спільне господарство не ведеться, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного і не бачать майбутнього спільного сімейного життя, сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно із ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач у своїй позовній заяві просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », а тому враховуючи положення ст.113 СК України, суд вважає за необхідне задовольнити вказану позовну вимогу. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн.

Outcome: approved