Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» на її користь 55 745,76 гривень середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 13 грудня 2018 року по 31 січня 2020 року. В позові [PERSON] вказала, що 12 квітня 2017 року її було прийнято на посаду юрисконсульта в ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння», а 02 жовтня 2017 року звільнено за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Проте, на момент звільнення, їй не було виплачено заробітну плату за період із липня 2017 року по жовтень 2017 року в сумі 13 231 грн. 56 коп., у зв`язку з чим позивачем було подано до Ніжинського міськрайонного суду заяву про видачу судового наказу, який 25 червня 2018 року було винесено та стягнуто із державного підприємства «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» на користь [PERSON] вказану суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період з 12.04.2017 року по 02.10.2017 року. Даний судовий наказ перебуває на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Чернігівській області, наявну заборгованість відповідач не погашає, фактично з позивачем на момент звільнення працедавець не розрахувався. Крім того на виконанні перебуває і виконавчий лист по справі № 740/5842/18, в рамках якої з відповідача стягнуто на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 жовтня 2017 року по 12 грудня 2018 року. Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Враховуючи, що відповідачем відзив не подано справа розглянута відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до наступних висновків. Копією трудової книжки підтверджується, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» до 02 жовтня 2017 року(а.с.10). Відповідно до судового наказу від 25 червня 2018 року, з ДП «Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння» стягнуто на користь [PERSON] 13 231,56 гривень нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 12 квітня 2017 року по 02 жовтня 2017 року, а 17 січня 2019 року рішенням Ніжинського міськрайонного суду - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 жовтня 2017 року по 12 грудня 2018 року в сумі 58 908, 64(а.с.13, 15-17). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач вимоги Закону не виконав і в день звільнення не провів повного розрахунку, відомостей про виконання судового наказу від 25 червня 2018 року суду не надано, що свідчить про порушення відповідачем вимог законодавства щодо виплати заробітної плати в день звільнення працівника. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На день розгляду справи відповідачем не подано підтверджень того, що заборгованість по виплаті заробітної плати перед [PERSON] відсутня. Статтею 117 цього Кодексу встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Як вбачається з матеріалів справи, середньоденний заробіток позивача становить - 197,68 гривень. [PERSON] просить стягнути середньоденний заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 13 грудня 2018 року по 31 січня 2020 року, що становить 282 робочих дні, таким чином, виходячи з розрахунку 282(робочих днів) ? 197,68 (сума середньоденного заробітку), до стягнення підлягає 55 745,76 гривень. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 840 гривні 80 копійок у дохід держави.

Outcome: approved