Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідачі зареєстровані у належній їй на праві приватної власності квартирі [ADDRESS]. Посилаючись на те, що відповідачі не проживають за місцем своєї реєстрації понад один рік, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Відповідачі, які були повідомлені про місце, день і час розгляду справи належним чином в порядку статті 74 ЦПК України, в судове засідання не прибули. Враховуючи, що від відповідачів, які належним чином були повідомлені і не з'явились в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. На підставі договору дарування квартири від 10 квітня 2014 року позивач є власником частини квартири [ADDRESS], що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.04.2014 року (а.с. 4, 5). КП «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» видано довідку № 510 від 06.08.2015 року про те, що за адресою: [ADDRESS] входять три особи: позивач і відповідачі (а.с. 8). Згідно із даними адресно-довідкового підрозділу територіального підрозділу УДМС України в Київській області від 08.09.2015 року, відповідачі зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 20, 21). Довідкою депутата Васильківської міської ради від 03.09.2015 року підтверджується той факт, що відповідачі понад один рік не проживають за місцем своєї реєстрації (а.с. 18). Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідачі вже понад один рік не проживають в квартирі [ADDRESS], тобто відсутні у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останніх такими, що втратили право користування житлом у якому вони зареєстровані. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З урахуванням того, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі, що не відповідав ставкам судового збору станом на час подання позову, з позивача в дохід держави слід стягнути недоплачену суму судового збору. Згідно із вимогами частини першої статті 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved