Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання договору дійсним та визнання права власності, а саме просить суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири №2595/Б від 20.12.1999 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Білгород-Дністровським представництвом Одеської товарної біржі; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не зявилася, в матеріалах справи є її заява, відповідно до якої вона просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 грудня 1999 року згідно договору купівлі-продажу №2595/Б, який зареєстрований Білгород-Дністровським представництвом Одеської товарної біржі, позивачка купила у відповідача квартиру [ADDRESS] за 10 000 грн. з подальшою реєстрацією в КП «Білгород-Дністровське БТІ». В БТІ м. Білгород-Дністровського Одеської області [PERSON] зареєструвала вказану квартиру, де їй був виданий технічний паспорт на квартиру. Таким чином реєстрація договору купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровське БТІ» на придбану квартиру [ADDRESS], реєстраційний запис в реєстровій книзі №116-5265 за реєстровим №2883 за позивачкою, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням та довідкою, наданою КП «Білгород-Дністровське БТІ» вих. №825 від 24.06.2015 року підтверджує виникле у позивачки право власності на зазначену квартиру. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивачка передала відповідачу обумовлену Договором купівлі-продажу грошову суму, а відповідач виписався та звільнив квартиру, після чого [PERSON] вселилась до квартири, де й проживає по теперішній час. Однак, укладений між сторонами договір, в порушення ст.334 ЦК України, не був посвідчений нотаріально, у звязку з чим позивачка позбавлена можливості у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на придбане нерухоме майно на своє імя. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 15 Закону України Про товарну біржу , зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оскільки згода щодо істотних умов між сторонами була досягнута, суд вважає, що укладений 20.12.1999 р. договір купівлі-продажу є дійсним, та є підтвердженням законного набуття права власності позивачкою на придбану квартиру. Правовідносини між сторонами регулюються ст.47 ЦК України в ред. 1963 року. Оскільки кожна із сторін виконала усі зобов'язання за договором купівлі-продажу квартири від 20.12.1999 року, то суд з наведених підстав визнає вказаний договір дійсним та визнає за позивачкою право власності на дану квартиру.

Outcome: approved