Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача додаткові витрати та аліменти на утримання повнолітньої доньки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON], [INFO], є спільною їх з відповідачем дитиною. На цей час дочка є студенткою контрактної форми навчання ІІІ курсу Запорізького національного технічного університету. Оскільки за перший рік навчання дочки в університеті та за перший семестр другого року навчання нею було сплачено 7934 грн. та 4416 грн. відповідно, а також 3967 грн. за проживання дочки в гуртожитку, на підставі ст.185 СК України просить стягнути з відповідача ? частину сплаченої нею суми, тобто 8158,50 грн. Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, [PERSON], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) до закінчення донькою навчання. Представник позивача в судовому засідання просив задовольнити позов в повному обсязі. Третя особа позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперчував, але зазначив, що допомогу дружині та дитині він систематично надає. Дослідивши наведені у позовній заяві доводи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати. Відповідно дост.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Отже, враховуючи вимоги сімейного законодавства України, [PERSON] повинен брати участь у додаткових витратах на доньку [PERSON], яка навчається у Запорізькому національному технічному університеті на денній формі навчання, та сплачувати аліменти до закінчення нею навчання, але не більше ніж досягнення дитиною 23 років. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що позов в судовому засіданні безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог відповідно до вимог ст.174 ЦПК України. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн. та на користь позивача 551,20 грн.

Outcome: approved