Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що з 20.10.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, стали виникати побутові проблеми, через які втрачено почуття довіри і взаєморозуміння. Відповідач не цікавиться сімейним життям та сімейними стосунками, зловживає спритними напоями. З серпня 2015 року шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведуть. Відповідач переїхав до своїх батьків у м. Київ. Син знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає, але в не достатньому обсязі. 23.05.2016 р. на підставі договору дарування вона отримала у власність квартиру, проте зареєструватись з дитиною там не може, відповідач не надає такої згоди, оскільки це йому не цікаво. Просила суд: розірвати шлюб, стягувати з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі ? від всіх видів його заробітку до досягнення сином повноліття, та визначити місце проживання сина разом з нею. У судовому засіданні позивач позовні вимоги за наведених підстав підтримала і просила задовольнити. Суду зазначила, що примирення з відповідачем не можливе, вони з серпня 2015 року спільно не проживають, ні підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Відповідач переїхав проживати з м. Суми до своїх батьків у м. Київ. З того часу лише двічі приїздив 01.09.2015 р. та через місяць після дня народження дитини. До січня 2016 р. надавав кошти на утримання сина 600-700 грн. на місяць, але потім перестав надавати допомогу. Відповідач не бажає вирішувати питання та надати дозвіл на реєстрацію сина разом з нею у квартирі, оскільки таку згоду вимагає ЦНАП у м. Суми. Зазначає, щоб вона сама вирішувала всі питання з виховання та утримання дитини. Тому просила позов задовольнити. У судовому засіданні представник Служби у справах дітей Сумської міської ради вимоги в частині визначення місця проживання малолітнього сина сторін разом з матірю просила задовольнити. Зазначила, що нею було проведено обстеження житлових умов позивача разом з дитиною, складено акт. Встановлено що дитина проживає з матірю в належним умовах, на даний час позивач не має змогу змінити місце проживання з дитиною, оскільки відповідач проживає у м. Київ і такої згоди не надає. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання повторно не зявився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Судом, за згодою позивача проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 20 жовтня 2007 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 2237 (а.с. 8). Подружжя має сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Позивач разом з сином проживають і зареєстровані за адресою: [INFO]. Судом встановлено, що сторони з серпня 2015 року проживають окремо, спільного бюджету не ведуть, не підтримують подружні стосунки, що свідчить про фактичне припинення шлюбу між ними. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Оскільки сторони проживають окремо, припинили подружні стосунки, їх сімя фактично розпалася, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з роз'яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Оскільки, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідно до ст. 180 СК України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти у заявленому позивачем розмірі у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 09.06.2016 р. дня звернення до суду. Позивач просить визначити місце проживання дитини разом з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Малолітній син сторін проживає разом з матірю за адресою м. Суми вул. Першотравнева, 71. Мати створює належні умови для навчання і проживання дитини. Вказана обставина вбачається з Акту обстеження умов проживання від 25.07.2016 р. Відповідно до Висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього від 04.08.2016 № 1439/27.01-12, враховуючи вік, інтереси дитини, вважають за можливе визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з матірю [PERSON]. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 р. № 207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідач письмову згоду позивачу на реєстрацію дитини разом з нею у належній їй на підставі договору дарування квартирі за адресою: [ADDRESS] не надає. За наведених обставин суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в цій частині вимог та визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] разом з його матірю - [PERSON] На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102 грн. 40 коп. (551 грн. 20 коп.+551 грн. 20 коп.), а на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved