Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 01 січня 2016 року, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлої 24 січня 2013 року - на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами № 6, розташований по вул. Набережна в с. Василівка Новомосковського району Дніпропетровської області, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., сіней літ. «а», тамбуру літ. «а'», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», входу в погріб, погребу літ. «Г», сараю літ. «Д», літ. «Е», літ. «Є», літ «З», літ. «П», вбиральні літ. «Ж», літнього душу літ. «О», навісу літ. «Л», сіннику літ. «М», колодязю літ. «К», огорожі № 1, 2, воріт № 3, хвіртки № 4. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 січня 2016 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі й на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами № 6, розташований по вул. Набережна в с. Василівка Новомосковського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 04 грудня 2015 року, яким все належне йому майно заповів [PERSON] Позивач у визначені законодавством строки звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 1223281000:03:002:0006, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також на земельну ділянку площею 0,0160 га, кадастровий номер 1223281000:03:002:0061, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Василівка, вул. Набережна, буд. 6. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами № 6, розташований по вул. Набережна в с. Василівка Новомосковського району Дніпропетровської області, належний [PERSON], померлій 24 січня 2013 року, спадкоємцем якої був [PERSON], померлий 01 січня 2016 року, позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на дане спадкове майно. Означену відмову позивач вважає неправомірною та такою, що порушує її право власності. Позивач, її представник до суду не з'явилися, представник позивача згідно з заявою, наданою суду просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечив проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Василівської сільської Ради народних депутатів від 13 серпня 1993 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,016 га для ведення особистого підсобного господарства, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 115301, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 16162 від 24 жовтня 2000 року. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок № 6, розташований по вул. Набережна в с. Василівка Новомосковського району Дніпропетровської області, виготовленого 10 березня 2000 року Новомосковським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», [PERSON] в 1971 році збудовано житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами на земельній ділянці площею 0,25 га, яка в подальшому була передана їй у приватну власність на підставі рішення Василівської сільської ради 16 сесії 21 скликання від 13 серпня 1993 року. В цілому даний спадковий обєкт складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 59,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», входу в погріб, погребу літ. «Г», сараю літ. «Д», літ. «Е», літ. «Є», літ. «З», літ. «П», вбиральні літ. «Ж», літнього душу літ. «О», навісу літ. «Л», сіннику літ. «М», колодязю літ. «К», огорожі № 1, 2, воріт № 3, хвіртки № 4. Роки побудови 1971-1985. Відповідно до довідки, наданої Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 04 листопада 2016 року № 999, житловий будинок № 6 по вул. Набережна в с. Василівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області належав [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі № 1, стор. 4, особовий рахунок № 003. 06 грудня 2000 року [PERSON] складено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 194 та посвідчений секретарем Виконавчого комітету Василівської сільської ради, відповідно до якого все належне їй рухоме та нерухоме майно заповіла синові [PERSON] 24 січня 2013 року [PERSON] померла. Як свідчать матеріали спадкової справи, 07 лютого 2013 року [PERSON] звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] 07 лютого 2014 року [PERSON] подано до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 07 лютого 2014 року державний нотаріус Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6,640 га, кадастровий номер 1223281000:02:022:0269, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровській області та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства в розмірі 14196,00 грн. в СВК «Самарський» с. Василівка Новомосковського району Дніпропетровській області, що належали померлій [PERSON] 04 грудня 2015 року [PERSON] складено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 225 та посвідчений секретарем Виконавчого комітету Василівської сільської ради, відповідно до якого все належне йому рухоме та нерухоме майно заповів [PERSON] 01 січня 2016 року [PERSON] помер. Як свідчать матеріали спадкової справи, 05 квітня 2016 року позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] 01 листопада 2016 року позивачем подано до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 01 листопада 2016 року державний нотаріус Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,266 га, кадастровий номер 1223281000:03:002:0006, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га та кадастровий номер 1223281000:03:002:0061, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Василівка Новомосковського району Дніпропетровської області по вул. Набережна, 6. 13 листопада 2016 року державний нотаріус Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6,6400 га: кадастровий номер 1223281000:02:022:0269, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території с. Василівка Новомосковського району Дніпропетровської області, що належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВТР № 269179, виданого 07 лютого 2014 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за р.№2-237. Листом нотаріуса № 2223/02-14 від 01 листопада 2016 року позивачу повідомлено про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 6, розташований в с. Василівка Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Набережна, оскільки позивачем не надано документ, що посвідчує право власності спадкодавця на означений житловий будинок та згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, довідки комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» № 20636/16 від 14 липня 2016 року відомості щодо реєстрації прав власності на спадковий будинок відсутні. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст.ст.1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно абз. 2 п. 3.1 Наказу Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19 березня 2013 року «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно технічного паспорту на житловий будинок № 6, розташований по вул. Набережна в с. Василівка Новомосковського району Дніпропетровської області, виготовленого10 березня 2000 року Новомосковським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», [PERSON] в 1971 році збудовано житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами на земельній ділянці площею 0,25 га, яка в подальшому була передана їй у приватну власність на підставі рішення Василівської сільської ради 16 сесії 21 скликання від 13 серпня 1993 року. В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності [PERSON] за життя нерухомого майна, яке [PERSON] прийняв, але не здійснив державну реєстрацію права власності, враховуючи те, що матеріали спадкових справ свідчать, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на вказане спадкове майно після смерті [PERSON] та відсутність інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, враховуючи своєчасність прийняття спадщини позивачем, відмову нотаріуса через відсутність державної реєстрації права власності та неможливість здійснення такої реєстрації через смерть особи, якою завершено будівництво спадкового майна, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved