Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом і просить суд встановити факт належності [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS], загальною площею 73,9 кв.м., 1964 року побудови, загальною вартістю 88329 грн. та визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], яка померла [INFO], що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS], загальною площею 73,9 кв.м., 1964 року побудови, загальною вартістю 88329 грн.. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належно, причини неявки суд не повідомили, проте в наданій до суду позовній заяві просять розглянути справу без їх участі та без фіксування судового процесу технічними засобами. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи належно повідомлений, причини неявки не повідомив, але надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника міської ради та без фіксування судового процесу технічними засобами, позов визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 11 квітня 2012 року [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі усе те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповідає [PERSON]. Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 561. [INFO] померла [PERSON]. На момент її смерті заповіт від 11 квітня 2012 року не був скасований. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS], загальною площею 73,9 кв.м., вартістю 88329 грн.. Спадкоємцем за заповітом є позивач - [PERSON]. Інших спадкоємців, які претендують на майно спадкодавця за законом та заповітом немає. В установлений законом (ст.ст. 1269, 1270 ЦК України) шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, а саме 17 березня 2014 року позивачка подала заяву до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] про прийняття спадщини померлої [PERSON]. 21 липня 2014 року приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок спадкодавця, розташований в [ADDRESS] по тій причині, що спадкодавець не мала свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок (правовстановлюючого документу) та запропоновано звернутися до суду.. Той факт, що житловий будинок належав на праві власності померлій [PERSON] стверджується випискою із рішенням виконавчого комітету Таращанської районної ради депутатів трудящих Київської області № 66 від 08.04.1957 року, договором про виділення в безтермінове використання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 07.12.1957 року, актом про закінчення будівництва та ввід в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 07.11.1964 року, витягом з рішення № 146 від 25 червня 1997 року про передачу у приватну власність та надання в тимчасове довгострокове користування земельних ділянок громадянам міста Таращі, будинковою книгою, в якій власником вищевказаного будинку зазначена [PERSON], а також технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений станом на 18.07.2014 року ФОП [PERSON]. З цього випливає, що житловий будинок після смерті [PERSON] переходить у власність спадкоємця - позивача в порядку спадкування за заповітом. Інших спадкоємців за законом та заповітом, які претендують на майно спадкодавця немає. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Постановою КМУ від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається органами влади. У відповідності до цієї Постанови місцевими органами влади в свій час були розроблені та затверджені, за погодженням з Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності (по всіх регіонах України) державними технічними комісіями. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим Наказом № 91 від 24.06.2011 року, прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що відповідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а ст.ст. 1235, 1236 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб та визначити обсяг спадщини, що має спадкуватися за заповітом, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов. Судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved