Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила суд : усунути їй перешкоди у користуванні 1/4 частиною квартири [ADDRESS] шляхом вселення; зобовязати відповідача надати їй ключі від квартири [ADDRESS]; зобовязати відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні квартирою № 11 будинку № 41 по вул. К.Маркса м. Павлограда; стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що вона є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину на обовязкову частку. Її право власності зареєстровано у КП Павлоградське МБТІ 11.01.2007 року. Власником іншої 3/4 частини квартири є її рідний брат [PERSON] Рішенням Павлоградського міськрайоннного суду від 29 жовтня 2013 року за її позовом до [PERSON] про усунення перешкоду у користуванні власністю встановлено порядок користування спірною квартирою, а саме : виділено [PERSON] у користування житлову кімнату площею 10,9 кв.м. балкон 1,6 кв.м.; виділено [PERSON] в користування житлову кімнату площею 14,6 кв.м. житлову кімнату площею 19,9 кв.м. кладову площею 1,3 кв.м. кладову площею 1,3 кв.м., а всього 37,1 кв.м.; в загальному користуванні співвласників залишити приміщення всього площею всього 27,9 кв.м. Дане рішення набрало законної сили 13 березня 2014 року. Однак з серпня 2006 року і до теперішнього часу відповідач перешкоджає їй у доступі до належної їй 1/4 частини квартири. Своїми діями відповідач завдав їй моральної шкоди, оскільки забороняє їй користуватися своєю батьківщиною, вона протягом 10 років в судах за позовами відповідача повинна доводити своє право володіти часткою спадщини. Моральну шкоду оцінює в 5\~000 грн. В судове засідання відповідач належним чином повідомлений про час дату та місце розгляду справи двічі не зявлявся без поважних причин. На підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Позивач та її представник, кожен окремо підтримали заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Вислухавши позивача її представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі свідоцтва про право на обовязкову частку у спадщині [PERSON] належить 1/4 частина квартири [ADDRESS]. 3/4 частини вказаної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 29 жовтня 2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю позивачу виділено в користування житлову кімнату площею 10,9 кв.м., кладову площею 1,6 кв.м. балкон площею 0,8 кв.м., а всього 13,3 кв.м. відповідно до належної їй ? частини квартири. (а.с. 5,6) Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року залишено без змін. (а.с. 7-9) Як пояснила в судовому засіданні позивач, відповідач перешкоджає їй у доступі належної їй 1/4 частини спірної квартири, вона була вимушена звертатися до Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. 26 лютого 2015 року ДІМ Павлоградського МВ ГУМВС України [PERSON] була розглянута заява [PERSON], по даній заяві проведено перевірку та встановлено, що [PERSON] не пускає [PERSON] в квартиру № 11 будинку № 41 м. Павлограда, поміняв замки від вхідних дверей, ключів від яких у [PERSON] немає. (а.с. 10) Приймаючи рішення по суті заявлених вимог суд керується положеннями статті 41 Конституції України, якою закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України. Частиною 1 ст. 383 ЦК України, та ст. 150 ЖК України передбачені права власника житлового будинку, які передбачають використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч 4, 5 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організації. Враховуючи встановлені судом обставини справи суд вважає що позові вимоги стосовно усунення позивачу перешкод у користування 1/4 частиною спірної квартири шляхом вселення; зобовязання відповідача надати їй ключі від спірної квартири та не чинити перешкоди у користуванні квартирою підлягають задоволенню. Згідно ст. 23 ЦК України, згідно якої, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. \~\~ Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 500 гривень. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди був визначений судом з урахуванням глибини душевних страждань позивача, позбавлення його певних можливостей їх реалізації. Крім того судом був врахований принцип розумності та справедливості. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial