Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 16 січня 2016 року в с. Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області померла [PERSON], яка 14 грудня 1999 року за життя у виконавчому комітеті Новомар'ївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області склала заповіт на імя позивачки та заповіла їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0277836, яка знаходиться в землях КСП «Родіна». Відповідно до розпорядження голови Солонянської районної державної адміністрації від 15 лютого 2002 року за № 120-р [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 8,4352 га, розташовану на території Новомар'ївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі якого було видано Державний акт на право власності на землю серії І-ДП №125122 від 26 липня 2002 року, а підставою його видачі був сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0277836. 20 червня 2017 року позивач звернулася до Криничанської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з невідповідністю заповіту нормам чинного законодавства, оскільки з його змісту неможливо встановити відповідність спадкового майна, у звязку з чим з посиланням на Земельний кодекс України, позивачка змушена звернутися з вказаним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Пояснила, що [PERSON], яка померла, є рідною бабусею позивачки. За життя вона склала заповіт, яким заповіла [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0277836, яка знаходиться в землях КСП «Родіна», а [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на «Остропович». За життя [PERSON] отримала на підставі вказаного сертифікату Державний акт на право приватної власності на землю, а тому вважає, що є підстави для визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за заповітом. Відповідачка [PERSON] та представники відділу у Солонянському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили та відзиву, заперечень, пояснень на позов не надали. Представник третьої особи - Святовасилівська сільська територіальна громада Солонянського району Дніпропетровської області [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи - Криничанська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Ухвалою суду від 30 січня 2018 року витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.71), а ухвалою від 13 березня 2018 року замінено неналежного відповідача - Святовасилівську сільську територіальну громаду Солонянського району Дніпропетровської області на [PERSON] за клопотанням позивача (а.с.207-208). Суд, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши в сукупності докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає\~задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 1218\~ЦК\~України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] 14 грудня 1999 року у виконавчому комітеті Новомар'ївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області склала заповіт на імя [PERSON], яким на випадок своєї смерті заповіла їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0277836, яка знаходиться в землях КСП «Родіна» (а.с.99-100). [PERSON] 03 листопада 2001 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на «Остропович» (а.с.10). 26 липня 2002 року [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0277836 (а.с.12) отримала Державний акт на право власності на землю серії І-ДП №125122 від 26 липня 2002 року (а.с.14), що підтверджується листом відділу у Солонянському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області від 02 серпня 2017 року (а.с.19). Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно листа відділу у Солонянському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області від 02 серпня 2017 року (а.с.19) право приватної власності у [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,4352 га виникло на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0277836 від 20 лютого 1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 178, а земельна ділянка розташована на території Новомар'ївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської, яка увійшла до складу Святовасилівської сільської територіальної громади Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.59-65,180-204). Таким чином сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №0277836 від 20 лютого 1997 року, який зазначений заповідачем в тексті заповіту від 14 грудня 1999 року був підставою для видачі в подальшому, а саме 26 липня 2002 року Державного акта на право власності на землю серії І-ДП №125122, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 204. 16 січня 2016 року в с. Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області померла [PERSON] (а.с.11). Судом було встановлено, що під час складання заповіту у [PERSON] не було Державного акта на земельну ділянку, проте вона в заповіті від 14 грудня 1999 року виклала свою волю щодо розпорядження саме земельною ділянкою, право на яку мала, та оформила його в 2002 році. Тому позивачка має право на спадкування такої земельної ділянки за заповітом. В судовому засіданні також було встановлено, що позивачка 12 липня 2016 року звернулася до Криничанської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом (а.с.96,99-100). Постановою нотаріуса від 20 червня 2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з неможливістю встановити відповідність спадкового майна визначеному в заповіті (а.с.16). Крім позивачки, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] також звернулася [PERSON], яка є відповідачем по справі. Інших осіб, які б зверталися із заявами про прийняття спадщини за заповітом, законом після смерті [PERSON] судом в результаті дослідження копії спадкової справи не встановлено (а.с.78-163). Згідно ст.ст.1216-1218,1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. На підставі наведеного суд вважає, що позивачка має право на земельну ділянку площею 8,4352 га, розташовану на території Новомар'ївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, що належала на праві приватної власності, померлій 16 січня 2016 року [PERSON] в порядку спадкування за заповітом від 14 грудня 1999 року, посвідченим у виконавчому комітеті Новомар'ївської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області за №89 (а.с.13). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позову судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved