Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на ту обставину, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З лютого 2019 року подружжя не проживає разом, спільне господарство не ведуть. Відповідач з моменту припинення шлюбних відносин проживає окремо, матеріальну допомогу на її утримання, як дружини, з якою проживає їх спільна дитина не надає про добровільну сплату аліментів з ним домовитися не вдалося. Вона не має будь-якого доходу, оскільки доглядає за їх дитиною, якій не має ще 3 років. У зв`язку з чим, просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 5000 грн., починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою від 28.05.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому останній позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. Зазначив, що дійсно вони не проживали разом з лютого 2019 року по травень 2019 року, але матеріальну допомогу надавав. На теперішній час проживають разом, дружина та син знаходяться на його повному матеріальному забезпеченні, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з нього аліментів. 09.09.2019 року до суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив, в якій остання зазначила, що факт їх спільного проживання не має жодного значення до справи, оскільки матеріальної допомоги вона не отримує. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2014 року, відповідно до актового запису № 841, складеного Комсомольським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 626 від 06.08.2016 року, складеним Комсомольським районним ум.Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. З довідки №16-13/9918 від 19.07.2019 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно положень ч.ч.ч.1,2,4ст.75СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним,потребує матеріальної допомоги,за умови,що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 77 СК України визначено способи надання утримання одному з подружжя, так утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило,у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Якщо платник аліментів виїжджає на постійне місце проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти можуть бути сплачені наперед за час, визначений домовленістю подружжя, а у разі спору - за рішенням суду. Частиною 1 статті 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч., 2, 4 ст. 84 СК України дружина,з якою проживає дитина,має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи викладене вище, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, матеріальне становище позивача, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трьох річного віку. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 768,40 грн. Позовні вимоги про стягнення витрат на правовому допомогу підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч. 2ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, позивач надав договір про надання професійної правничої допомоги від 18.03.2019 року, укладений між адвокатом Панчук М.О. та [PERSON] , акт приймання-передачі виконаних робіт, детальний розрахунок виконаних робіт, яким вартість робіт оцінено у сумі 1000 грн., та квитанцію №0211 від 27.03.2019 року про сплату вказаної суми. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн., при цьому судом враховано, що вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97). Що стосується витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн., то вони задоволенню не підлягають у звязку з недоведеністю. На підставі викладеного, ст. ст. 75, 77-80,84,109 СК України,

Outcome: partial