Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

позивач звернулася до суду з означеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 25 вересня 2009 року. В період шлюбу у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Відповідач після розірвання шлюбу з позивачем, добровільно не утримує дітей, хоча офіційно працевлаштований та має стабільну заробітну платню, інших дітей не має. Відповідач проживає окремо, ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей, матеріальну допомогу не надає, тому позивач змушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою судді від 29 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. 24 лютого 2020 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 19 липня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Представником відповідача зазначено, що відповідач постійно допомагає дітям, перераховує кошти на рахунок позивача в рахунок аліментів, дарує дітям подарунки, купує необхідні речі, після кожного побачення з дітьми передає ними позивачу кошти на харчування, навчання, лікування, одяг, іграшки. Крім того, відповідач на даний час офіційно не працює та не має постійного заробітку, а також залишився без житла та змушений винаймати собі житло. Також представник відповідача вказує, що на даний час у відповідача відкрито два виконавчих провадження. Тому, на підставі вищевикладеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. При прийнятті рішення, представник відповідача просить взяти до уваги викладені обставини та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. 17 березня 2020 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] [PERSON] , надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що станам на сьогоднішній день позивач переїхала з дітьми на постійне місце мешкання до міста Києва, де вимушена винаймати житло, щомісячно сплачуючи тільки 7000 грн. орендної плати, згідно договору оренди та 2000 грн. комунальних послуг. Молодший син [PERSON] навчається у другому класі середньої загальноосвітньої школи № 93 м. Києва, на харчування якого та заняття в спортивній секції карате, щомісяця витрачається близько 1500 грн., старший син [PERSON] , у 2019 році вступив до військового ліцею ім. Богуна, де наразі навчається. Хоча [PERSON] в ліцеї харчується за рахунок держави, але йому, як і молодшому сину потрібне додаткове посилене харчування, ліки, одяг, на що позивач витрачає виключно свої кошти, адже допомога від батька дітей відсутня. Враховуючи доведені витрати позивача на життя та утримання дітей та те, що позивач є військовослужбовцем, отримує лише грошове забезпечення, представник позивача вважає, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, буде обґрунтованим та справедливим. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача звернувся до суду з заявою в якій просить цивільну справу за позовом [PERSON] , розглянути без нього, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, представник відповідача звернулася до суду з заявою в якій просить цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , розглянути без її участі, позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі - 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду, - не визнає. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2009 року, який заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 19 липня 2019 року, було розірвано. Сторони є батьками дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 9-10). Судом встановлено, не спростовано сторонами, що на момент розгляду справи в суді діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач на даний час є безробітним, не має інших дітей, непрацездатних батьків, є здоровим, визнає позов про стягнення аліментів - частково, що суд ураховує при визначенні розміру аліментів. Діти сторін зважаючи на їх вік, а саме те, що вони є неповнолітніми, відповідно мають незадовільне матеріальне становище. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Доказів на підтвердження домовленості між сторонами щодо способів виконання обов`язку утримувати дітей матеріали справи не містять, матеріалами справи підтверджено, що станом на день розгляду справи діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дітей повинні бути стягнуті аліменти. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного. За ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що діти проживають разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу надає нерегулярно, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182 СК України з відповідача на користь позивача на утримання дітей повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлений 30 жовтня 2019 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів\~у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved