Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права приватної власності на ? частку житлового будинку в порядку спадкування за законом, яку в подальшому доповнила. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 04 лютого 1987 року. За час шлюбу, на спільні сумісні кошти подружжя, вона з чоловіком придбали житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою : Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Гагаріна,6. Але зазначений житловий будинок був оформлений тільки на її імя на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Синельниківською дер\-жавною нотаріальною конторою за реєстром № 2123 від 23.11.1988 року. 06 липня 2010 року виконавчим комітетом Синельниківської міської ради позивачу надано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, зареєстроване КП «СМБТІ», на вищевказаний житловий будинок взамін зазначеного договору купівлі-продажу. Житловий будинок, розташований за адресою: м.Синельникове, вул.. Гагаріна,6 є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і частки майна дружини та чоловіка є рівними. 26 грудня 2014 року її чоловік - [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою : Дніпропетровсь\-ка область, м.Синельникове, вул.Гагаріна,6. Заповіту чоловік не залишив. Позивач є єдиним спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом, який прийняв спадщину. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла, згідно із ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач звернулася до державного нотаріуса Першої Синельниківської держа\-вної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка. Але нотаріус своєю постановою від 27.07.2015 року відмовив їй у видачі цього свідоцтва, так як вона не надала йому належних документів про виділ частки нерухомого майна спадкодавця з спільної сумісної в спільну часткову власність. Надати нотаріусу вищезазначених документів позивач не може, тому що за життя її чоловіка, його частка у спільному майні подружжя не була виді\-лена і він не отримав свідоцтво про право власності на неї. Частка померлого чоловіка- Астаніна Ю.В. у спільному сумісному майні подружжя ?. У звязку з цим, позивач просить визнати, що частка померлого чоловіка - [PERSON] у спільному сумісному майні подружжя - житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Гагаріна, 6 становить - ?; визнати за нею право приватної власності на ? частку житлового будин\-ку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованого за адресою : Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Гагаріна,6 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка настала 26 грудня 2014 року. Позивач в попереднє судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Доповнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача у попереднє судове засідання не зявилася, однак надала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Проти позовних вимог не заперечує. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія І-КЕ № 476898, 04.02.1987 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після укладення шлюбу : «Астаніни». 26.12.2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 600660. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.07.2010 року, [PERSON] є власником 1/1 частки житлового будинку, розташованого за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.. Гагаріна, 6. Згідно довідки квартального комітету № 16 від22.07.2014 року [PERSON] з 20.01.1989 року по день смерті 26.12.2014 року постійно проживав та був зареєстрований за адресою : [INFO]. Разом з ним на день його смерті проживала і проживає його дружина [PERSON] Постановою державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 27.07.2015 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, що розташований за адресою : Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.. Гагаріна, 6, яка належить померлому [PERSON], оскільки [PERSON] не надала належні документи про належність частки спадкодавцю та виділ частки з спільної сумісної в спільну часткову власність. В матеріалах спадкової справи № 135/2015 до майна померлого 26.12.2014 року [PERSON] міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], померлого 26.12.2014 року. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом ( ч.3 ст.368 ЦК України). Згідно ч.1 ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст..1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пунктом 12 п.п.2,3 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Розглядаючи спори, повязані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, не порушують прав інших осіб, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та ст.ст. 355, 368, 1216, 1217,1220,1221,1226, 1261,1268 ЦК України, ст..60, 70 СК України, Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved