Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 18 липня 2008 року між нею та ЗАТ «Сведбанк Інвест» було укладено кредитний договір № 1252-Ф, відповідно до якого банк зобов'язався надати їй споживчий кредит шляхом встановлення ліміту кредитування у розмірі 895000 дол. США. Одержані кошти мають повертатися у валюті кредиту. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», укладено договір факторингу № 15, за яким передано право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором. Її не було повідомлено про відступлення права вимоги. Позивач зазначає, що договір факторингу в частині передачі права вимоги за вказаним кредитним договором має бути визнаний недійсним з наступних підстав. Кредитний договір було укладено з ЗАТ «Сведбанк Інвест» (ідентифікаційний код 21658672). ПАТ «Сведбанк» (ідентифікаційний код 19356840), правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» не був кредитором за кредитним договором, тому не мав права передавати за ним право вимоги. ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не передавав ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», ніяких грошових коштів на підставі договору факторингу, тому договір факторингу не відповідає вимогам ст. 1077 ЦК України. Також товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» передано право недійсної вимоги, оскільки товариству не було передано жодних фінансових документів, що підтверджують надання кредиту позивачу, як позичальнику, тоді як кредитний договір підтверджує лише зобов'язання банку надати кредит позичальнику. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до п. 1.2 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 231 від 03 квітня 2009 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 квітня 2009 року за № 0373/16389 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» до фінансової послуги факторингу віднесено набуття права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників - суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення. Відповідно до підпункту «а» п. 2 ст. 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг договір факторингу означає договір, укладений між однією стороною (позичальником) та іншою стороною (фактором), відповідно до якого постачальник відступає фактору право грошової вимоги. Яке випливає з договорів купівлі-продажу товарів, укладених між постачальником та його покупцями (боржниками), крім договорів купівлі-продажу товарів, придбаних для їх особистого, сімейного або домашнього використання. На підставі викладеного позивач стверджує, що у фактора немає права на придбання права вимоги до фізичної особи, яка не є суб'єктом господарювання, і оспорюваний договір факторингу не відповідає вимогам вказаного розпорядження та Конвенції. Крім того, позивач зазначає, що кредитний договір передбачає обов'язок позивача повертати кредит в іноземній валюті, тому банком було відступлено право вимоги повернення іноземної валюти. За таких обставин ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» для здійснення факторингових операцій, що є валютними, повинно мати генеральну валютну ліцензію НБУ, проте товариство такої ліцензії немає. На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним договір факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 1252-Ф від 18 липня 2008 року, укладеним між ЗАТ «Сведбанк Інвест» та [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що оспорюваний договір факторингу укладений відповідно до вимог чинного законодавства, не порушує права позивача і підстави для визнання його недійсним відсутні. Представник ПАТ «Омега Банк» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності представника банку, своєї позиції з приводу поданого позову не висловив. Заслухавши пояснення представника позивача, представника ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між ЗАТ «Сведбанк Інвест» (ідентифікаційний код 21658672) та [PERSON] укладено кредитний договір № 1252-Ф, відповідно до якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію у доларах США з лімітом заборгованості за кредитною лінією 895000 дол. США з 18 липня 2008 року, загальний закритий ліміт заборгованості за кредитною лінією 1200000 дол. США, строк дії кредитної лінії по 17 липня 2015 року, процентна ставка за користування кредитом 15 % річних, цільове призначення кредиту - споживчі потреби. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Приватне акціонерне товариство «Сведбанк Інвест» (ідентифікаційний код 21658672) припинено, його правонаступником являється Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» (ідентифікаційний код 19356840). Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» (ідентифікаційний код 19356840) є також правонаступником Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (ідентифікаційний код 19356840). 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого являється ПАТ «Омега Банк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, відповідно до якого банку відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації (оригіналів кредитних договорів, додаткових угод до них, оригіналів договорів забезпечення; інших документів, які знаходяться у кредитній справі, за умови їх наявності), а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває право вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти у розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу. Згідно витягу з реєстру заборгованостей боржників від 28 листопада 2012 року за вказаним договором факторингу ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відступлено право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 1252-Ф від 18 липня 2008 року, зокрема право вимоги сплати заборгованості по основній сумі кредиту, по процентам, пені в загальному розмірі 2142586,60 дол. США та 222959,54 грн. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого являється ПАТ «Омега Банк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено також договір про відступлення прав за іпотечними договорами, за яким відступлено право вимоги за іпотечним договором від 18 липня 2008 року, іпотекодавцями за яким є [PERSON] та [PERSON] Відповідно до Акту № 8 від 21 грудня 2012 року прийому-передачі документації за договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року банком ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» передано документи, яким підтверджується дійсність та наявність прав грошової вимоги, в тому числі до боржника [PERSON], а саме: оригінал кредитного договору, додатковий договір до кредитного договору, договір забезпечення; оригінали або копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, рішення судів про стягнення боргу товариству не передавалися. 14 грудня 2012 року [PERSON] ПАТ «Сведбанк» направлено повідомлення про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». В матеріалах справи наявна копія свідоцтва ФК № 357, виданого 16 листопада 2012 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про реєстрацію ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» як фінансової установи, відповідно до якого товариство має право здійснювати такі види фінансових послуг, як факторинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин 1,2,3,5,6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Судом не встановлено наявність визначених законом підстав для визнання оспорюваного договору факторингу недійсним. Договір факторингу укладено з дотримання вимог глави 73 ЦК України, якою врегульовано правовідносини у сфері факторингу. Норми цієї глави не встановлюють обмежень щодо кола осіб, право вимоги до яких може бути передано, та не забороняють передавати право вимоги до фізичної особи. Не передання банком факторові меморіального ордеру чи заяви на видачу готівки на підтвердження видачі позичальнику кредиту не є підставою для визнання договору факторингу недійсним. У разі наявності спору між фактором та боржником (позичальником) щодо розміру заборгованості за кредитним договором, вказаний спір може бути вирішений в окремому порядку. Питання виконання зобов'язань за договором факторингу в частині передачі фактором клієнту грошових коштів не впливає на права позивача та дійсність договору факторингу. Посилання позивача на те, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не має право отримувати від позичальника платежі за кредитним договором в іноземній валюті без генеральної валютної ліцензії НБУ, що тягне за собою недійсність договору факторингу, не ґрунтуються на вимогах закону. На підставі викладеного підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed