Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За вказаних обставин позивач просила стягувати з відповідача на свою ко-ристь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача на утримання сина, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивач у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог та надала по-яснення в межах заявленого позову. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши всі матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, що 10 грудня 2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-КГ № 079442 (а.с. 2). Відповідно до записів в свідоцтві про народження [PERSON] народився 21 червня 2012 року, його батьком є [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3ст. 181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (алімен-ти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до п.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішен-ням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни його мате-ріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Задовольняючи позов, суд також виходив із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, мораль-ного і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу врахо-вує стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Згідно ч. 2 ст. 182, СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.5 ст. 183 СК України (частина п'ята статті 183 СКУ доповнена згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року), той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд вбачає доведеною ту обставину, що відповідач не виконує свого батьківського обовязку по утриманню сина, тому вимога про стягнення аліментів є правомірною. Виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомі-сяця, але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved