Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього на її користь аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Також позивач просила судстягнути аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем з 19 березня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сімейних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають в одному помешканні, але фактично окремо. Дитина знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач добровільно достатніх коштів на її утримання не надає. Її пропозицію щодо домовленості про участь в утриманні дитини останній відхилив без будь-яких пояснень. Самостійно забезпечити належний матеріальний рівень утримання дитини вона не в змозі, тож вирішила звернутися з даним позовом до суду. Крім цього вважає, що відповідно до ч.2 ст. 84 СК України також має право на утримання від чоловіка. Вказала, що [PERSON] працездатний, має задовільний стан здоровя, постійне місце роботи і має можливість забезпечити дитину. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 19 березня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.9). Від спільного життя у них 06 грудня 2017 року народилася дитина - [PERSON], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с.10,18). Згідно з довідкою Богданівської сільської ради від 12 лютого 2018 року сторони разом з сином проживають за однією адресою (а.с. 14). На підтвердження матеріального стану відповідача позивачем до матеріалів справи долучено довідку Знамянського відділення Олександрійської ОДПІ про суми виплачених доходів та утриманих податків у період з 01 січня по 30 вересня 2017 року. Сума доходу за вказаний період до виплати, складає 47036 грн. 32 коп. (а.с. 15). Судом також з'ясовано, що позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Знамянської районної державної адміністрації та отримує допомогу при народженні на дитину [PERSON], у розмірі 860 грн. щомісяця. Допомога призначена по 31 грудня 2020 року (а.с. 16,17). Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й\~ відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). Статтею 84 Сімейного Кодексу України передбачено що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. До того ж, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, що відсутні дані стосовно незадовільного стану здоровя відповідача, а також нестабільне надання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, який знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін,погоджуючись зі способом визначення аліментів у частці, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до її повноліття. А також аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved