Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про поділ спільного сумісного майна подружжя та визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку, зазначаючи, що з 06.05.1992 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03.01.2012 року було розірвано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції за актовим записом № 1. За час шлюбу позивач з відповідачем побудували житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS], а також придбали земельну ділянку, яка виділена для обслуговування вказаного житлового будинку розміром 0,1000 га. Просила поділити спільне сумісне майно подружжя та визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] в рівних частках - по 1-2 ідеальної частки за кожним, а також визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1-2 ідеальної частки земельної ділянки розміром 0,1000 га, яка знаходиться при будинку [ADDRESS] та слугує для обслуговування житлового будинку. Сторони в судове засідання не з»явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач [PERSON] в поданій заяві просила задоволити позовні вимоги, а відповідач [PERSON], в поданій до суду заяві, не заперечив щодо позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 06.05.1992 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого міським відділом ЗАГС Коростень (а.с.12). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області від 03.01.2012 року зроблено актовий запис №1 (а.с.13). [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки розміром 0,1000 га за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 28.12.2002 року (а.с.14) та державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.12.2009 року (а.с.21, 22). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилом, встановленим ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини тачоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 Постанови № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки по [ADDRESS] спільною власністю подружжя та визнання за кожною із сторін права власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки при будинку, суд вважає обґрунтованими, оскільки вказаний житловий будинок та земельна ділянка були придбані за час шлюбу, а тому мають бути визнані спільною сумісною власністю подружжя та поділені між сторонами в рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved