Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивовано тим, що 1 серпня 2009 р. сторони уклали шлюб, мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Сімейне життя не склалось через відсутність взаємопорозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає, що подальші сімейні відносини недоцільні, в зв'язку з чим просить суд шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляду справи за її відсутності, наполягаючи на задоволені позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяви про розгляду справи за його відсутності, погодившись із позовом. Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб сторони уклали шлюб 1 серпня 2009 р. у Комунарському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 452. (а.с. 8) Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 9) У відповідності зі ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якій позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сімейні відносини між позивачем та відповідачем припинені у липні 2015 р., поновити сімейні відносини сторони не намагаються. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу у відповідності зі ст. 105 ч.3 Сімейного кодексу України. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд також приймає до уваги, що сторони мають малолітню дочку, яка проживає з матір'ю, майновий спір між ними відсутній. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд приймає до уваги наступне. Згідно копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] до [PERSON]. (а.с. 9) У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч.3 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що батьки неповнолітньої дитини мешкають окремо, дитина проживає з матір'ю, батько на утримання дитини допомоги не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує положення ст. 183 ч.1 СК України, згідно яким частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, та ст. 182 СК України, згідно яким при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів суд не має можливості, оскільки такий розмір не відповідає матеріальному становищу відповідача. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., а також в дохід держави - судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. за позовом про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial