Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] із вказаними вимогами, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їхньої дитини, повнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі 800,0 гривень щомісячно, до досягнення ним 23-річного віку, так як він є студентом Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія» та потребує у звязку з цим фінансової допомоги, посилаючись на наступне. Відповідач, будучи батьком дитини, кошти на утримання сина після досягнення останнім повноліття, не надає, уникає від надання матеріальної допомоги у добровільному порядку, хоча, за твердженням позивача, відповідач має можливості надавати дитині матеріальну допомогу. Дитина проживає з матірю, втім, її можливості з утримання дитини є обмеженими, мати [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки позивач не має спроможності утримувати сина самостійно, сплачувати навчання у коледжі, у звязку із чим вона змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, втім позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені обставини. Відповідач у судове засідання також не зявився й надав суду заяву про визнання вимог позову й розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, надані суду заяви, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з «26» липня 1997 року до «19» липня 2004 року, що підтверджується відповідним повторно виданим свідоцтвом про розірвання шлюбу від «19» січня 2010 року. Згідно зі свідоцтвом про народження дитини [PERSON], «12» серпня [INFO], сторони по справі є батьками дітей. Повнолітня дитина сторін проживає разом з матірю, перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує належним чином свої обовязки щодо надання утримання дитині, що спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого сторона звернулась до суду. За наданою довідкою [PERSON] є студентом Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія». При цьому, можливості матері з утримання свого повнолітнього сина, а також її самої можливості з отримання самостійного доходу є обмеженими, дохід, отримуваний позивачкою, є незначним за розміром. Враховуючи звернення матері повнолітньої дитини позивача у справі з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, суд вважає можливим їх стягнути щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення повнолітньою дитиною двадцятитрирічного віку за умови продовження навчання. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Батьки дитини мають рівні обовязки з надання утримання дитини, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. При цьому, згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, судом враховано, що мати дітей здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. При постановленні рішення судом враховані матеріальне становище [PERSON], його матері; задовольняючи позов суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи відсутність доказів такого, а й його можливості щодо його отримання. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обовязків батьків з догляду та матеріального забезпечення власної дитини. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Беручи до уваги визнання позову відповідачем, з урахуванням викладеного, суд має задовольнити позовні вимоги позивача. При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум для працездатної особи в розмірі 1684,0 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дитини є обмеженими. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Outcome: partial