Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 листопада 2006 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що сімейне життя у них з відповідачем не склалося через різні погляди та характери, відсутність взаєморозуміння. З вересня 2018 року вони проживають окремо, сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім'ї позивач вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Спору про розділ спільного майна сторони не мають. У судове засідання позивач не зявилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, після реєстрації розірвання шлюбу просить змінити прізвище на «Сухіна». Відповідач у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізькій області, актовий запис № 1308 (а.с.5). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Судом встановлено, що сторони з вересня 2018 року фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство ними не ведеться, разом вони не проживають. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Ч.1ст.142\~ЦПК України, ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір»\~визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору. Згідно з ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, інша частина судового збору відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved