Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому вказує, що 25.04.2003 року вона уклала договір міни майна з ТОВ «Микст». Згідно умов вказаного договору вона набула право особистої власності на нежиле приміщення, загальною площею 32,1 кв. м., з місцем загального користування (частина драбини, коридору та вбиральні) площею 6 кв. м., що складає 2/100 частини від цілого, яке розташоване в [ADDRESS]. Факт передачі вказаного майна підтверджується актом прийома-передачі майна, складений сторонами договору. 29.10.2004 року вона уклала с АКБ «Національний кредит» іпотечний договір в рахунок забезпечення зобов»язань боржника ПП «Рондо» перед банком, предметом іпотеки було визначено вищевказане нежиле приміщення. У 2008 році ТОВ «Микст» звернулося до суду з позовом до неї про визнання договору міни недійсним. 20.06.2008 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області, вказаний договір міни було розірвано, але 02.12.2008 року ухвалою Апеляційного суду Донецької області вказане рішення суду першої інстанції було скасовано та справу направлено на новий розгляд. 04.05.2011 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області позов ТОВ «Микст» було залишено без розгляду у зв»язку з повторною неявкою позивача. У квітні 2013 року їй стало відомо, що [PERSON] продав спірне приміщення відповідачу по справі, при цьому продавцю [PERSON] приміщення належало на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01.07.2008 року, згідно якого договір купівлі-продажу між ТОВ «Микст» та [PERSON] спірного приміщення було визнано дійсним та цим же рішенням було визнане право власності за [PERSON] Однак ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27.04.2009 року вищевказане рішення суду першої інстанції було скасоване. Вважає, що спірне приміщення вибуло з її власності не з її волі, [PERSON] незаконно отримав право власності на спірне приміщення, а потім не маючи на це право здійснив відчуження вказаного приміщення у власність добросовісного набувача - [PERSON] На підставі викладеного, просить витребувати у добросовісного набувача [PERSON] спірне приміщення та повернути їй; скасувати державну реєстрацію права власності вказаного приміщення за [PERSON] та за [PERSON] та здійснити державну реєстрацію спірного приміщення за нею. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позову та суду пояснювала, що у даному випадку майно позивача вибуло з її володіння не з її волі та незаконним шляхом, при цьому набувач [PERSON] на знав та не міг знати, що придбав його у особи, яка не мала права його відчужувати, а тому відповідно до вимог ст.. 388 ЦК України,власник - позивач по справі має право вимоги витребування цього майна у добросовісного набувача. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснював, що ст.. 388 ЦК України встановлено чіткий перелік обставин, при яких власник має право вимагати витребувати своє майно, при цьому позивачем не доведені дані обставин. Крім того, вважав, що позивачці було відомо про наявність рішення суду від 01.07.2008 року. Третя особа - [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та підтримували позицію представника відповідача. Представник третьої особи - реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з»явився, до суду надійшла заява, в якій вказано, що останні просять розглянути справу у їх відсутність та рішення прийняти на розсуд суду, проти позовної заяви не заперечують. Суд, вислухавши представників сторін, третю особу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно договору міни майна від 25.04.2003 року, ТОВ «МІКСТ» та [PERSON] здійснили міну належного на праві приватної власності ТОВ «МІКСТ» майна, а саме : нежилого приміщення загальною площею 32,1 кв. м. з містом загального користування (частина сходів , коридору та вбиральня) площею 6 кв. м., що становить 2/100 частини від цілого , яке розташовано у [ADDRESS] та переходить у власність [PERSON] Належний [PERSON] на підставі рахунку, виданого 29.12.2002 року, комп'ютер марки Duron950, переходить у власність ТОВ « Мікст». Згідно акту прийму передачі майна від 25.04.2003 року, [PERSON] передає комп*ютер марки Duron950 та приймає нежитлове приміщення розташованого по [ADDRESS] , загальною площею 32,1 кв. м. з містом загального користування (частина сходів , коридору та вбиральня) , а ТОВ «МІКСТ» приймає комп'ютер марки Duron 950 та передає нежитлове приміщення розташованого по [ADDRESS] , загальною площею 32,1 кв. м.. Згідно іпотечного договору № 140-32/10 майнового поручителя [PERSON] від 29.10.2004 року, предметом іпотеки є нерухоме майно - частина нежилого будинку (офіс) , що знаходиться за адресою [ADDRESS] в складається з наступного: нежиле приміщення(офіс)загальною площею 38,1 кв.м, яке передано іпотекодержателю АКБ «Національний Кредит» . Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2008 року, позовні вимоги ТОВ ВКФ « Мікст» до [PERSON] про визнання договору міни недійсним, задоволені частково, розірвано договір міни від 25.04.20003 року між ТОВ ВКФ « Мікст» та [PERSON] нежитлового приміщення площею 32,1 кв. м. з місцем загального користування 6 кв. м, що складає 2/100 частки від цілого будинку [ADDRESS] на комп'ютер марки Duron 950, та повернуто нежитлове приміщення площею 32,1 кв. м. з місцем загального користування 6 кв. м. , що складає 2/100 частки від цілого будинку [ADDRESS] у власність ТОВ ВКФ «Мікст». Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2008 року справа за позовом [PERSON] до ТОВ ВКФ « Мікст» про визнання права власності та визнання договору дійсним, задоволено у повному обсязі, визнано договір купівлі-продажу нежилого приміщення загальної площі 32,1 кв. м. та і місць загального користування (частина сходин, коридору та туалетної кімнати) розташованого за адресою: [ADDRESS], згідно угоди купівлі-продажу від 11.03.2006 року між ТОВ ВКФ « Мікст» в особі директора Пилипенко Є. А. та [PERSON] , недійсним. Визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення загальної площі 32,1 кв. м. та і місць загального користування (частина сходин, коридору та туалетної кімнати), розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 02.12.2008 року , апеляційна скарга [PERSON] задоволена. Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.06.2008 року, скасовано та справу направлено в суд першої інстанції на новий розгляд. Згідно договору купівлі-продажу від 23.12.2008 року, [PERSON] продав [PERSON] спірне нежиле приміщення , що знаходиться у [ADDRESS]. Згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 27.04.2009 року, апеляційна скарга [PERSON] задоволена. Рішення Артемівського міськрайонного суду від 01.07.2008 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.05.2011року, справа за позовом ТОВ ВКФ « Мікст» до [PERSON] про розірвання угоди міни, залишена без розгляду, у зв*язку з повтореною неявкою позивача у судове засідання. Згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.04.2013 року, справа за позовом [PERSON] до ТОВ ВКФ « Мікст» про визнання договору дійсним та права власності на нежиле приміщення від 18 червня 2008 року та [PERSON] до ТОВ ВКФ « Мікст» про визнання права власності та визнання договору дійсним «від 24 червня 2008року», залишено без розгляду, у зв»язку з тим, що позивач [PERSON] заявив клопотання про залишення позовної заяви від 18 червня 2008 року та 24 червня 2008 року без розгляду на підставі ч.2 ст. 207 ЦПК України. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.04.2003року, нежиле приміщення, яка розташоване у[ADDRESS] на праві приватній власності належить 2/100 частини ТОВ ВКФ « Мікст» (на підставі договору купівлі-продажу /270-н/07.09.2001/Донецька товарна Біржа/). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.05.2003 року, нежиле приміщення, яка розташоване у[ADDRESS] на праві приватній власності належить 2/100 частини [PERSON] (на підставі договору міни/2618/ 25.04.2003 року). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2004 року, нежиле приміщення, яка розташоване у[ADDRESS] на праві приватній власності належить 2/100 частини [PERSON] (на підставі договору міни/2618/ 25.04.2003 року). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.06.2007 року, нежиле приміщення, яка розташоване у[ADDRESS] на праві приватній власності належить 2/100 частини ТОВ ВКФ « Мікст» (на підставі рішення суду /2-63-2007 року/ 25.04.2007р./Артемівський міськрайонний суд) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.11.2007 року, нежиле приміщення, яка розташоване у[ADDRESS] на праві приватній власності належить 2/100 частини ТОВ ВКФ « Мікст» (на підставі рішення суду /2-63-2007 року/ 25.04.2007р./Артемівський міськрайонний суд) Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.07.2008року, нежиле приміщення, яка розташоване у[ADDRESS] на праві приватній власності належить 1/1 частка [PERSON] (на підставі рішення суду /2-5572-2008 року/ 01.07.2008р./Артемівський міськрайонний суд) . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.12.2008року, нежиле приміщення, яка розташоване у[ADDRESS] на праві приватній власності належить 1/1 частка [PERSON]( на підставі договору купівлі-продажу /1-8229/ 23.12.2008/ Перша Артемівська нотаріальна контора). Згідно ст.. 388 ч.1 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника…, не з його волі, іншим шляхом. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Відповідно до частини п»ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. (ст..ст.19,27 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що на підставі договору міни від 25.04.2003 року [PERSON] набула право особистої власності на нежиле приміщення, загальною площею 32,1 кв. м., з місцем загального користування (частина драбини, коридору та вбиральні) площею 6 кв. м., що складає 2/100 частини від цілого, яке розташоване в [ADDRESS]. 20.06.2008 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області, вказаний договір міни було розірвано, але 02.12.2008 року ухвалою Апеляційного суду Донецької області вказане рішення суду першої інстанції було скасовано та справу направлено на новий розгляд. 04.05.2011 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області позов ТОВ «Микст» було залишено без розгляду у зв»язку з повторною неявкою позивача. Тобто, право власності на спірне приміщення залишилося за позивачем по справі. В подальшому нерухоме майно : нежиле приміщення, загальною площею 32,1 кв. м., з місцем загального користування (частина драбини, коридору та вбиральні) площею 6 кв. м., що складає 2/100 частини від цілого, яке розташоване в [ADDRESS], вибуло з володіння [PERSON] не з її волі, іншим шляхом, а саме внаслідок прийняття рішення судом 1 інстанції від 01.07.2008 року,згідно якого за [PERSON] було визнане право власності на спірне приміщення. Про наявність вказаного рішення позивачу не було відомо, що підтверджується апеляційною скаргою [PERSON], поданою 10.03.2009 року на вказане рішення суду по справі № 2-5572-2008р. за позовом [PERSON] до ТОВ ВКФ « Мікст» про визнання права власності та визнання договору дійсним, (а.с.35), яку було оглянуто в судовому засіданні. При цьому у подальшому 27.04.2009 року вищевказане рішення суду 1 інстанції від 01.07.2008 року було скасовано рішенням суду 2 інстанції, але після прийняття рішення судом 1 інстанції, спірне приміщення було відчужено [PERSON] на користь відповідача по справі - [PERSON] . Судом також встановлено, що відповідач по справі [PERSON] не знав та не міг знати, що набуває майно у особи, якої не належить право відчужувати вказане майно - спірне нежиле приміщення, що підтверджується п. 5 договору купівлі-продажу від 23.12.2008 року, згідно якого [PERSON] продав [PERSON] приміщення , що знаходиться у [ADDRESS], а саме: «Продавець на момент укладення договору стверджував, що нежиле приміщення не перебуває під арештом чи забороною, відносно нього не ведуться судові справи, воно не заставлено, у податковій заставі не знаходиться, відносно нього не укладено будь-яких договорів по відчуженню чи відносно користування з іншими особами, як юридична адреса не використовується, треті особи не мають права на нежиле приміщення». Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] є добросовісним набувачем, який придбав майно за відплатним договором в особи, яка не мала прав його відчужувати - у [PERSON], власником спірного приміщення на теперішній час є позивач - [PERSON], а тому остання має право на витребування майна від добросовісного набувача - відповідача по справі [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved