Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем з 31.07.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. В 2015 році рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб з відповідачем було розірвано. 06.02.2017 року відповідач надав нотаріальну заяву-згоду на позбавлення його батьківських прав відносно дитини. 22.03.2017 року органом опіки [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно [PERSON]. У зв'язку з чим просила суд позбавити відповідача батьківських прав, викреслити його з графи «батько» у свідоцтві про народження дитини, змінити прізвище дитини на «[PERSON]», по батькові на «[PERSON]» та випрати помилку в імені дитини з «[PERSON]» на «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача та висновок комісії підтримав, в частині виключення з актового запису про народження дитини, зміни прізвища та виправлення описки просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини та чинного законодавства України. Представник третьої особи - Оболонського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності згідно з чинним законодавством. Крім того зазначив, що ім'я дитині присвоєно згідно заяви матері, де міститься її підпис. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження, серії [NUMBER], від 09.08.2008 року, виданого Відділом РАЦС Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, [PERSON] народився [INFO], батьками записано - [PERSON] та [PERSON]. З 31.07.2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2015 року шлюб між ними було розірвано. Відповідно до Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.03.2017 року № 2349/41/3/103, комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини. Батько дитини з сином не проживає, з 2014 року вихованням та утриманням не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, інтересами, матеріально не допомагає. 06.02.2017 року надав заяву-згоду на позбавлення його батьківських прав. В даній заяві [PERSON] зазначив, що він не заперечує, та дає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON], оскільки він не є біологічним батьком дитини. Проте, доказів того, що він не є біологічним батьком [PERSON] в матеріалах справи відсутні. З матеріалів справи встановлено, що в актовому записі № 624 від 29.03.2005 року складеного Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві на [PERSON], [INFO], відомості про батька [PERSON] були внесені 09.08.2008 року на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва № 2-2972/2008 від 29.05.2008 року про встановлення батьківства. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення від виконання батьківських обов'язків це є відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав проводиться тільки в судовому порядку. При розгляді таких справ необхідним є подання письмового висновку органів опіки і піклування. Згідно із частиною 4 статті 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як було встановлено в суді, та підтверджено відповідними доказами, батько дитини з нею не проживає, її утриманням, вихованням не займається, дитиною не цікавиться, участі в її житті не приймає. Таким чином, враховуючи надані докази, та обміркувавши їх обґрунтованість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, підтвердженні належними та відповідними доказами, відповідають інтересам дитини, та підлягають задоволенню. В частині позовних вимог про виключення (викреслити) з актового запису про народження дитини [PERSON], змінити прізвище і по батькові дитини та виправлення описки в імені дитини суд дійшов наступного. Главою 12 Сімейного кодексу України визначено підстави порядок щодо внесення даних про батьків та їх виключення. Позбавлення батьківських прав батька дитини не розриває біологічного зв'язку між батьком та дитиною. Оскільки по даній справі відсутні підстави для виключення (викреслити) з актового запису про народження дитини [PERSON], суд відмовляє в цій частині позовних вимог. Статтею 148 СК України визначено, щ о у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Згідно ст. 149 СК України у разі, якщо батько змінив своє ім'я, по батькові дитини, яка досягла чотирнадцяти років, змінюється за її згодою. Враховуючи вимоги законодавства України суд в частині зміни прізвища і по батькові дитини відмовляє. Не підлягає задоволенню вимога і про виправлення описки в імені дитини, скільки позивачем не було надано доказів допущення помилки при реєстрації дитини в державних органах. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: partial