Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - \~ \~ \~ \~стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у сумі 100 127,93 грн. - \~ \~ \~ \~стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2018 року по 30.09.2019 року у сумі 84 533,18 грн. - \~ \~ \~ \~збільшити розмір аліментів визначений рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.03.2007 року та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі . Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 березня 2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі у розмірі ј частини від усіх доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , до досягнення дитиною повноліття. Дитина надалі проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні , відповідач ухиляється від сплати аліментів та має заборгованість по їх сплаті ,яка станом на 31.08.2019 року складає 100127,93 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення по сплаті аліментів у розмірі 84 533,18 грн. та збільшити розмір аліментів стягнутих з відповідача відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.03.2007 року , оскільки розмір аліментів на утримання дитини відповідно до закону змінився, і відповідач не є інвалідом, отримує дохід , а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Ухвалою судді від 11 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено у підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. 02 грудня 2019 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з.явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити. В судове засідання відповідач не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності , проти задоволення позову заперечував , посилаючись на те, що сума яка підлягає стягненню є великою . Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню , з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~Судом встановлено, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 березня 2007 року ,з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходу щомісяця , але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб позивач 05 листопада 2016 року уклала шлюб з [PERSON] у Дзержинському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області. Прізвище після реєстрації шлюбу позивачу присвоєне [PERSON] . Як вбачається з копій витягів з Єдиного державного демографічного реєстру позивач [PERSON] та неповнолітній [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов`язків по утриманню дітей не досягнуто. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач неналежно виконував, покладений на нього статтею 180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, оскільки сплачував стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, у зв`язку з чим має перед позивачем заборгованість по сплаті аліментів станом на 31 серпня 2019 року , у розмірі 100 127,93 грн. , що підтверджується розрахунками державного виконавця , які сторонами у встановленому законом порядку не оспорювалося. Щодо стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. В рамках даної справи заявлені вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів відповідачем не оскаржувалися. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження`у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам станом на 31.08.2019 року в розмірі 100127,93 грн. обчисленої державним виконавцем, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Доказів іншого суду не надано. За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право [PERSON] на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеномуст.194-195 СК України,ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення цієї частини позовних вимог відсутні. Відповідно до ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно дост.20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується. Пленум Верховного Суду України в своїйпостанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз`яснив, що передбаченаст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбаченихст.197СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. У даному випадку необхідно виходити із презумпції вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дитини та прострочила виконання зобов`язання, яка і повинна доказувати протилежне, що [PERSON] не зроблено. Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Згідно наданого позивачкою розрахунку неустойка(пеня) за несплату аліментів за період з 01.06.2018 р. по 30.09.2019 р. складає 84533,18 грн. Зазначений розмір\~пені стягується\~з дати\~виникнення заборгованості\~визначеною державним\~виконавцем та\~до місяця\~в якому\~подано позов\~,\~що відповідає\~правовому висновку\~Верховного Суду\~у складі\~Великої Палати\~від 25\~квітня 2018\~року у\~справі №\~572/1762/15-ц. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.06.2018 р. по 30.09.2019р. у розмірі 84533,18 грн. Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених уст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Отже, на час звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру аліментів 10.101.2019 року та на час розгляду справи мінімальний розмір аліментів на дитину має становити 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що перевищує розмір аліментів, визначених рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 березня 2007 року. Згідно ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд, враховуючи матеріальне становище сторін, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, , вважає , що є підстави для задоволення позовних вимог в частині збільшення стягнення аліментів на утримання неповнолітню дитину , а саме: стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1 /4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку , щомісяця, починаючи з дня набрання відповідним судовим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно ст.430 ЦПК України, рішення суду не підлягає негайному виконанню, оскільки вирішення даного спору не пов`язане зі стягненням аліментів, судом вирішувався спір щодо зміни розміру стягуваних аліментів. При вирішенні питання щодо зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду, змінений розмір аліментів стягується від дня набрання відповідним судовим рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial