Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,83 га, кадастровий номер якої [NUMBER] з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту [NUMBER], яка розташована на території Цибулівської сільської ради в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] року помер її свекор [PERSON], який проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] Проживав останній один, а догляд за ним здійснював її чоловік (син померлого) [PERSON] У подальшому [PERSON] безпосередньо приймав участь у похованні батька, а потім користувався його майном. Крім [PERSON], [PERSON] мав ще трьох дочок та двох синів. Але його спадщину прийняли її чоловік та дочка (сестра чоловіка) [PERSON], яка є відповідачем у справі, оскільки останні померли. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, заповіту він не складав. [INFO] помер [PERSON], вона прийняла його спадщину. При цьому у вересні 2017 року дізналася, що після смерті свекра, в управління та володіння спадщиною якого вступив її чоловік та відповідач, залишилася земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] що розташована на території Цибулівської сільської ради. Державний акт на вказану земельну ділянку був виготовлений вже після смерті [PERSON], тож своє право власності на землю він не зареєстрував. За викладених обставин вона вирішила звернутися до суду з даним позовом, оскільки у нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на земельну ділянку вона не може так як земля не зареєстрована за спадкодавцем. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач та її представник у судове засідання також не з'явилися, надали заяви, в яких позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі і просять розглядати справу без їх присутності. Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає повністю, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами справи, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в селі Цибулеве Знам'янського району Кіровоградської області, помер [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки Цибулівської сільської ради, [PERSON] з 1995 року по день смерті проживав та був зареєстрований один в будинку [ADDRESS]. Заповіт від його імені сільською радою не посвідчувався (а.с.13). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася (а.с.39). Разом з цим, судом з'ясовано, що 28 липня 1993 року за р.792 Знам'янською районною державною нотаріальною конторою було посвідчено заповіт [PERSON], яким він заповів своєму синові [PERSON] житловий будинок (а.с. 56). Довідки відділу у Знам'янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 17 жовтня 2017 року свідчить про те, що відповідно до додатку №1 Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], [PERSON] був внесений до списку громадян - членів КСП «Заповіт Леніна» Цибулівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. На його ім'я був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та у наявних книгах реєстрації державних актів на право приватної власності на землю членам колишнього КСП «Заповіт Леніна» Цибулівської сільської ради, є запис про реєстрацію та видачу державного акту на ім'я [PERSON]. Державний акт на земельну ділянку частку (пай) зареєстрований 09 серпня 2002 року за №391, серія [NUMBER] Земельна ділянка площею 3,83 га з кадастровим номером [NUMBER] (а.с. 16,17,18). Також до матеріалів справи долучено копію державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER],згідно з яким [PERSON] у приватну власність передано земельну ділянку площею 3,83 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Цибулівської сільської ради за №623, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 19). Судом з'ясовано, що [PERSON], помер [INFO] року в смт Новоархангельськ Новоархангельського району Кіровоградської області (а.с. 66). Спадкова справа після смерті останнього не заводилася, заповіт не посвідчувався (а.с. 71,72,73-85). Відповідно до довідки Новоархангельської сільської ради, на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований разом зі своєю дружиною за адресою: [ADDRESS] (а.с. 87). За даними Цибулівської сільської ради, [PERSON] дійсно доглядав свого батька [PERSON], який проживав по [ADDRESS] провів його поховання та користувався його майном, всі правовстановлюючі документи на майно покійного знаходилися у нього. Тобто [PERSON] своїми фактичними діями вступив у володіння спадковим майном і розпоряджався ним на власний розсуд. Також спадщину [PERSON], шляхом вступу в управління і володіння майном, крім [PERSON] прийняла відповідач [PERSON] (а.с. 31,89). Відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відсутні (а.с. 93). Про родинний зв'язок між [PERSON] та відповідачем [PERSON] свідчать свідоцтво про народження та шлюб останньої (а.с. 10,11). Про те, що позивач доводилася [PERSON] дружиною, а останній сином [PERSON] свідчать наявні в матеріалах справи свідоцтва про шлюб та народження. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка складається з земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] відмовлено. За правилами ч.1 ст.524,ч.1 ст.548, ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, або ж у цей строк подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а не з дня одержання свідоцтва про право на неї. У відповідності до ст.1216 ЦК України у нині діючій редакції та яка була чинною на момент смерті [PERSON], спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини в силу ст.1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України в редакції, чинній на день видачі державного акту (09 серпня 2002 року), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Нормою статті 126 ЗК України в редакції, чинній на день видачі державного акту встановлено, що документом, який посвідчує право на земельну ділянку, є державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 3 пункту 6 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Юридичне поняття «видача державного акта на землю», що передбачає певну процедуру оформлення права власності та поняття видачі як фізичну передачу цього акту особі, не є тотожними. Відсутність державного акта на землю у спадкодавця за умови підтвердження здійснення юридичної процедури, яка встановлювалася законодавством, зокрема діючою на той час Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, права колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Держкомзему №43 від 04 травня 1999 року, - не може бути підставою для висновку про відсутність у спадкодавця права власності на спірну земельну ділянку. Тим більше, що виготовлений на ім'я спадкодавця [PERSON] державний акт був належним чином зареєстрований у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №486, що підтверджує виникнення у останнього права власності на конкретну земельну ділянку, а не на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на право власності на земельну частку(пай) після оформлення державного акту втрачає свою силу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто реєстрація права власності - це не виникнення самого права, а визнання і підтвердження такого права. Реєстрація права власності є похідною від встановленого факту виникнення, переходу або припинення права. У відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Отже судом встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] у тому числі і земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] розташовану на території Цибулівської сільської ради, яку останній у свою чергу успадкував після смерті свого батька [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав на неї. Позивач позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved