Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання їхньої дитини, малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно, до досягнення сином повноліття, тобто до 09 лютого 2027 року, з моменту звернення до суду, посилаючись на наступне. Відповідач, будучи батьком дитини, кошти на утримання сина не надає, уникає від надання матеріальної допомоги у добровільному порядку, не виконує будь-яких інших обовязків з виховання дитини та догляду за нею, у звязку із чим [PERSON] змушена звернутись до суду із зазначеним позовом. Відповідач в судове засідання не зявився неодноразово та повторно, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд у звязку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Позивач надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути позов за її відсутності, не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 04 жовтня 2008 року. Згідно зі свідоцтвом про народження від 25 лютого 2009 року серії 1-ЖД №171205, у названих сторін 09 лютого 2009 року народилася дитина [PERSON], батьком якого вказаний відповідач [PERSON] Відповідно до заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом із матірю, перебуває на її утриманні. Спору між сторонами про визначення місця проживання дитини судом не встановлено. Відповідач не виконує належним чином свої обовязки щодо надання утримання дитини, що спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого сторона позивача звернулася до суду. При постановленні рішення судом враховані матеріальне становище дитини, її матері; при цьому, задовольняючи позов, суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи відсутність доказів такого, а й можливості щодо його отримання. Суд зобовязаний виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обовязків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має застосувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за змістом якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Під час визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд врахував встановлений законом прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: в розмірі 1531,0 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дитини є обмеженими, дитина потребує додаткових витрат на її утримання. Батьки дитини мають рівні обовязки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. При цьому, за ст. 182 Сімейного кодексу України, судом враховано, що мати дітей здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилом ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги той факт, що сторона позивача не заявляла вимоги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд вважає за можливе стягнути аліменти у частці від доходу відповідача. При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved