Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що з 12.09.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають дитину-сина [PERSON], [INFO], який на час звернення до суду проживає з позивачем. Спільне життя не склалось, сторони разом не проживають,шлюбні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Причиною розпаду сім'ї стали втрата почуття кохання та поваги один до одного, різні характери, погляди на життя. Позивач переконана, що сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спір про поділ майна та місце проживання дитини відсутній. У зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб укладений, між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, слухати справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглядати без його участі. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин суд вважав за можливе вирішити справу без участі сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 12.09.2006 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, яке видане Степанівською сільською радою Суворовського району м.Херсона, актовий запис № 15. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане Степанівською сільською радою Суворовського району м.Херсона, актовий запис № 15. Судом встановлено, що відносини між сторонами припинені. Позивач прийшла до стійкого переконання про неможливість подальшого сумісного проживання та збереження сім'ї. З обставин викладених у позові вбачається, що подружжя фактично не підтримують стосунки Проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду подружніх стосунків є втрата почуття кохання та поваги один до одного, різні характери, погляди на життя. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними не можливе. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи що однією із основних засад шлюбу є його добровільність, а метою його укладання є створення сім'ї та беручи до уваги наявність стійкого переконання у позивача про необхідність розірвати подружні стосунки, а також враховуючи формальність існування подружніх стосунків, що суперечить інтересам позивача та їх спільної дитини, суд приходить до висновку що позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню. Крім того, в силу вимог ст. 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає за необхідне залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved