Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються на її користь з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача, щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . А також стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається у Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка» щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500.00 гривен з дня подачі позовної заяви і до 30.06.2022 року. Свої вимоги мотивує тим, що діти проживають спільно з нею, та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Втім, її матеріальне становище не дозволяє самостійно утримувати та забезпечувати гідні умови для реалізації їх прав на що потрібні додаткові кошти. Син є студентом вищого навчального закладу, та в зв`язку з чим витрачаються значні кошти на придбання підручників, посібників, канцелярських приналежностей, на проїзд до місця навчання і в зворотному напрямку, тощо З відповідача наразі стягуються аліменти на доньку, яка є неповнолітньою в розмірі 500.00 гривен щомісячно, що є недостатнім для належного її забезпечення. Позивач в судове засідання не прибула, проте подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність, надала згоду на розгляд справи у її відсутність (а.с.25). Відповідач в судове засідання не прибув. Подав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав частково. Не заперечував, що він є батьком дітей, проте зауважив, що він є військовим пенсіонером, отримує виключно пенсію з якої утримуються аліменти на дітей, жодних інших доходів не має. Приватним підприємцем не являється (а.с.28-42). Розглянувши подані документи та матеріали, заяви сторін по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст.ст.3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.180-184, 191 СК України. Відповідно до ст.ст.3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Частиною 2 ст. 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Болградського районного суду Одеської області від 25.07.2011 року по провадження №2/497/680/10 (а.с.5). Позивач та відповідач є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження від 21.04.2001 (а.с.3), [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.11.2006 року (а.с.4). На підставі рішення Болградського районного суду Одеської області по справі 2-679/11 було видано виконавчий лист, що перебуває на виконанні у Болградському районному відділі Державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області відповідно до якого з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] до 08.02.2019 року. Аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] стягуються з відповідача і надалі в твердій грошовій сумі в розмірі 500.00 гривен, починаючі з 08.07.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи наданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ВФВРТГ ДАПДП ДМР Соборний район від 02.11.2018 року за №11049, громадянин [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Довідкою Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» від 14.09.2019 року за №14/02-2269 підтверджується, що [PERSON] є студентом денної форми навчання за держзамовленням/договором і закінчує навчання в університеті 30.06.2022 року (а.с.7). За даними Виконавчого комітету Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 23.07.2019 року за №272, разом з позивачкою проживають її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та перебувають на її повному утриманні, що підтверджується довідкою Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 23.07.2019 року № 272 (а.с.27). Окрім щоденних затрат на утримання повнолітнього сина, позивач несе щомісяця витрати на проїзд до місця навчання і в зворотному напрямку. Сторони не заперечували, що дитина хоча і повноліття, але продовжує навчання та перебуває на утриманні матері, позивача по справі, а також те, що на її утриманні перебуває донька [PERSON] , [INFO] . При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є дієздатною, працездатною людиною. Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 04.07.2019 року відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто має постійне місце реєстрації на Україні (а.с.20). Відповідач є військовим пенсіонером (а.с.31, 32), та отримує пенсію в розмірі 3898.88 гривен, з якої утримуються аліменти на дітей, що вбачається з довідки Сервісного центру Болградського відділу обслуговування громадян, в якій зазначено, що в липні 2019 року відповідач отримав пенсію в розмірі 1949.44 гривен. Твердження позивача про те, що відповідач є приватним підприємцем, та володіє баром «Кабачок» спростовується дослідженими доказами, наданими відповідачем (а.с.35-41). Крім того, відповідач перебуває в другому зареєстрованому шлюбі, тобто має сім`ю, яку потрібно матеріально забезпечувати (а.с.42). Суд приймає до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги частково, та згоден виплачувати аліменти в розмірі дещо меншому ніж просить позивач. А ні позивач, а ні відповідач не надали суду жодних інших документів, окрім тих, що були досліджені судом. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на повнолітню дитину, суд вважає наступне. Положеннями ст. 199 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Так якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Окрім цього положеннями ст.201 СК України регламентовано, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 1 000.00 гривен щомісячно з часу пред`явлення позову до закінчення сином навчання. Щодо збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду (ч.3ст.181 СК України). Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд звертає увагу на зміни в законодавстві України, що набрали чинності 09 липня 2017 року, та які мають на меті покращити захист права дітей на належне утримання (аліменти), що можливо віднести до того іншого випадку, визначеного СК України. Аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, діючи виключно в інтересах неповнолітніх дітей, а також норми Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», яким визначено, що мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років з 01.01.2019 року становить 1013.00 гривен (2 027.00 гривен х 50 %), з 01.07.2019 року - 1059.00 гривен (2 118.00 гривен х 50%), з 01.12.2019 року 1109.00 гривен (2 218.00 гривен х 50%), суд приходить до висновку, що аліменти на дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, є саме тим розміром який може визнаватися необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування частково доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Підсумовуючи все вищезазначене, суд вважає, що є всі підстави для зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, та визначити аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, в силу названих процесуальних вимог закону, з відповідача на користь держави підлягають стягненню 768.40 гривен - судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: partial