Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою кадастровий № 4623683800:01:003:0035, яка розташована за адресою Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Лисиничі, шляхом зобов`язання відповідача демонтувати та перенести КТП-373-09 та три опори ПЛ-10кВ Л-111-90 до ЩТП-1006-09 з вказаної земельної ділянки на відстань не менше охоронної зони електричних мереж. Мотивувала своїй позовні вимоги тим, що їй на праві власності належить вищезгадана земельна ділянка. У 2019 року їй стало відомо, що на такій відповідачем встановлені згадані об`єкти електричних мереж. 10 серпня 2020 року вона звернулася до відповідача з заявою про перенесення вказаних об`єктів, однак їй було повідомлено, що вказані дії можуть бути здійснені лише за її рахунок. З огляду на вказане, вважає, що відповідачем згадані об`єкти встановлені без її згоди, що порушує її права, як власника земельної ділянки. Відтак, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 10 березня 2021 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 22 квітня 2021 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив, у якому він з позовними вимогами не погодився. Зазначив, що позивач з 31 січня 1997 року є власником згаданої земельної ділянки. При цьому, КТП-373-09 побудована у 1978 році і з 10 червня 1978 року перебувала на балансі ПрАТ «Львівобленерго». Опори ПЛ-10кВ Л-111-90 до ЩТП-1006-09 побудовані згідно з проектом інвестиційної програми «Львівобленерго» у 2018 році, а траса проходження ПЛ-10кВ Л-111-90 до ЩТП-1006-09 була погоджена Лисиничівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Зазначив, що згідно з ст. 21 Закону України «Про ринок електричної енергії» у разі якщо замовник має намір спорудити або реконструювати будівлі, дороги, мости, інші об`єкти архітектури, що потребує перенесення повітряних і підземних електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики, послуги з перенесення електричних мереж та інших об`єктів електроенергетики надаються оператором системи передачі та/або операторами систем розподілу у порядку, визначеному кодексом системи передачі та кодексом систем розподілу. Плата за надані послуги визначається згідно з кошторисом, який є невід`ємною частиною відповідної проектної документації, розробленої замовником. Таким чином, відповідач не заперечує щодо можливості проведення робіт з перенесення спірних об`єктів за межі земельної ділянки позивача за умови розроблення нею за свій кошт і погодження у встановленому порядку відповідної проектно-кошторисної документації, а також перерахуванням коштів для виконання робіт. З огляду на вказане, просить у задоволенні позову відмовити. 22 квітня 2021 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання, у якому він просив розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 22 квітня 2021 року клопотання представника відповідача [PERSON] залишено без задоволення. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1572 га, кадастровий № 4623683800:01:003:0035, розташована за адресою Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Лисиничі. Право власності на таку зареєстровано 31 січня 1997 року. Вказані обставини стверджуються витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4606174332017 від 19 грудня 2017 року. Як зазначила позивач та підтверджується відповідачем, на земельній ділянці встановлені об`єкти електричної мережі КТП-373-09 та три опори ПЛ-1ОкВ Л-111-90 до ЩТП-1006-09. Довідкою ПрАТ «Львівобленерго» № 111-07-1931 від 14 квітня 2021 року стверджується, що КТП-373-09 перебувала на балансі ПрАТ «Львівобленерго» з 10 червня 1978 року під інвентарним № 21614000197. У грудні 2020 року проведена заміна існуючого щира ТП-373 на щоглову ТП, ЩТП 250 кВА, якій присвоєно інвентарний № 20314007083. Відповідач зазначив, що пори ПЛ-1ОкВ Л-111-90 до ЩТП-1006-09 на земельній ділянці позивача встановлені у 2018 році. Згідно ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 112 ЗК України охоронні зони створюються уздовж ліній зв`язку, електропередачі, земель транспорту, навколо промислових об`єктів для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодження, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. За ч. 1 ст. 76 ЗК України землями енергетичної системи визнаються землі, надані під електрогенеруючі об`єкти (атомні, теплові, гідроелектростанції, електростанції з використанням енергії вітру і сонця та інших джерел), під об`єкти транспортування електроенергії до користувача. У ч. 3 ст. 76 ЗК України вказано, що уздовж повітряних і підземних кабельних ліній електропередачі встановлюються охоронні зони. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» охоронні зони об`єктів енергетики встановлюються вздовж повітряних та кабельних ліній електропередачі та навколо електростанцій, електропідстанцій, струмопроводів і пристроїв, для забезпечення нормальних умов експлуатації об`єктів енергетики, запобігання ушкодженню, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Охоронні зони уздовж повітряних ліній електропередачі встановлюються у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидва боки ліній від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на певній відстані залежно від напруги ліній електропередачі. У ст. 24 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» передбачено, що розміри охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики залежно від їх конструкції та напруги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Межі охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики зазначаються в містобудівній документації, документації із землеустрою та кадастрових планах. Розмір охоронних та санітарно-захисних зон уздовж повітряних ліній електропередачі визначається паралельними прямими по обидва боки ліній від крайніх проводів на відстані від 2,0 до 40,0 метра залежно від напруги. Згідно з ст. 25 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» спеціальні зони об`єктів енергетики - території навколо об`єктів енергетики із спеціальним режимом господарської та іншої діяльності, що забезпечує безпечне функціонування цих об`єктів, які встановлюються у формі зон спостереження, охоронних, режимних та санітарно-захисних зон. Зі змісту ч.ч. 2,4 ст. 25 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» вбачається, що спеціальні зони об`єктів енергетики зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектах землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, спеціальних тематичних картах і атласах стану земель та їх використання, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, іншій документації із землеустрою та кадастрових планах. Власникам і користувачам земельних ділянок, на які встановлено обмеження та обтяження, видається кадастровий план їх земельних ділянок з нанесеними межами спеціальних зон, а також письмовий перелік обмежень та обтяжень щодо використання земель у цих зонах. Власники і користувачі земельних ділянок, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, що експлуатують об`єкти енергетики, повинні вживати заходів щодо охорони об`єктів енергетики та дотримання встановлених обмежень та обтяжень у використанні земель у межах спеціальних зон, передбачених документацією із землеустрою. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» у межах охоронних зон об`єктів енергетики забороняється: будувати житлові будинки, будинки громадського призначення; розміщати споруди іншого призначення на меншій відстані від елементів електричних мереж, ніж встановлена нормами. Таким чином, на згаданій земельній ділянці встановлена охоронна зона об`єктів електроенергетики, про яку позивач мала знати, коли виготовляла технічну документацію за таку для відведення її у власність. Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач не могла знати про наявність охоронної зони на її земельній ділянці, суду не надано. Суд зазначає, що згідно ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електроенергетику» у разі спорудження або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури роботи з перенесення повітряних і підземних електричних мереж, теплових мереж та інших об`єктів електроенергетики виконуються власником цих об`єктів електроенергетики за рахунок замовників будівництва або реконструкції будівель, доріг, мостів, інших об`єктів архітектури відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації, а відтак доводи позивача про порушення її прав у зв`язку з вимогою відповідача оплатити вартість перенесення згаданих об`єктів електричної мережі є безпідставними. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що аргументи позивача, якими вона мотивувала свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити.

Outcome: dismissed