Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх сина. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, який є громадянином іншої країни, з жовтня 2012 року з ними не проживає, чим ухиляється від виховання своєї малолітньої дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити його вимоги з викладених у ньому підстав. Пояснила, що місце перебування відповідача невідоме; останній не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про неї та не допомагає дитині матеріально. Відповідач, який був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку передбаченому статтею 74 ЦПК України через оголошення у пресі, в судове засідання не прибув. Враховуючи, що відповідач, який належним чином був повідомлений, не з'явивсь в судове засідання та від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалив заочне рішення, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи. Представник третьої особи в судовому засіданні висловив думку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення позивача і представника третьої особи та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. Сторони є батьками дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 липня 2011 року (а.с. 7). [PERSON] є громадянином Республіки Сербія, що підтверджується паспортом [NUMBER] на його ім'я (а.с. 16 - 17). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2015 року, яким [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] встановлено, що останній з жовтня 2012 року за вказаною адресою фактично не проживає, спільне господарства з [PERSON] не веде (а.с. 12 - 13). Нормою частини третьої статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Станом на час розгулу справи та постановлення судом рішення, місце проживання і місце перебування відповідача невідоме. Згідно із довідками про склад сім'ї КП «Комбінат комунальних підприємств міста Василькова» від 06.07.2015 року та від 07.05.2015 року № 276, [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 9). Дана обставина також підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17.11.2013 року (а.с. 25). З довідки Васильківського дошкільного навчального закладу № 4 «Сонечко» Васильківської міської ради Київської області від 03 липня 2015 року № 20 вбачається, що дитина [PERSON], 2011 року народження дійсно відвідує вказаний дошкільний навчальний заклад з 12.05.2015 року (а.с. 20). Згідно із характеристикою Васильківського дошкільного навчального закладу № 4 «Сонечко» Васильківської міської ради Київської області від 03 липня 2015 року № 19, [PERSON], 2011 року народження ходить в ІІ молодшу групу «Калинка», його фізіологічний розвиток відповідає віку, емоційно-вольова сфера стабільна, інтелект в нормі, у колективі однолітків активний, не конфліктує, уміє зосереджувати увагу, завжди охайний, вдягнений по сезону, мати завжди цікавиться перебуванням дитини в садочку (а.с. 21). Батько дитини - [PERSON] участі у вихованні сина не бере, не піклується про його здоров'я, фізичний і розумовий розвиток. Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Степаненка В.В. від 08 грудня 2014 року, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення насильства в сім'ї відносно [PERSON], фізичному і психічному здоров'ю якої своїми діями він завдав шкоди (а.с. 11). Крім того, за заявою [PERSON] 21.10.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про отримання нею від [PERSON] легких тілесних ушкоджень, що кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 15). Норми статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Стаття 150 СК України встановлює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до положень статті 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом другим частини першої статті 164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки відповідач не проживає разом із своїм сином, який знаходиться на повному утриманні матері, не відвідує його, не спілкується з ним, не займається його вихованням і піклуванням, не цікавиться життям дитини та не надає будь-якої, у тому числі матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що такою бездіяльністю відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Зазначені обставини знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні. Також, згідно висновку виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області як органу опіки та піклування № 370/0101-16 від 13.07.2015 року, зважаючи на те, що батько самоусунулася від виховання своєї дитини та не виконує передбачених статтею 150 СК України обов'язків щодо неї, на підставі статті 164 СК України орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина (а.с. 22 - 23). Судом не встановлено, що [PERSON] будь-хто та/або яким-небудь чином чинили перешкоди у належному виконанні його батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із вимогами частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved