Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Знамянського міськрайонного управління юстиції і просить винести рішення, яким зняти арешт, накладений відповідачем на все її нерухоме майно та погасити записи про обтяження нерухомого майна в єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 5260383 від 06.07.2007 року. Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що відповідачем з невідомих підстав накладено арешт на все її нерухоме майно. Про це вона дізналася у березні 2016 року, коли мала намір розпорядитися своїм нерухомим майном і з цього приводу звернулася до нотаріуса. Тоді нотаріус їй повідомив, що арешт на нерухоме майно накладено постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Знамянського міськрайонного управління юстиції, від 03.07.2007 року. Від державного виконавця будь-яких повідомлень чи постанов про накладення арешту на її майно, не отримувала. Вважає, що правові підстави для накладення арешту на її майно відсутні, даний факт порушує її право власності, тому вона вимушена з даним позовом звернутись до суду. Позивач, як і її представник, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини їхньої неявки суду невідомі. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити, справу слухати за своєї відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника, вирішення зазначеного питання відносить на розсуд суду. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно витягу з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, - постановою відділу ДВС Знамянського міськрайонного управління юстиції від 03.07.2007 року, накладено арешт на нерухоме майно [PERSON], шляхом заборони відчуження будь-якого майна (а.с.9). Довідка відділу ДВС Знамянського міськрайонного управління юстиції від 04.04.2016 року свідчить про те, що виконавчі документи щодо будь-яких стягнень з [PERSON], на виконанні у відділі ДВС не перебувають. Отже, правових підстав подальшого арешту нерухомого майна [PERSON] немає. У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного, суд вважає що позов [PERSON] в частині зняття арешту з майна, підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача в частині погашення запису про обтяження нерухомого майна в єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, задоволенню не підлягає, оскільки згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у нині діючій редакції Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав, що відноситься до повноважень державного реєстратора.

Outcome: approved