Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що з 1997 року [PERSON] проживала спільно з [PERSON], перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, була пов'язана з ним спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, спільний бюджет. Оскільки [PERSON] був у похилому віці, постійно хворів та перебував у безпорадному стані, [PERSON] протягом тривалого часу опікувалася за останнім, матеріально йому допомагала, навідувала у лікарнях, готувала для нього їжу та допомагала іншим чином. Втім, відповідач [PERSON], достовірно знаючи про перебування [PERSON] у безпорадному стані, ухилялася від надання будь-якої допомоги батьку. [INFO] року [PERSON] помер, [PERSON] разом з іншими родичами брала участь у витратах та організації поховання померлого. Приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON], так як [PERSON] не перебувала з померлим в зареєстрованому шлюбі, а тому не має права спадкувати після його смерті. Відповідач [PERSON] є донькою [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги. Позивач вважає, що її права не визнані та порушені, а тому просить суд встановити факт проживання [PERSON], [INFO], однією сім'єю з [PERSON], [INFO], в період з 1997 року по [INFO] року; усунути [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Ухвалою суду від 06.12.2017 року вказаний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 13.12.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. Представники відповідача [PERSON] та адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову та в обґрунтування своїх заперечень зазначили, що [PERSON], як дочка спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом, а тому навіть якщо буде встановлено, що позивач належить до 4-ої черги спадкування, то права на спадкування у неї не виникає, оскільки мається спадкоємець першої черги, яка прийняла спадщину. Крім того, відсутні законні підстави для усунення [PERSON] від спадкування, передбачені ч. 3 та ч. 5 ст. 1224 ЦК України, у зв'язку з ухиленням повнолітніх дітей від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, так як батько відповідача [PERSON] не перебував у безпорадному стані, не страждав на тяжке захворювання (не був інвалідом та не потребував сторонньої допомоги), не потребував і жодного разу не звертався за будь-якою допомогою до доньки, а навпаки працював до 2013 року, займався бджільництвом, вів активний спосіб життя. Тому позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити. Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Бирченко Л.Л., повідомлена належним про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за заявою [PERSON] після смерті [PERSON] була обумовлена відсутністю документів, підтверджуючих шлюбні відносини. Надала копію спадкової справи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є рідним братом [PERSON] та коли брат помер, зателефонувала невістка [PERSON], яка проживала разом з ним тривалий час та вони допомагали його поховати. [PERSON] [PERSON] мешкає більше 10 років в Америці та з батьком не спілкувалася. У брата було хворе серце, останніх п»ять років на роботу він не ходив, ледве пересувався, у нього є медична довідка, що брат помер від серцевого нападу. У селі у нього булл пасіка, на неї працювали інші люди, до 2014 року продавав мед на ринку. Проживав у м. Суми, але до них приїздив у с. Стецьківку. Він, як рідний брат не подавав заяву про прийняття спадщини, у брата була цивільна дружина [PERSON], яка є спадкоємицею. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON], це рідний брат її чоловіка та він мешкав в м. Суми. Його донька [PERSON] не спілкувалася з батьком після розірвання їх шлюбу, а згодом виїхала на постійне місце проживання до Америці. [PERSON] помер у грудні 2016 року він серцевого нападу, інвалідом він не був, але часто скаржився на болі у серці та приймав відповідні ліки. Останні роки він не працював, проживав за рахунок городів та допомагала [PERSON], яка мешкала разом з ним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є його рідним братом, який помер у грудні 2016 року в м. Суми. Після розірвання шлюбу з колишньою дружиною [PERSON], брат почав зловживати спиртними напоями та тяжко хворів. З 1997 року по [INFO] року [PERSON] проживала разом з [PERSON], була присутня на всіх святах родини. До пенсії брат декілька років не працював, але приїздив до них в с. Стецьківку з [PERSON]. [PERSON] не спілкувалася з батьком, ніякої допомоги йому не надавала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] їх не відома, [PERSON] знає тривалий час, останні декілька років він торгував медом на Курському ринку, з його слів їй відомо, що у нього двокімнатна квартира у курському мікрорайону в м. Суми. Про те, що він проживає з жінкою він не повідомляв. Безпорадного стану у нього не було, допомоги він не потребував, вона не може охарактеризувати його з поганого боку. Свідок [PERSON], суду пояснила, що [PERSON], з 1975 проживав у с Стецьківка, а в подальшому переїхав у м. Сумі, але часто заходив до неї коли йшов до братів, гарно про дочку [PERSON] відзивався. В грудні 2016 року [PERSON] помер, а до своєї смерті торгував на Курському ринку медом,. Вона його бачила за півтора місяці до його смерті, на стан здоров»я він не скаржився, та помер несподівано. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є колишньою дружиною [PERSON], в шлюбі вони перебували з 1979 року по 2004 рік, та зазначила, що [PERSON] був працездатним, працював на виробництві в ВАТ «Центроліт», пішов на пенсію за віком; до самої смерті займався бджільництвом та здійснював продаж меду на Курському ринку; зловживав спиртними напоями; балотувався на посаду голови сільської ради; інвалідом не був та за станом здоров'я не потребував стороннього догляду. Також пояснила, що у [PERSON] були не прості відносини з донькою, коштів він у неї ніколи не просив; знав, що має онука. Після розірвання шлюбу в основному мешкав сам, періодично з ним проживала [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року, у віці 61 рік, помер [PERSON], [INFO], причина смерті: атеросклеротична хвороба серця, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого Ковпаківським районним у м. Суми ВДРАЦС ГТУЮ у Сумській області від 19.12.2016 року, та лікарським свідоцтвом про смерть №764 від 17.12.2016 року (а.с.24,29,44). Згідно Довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №14.01-12/5258 від 23.10.2017 року, [PERSON], [INFO], був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], в період з 27.01.2011 року по день смерті [INFO] року, що також підтверджується Довідкою КП «Сумижилкомсервіс» СМР №590 від 15.03.2017 року (а.с.11,48). З'ясовано, що [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.47). 15.03.2017 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бирченко Л.Л. з заявою про прийняття спадщини за законом як спадкоємець першої черги після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.42). Листом приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бирченко Л.Л. №61/02-14 від 28.09.2017 року, повідомлено [PERSON] про заведення спадкової справи після померлого [INFO] року [PERSON] за заявою дочки померлого - [PERSON]; зазначено, що [PERSON], як дружина померлого, прийняла спадщину після померлого чоловіка шляхом сумісного проживання з померлим на день його смерті; запропоновано звернутись до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.59). Згідно відповіді приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Бирченко Л.Л. №71/01-16 від 24.11.2017 року, наданого на звернення [PERSON] від 24.11.2017 року з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом, останній відмовлено у видачі свідоцтва, у зв'язку з відсутністю подружніх стосунків з померлим (а.с.60). Між сторонами виникли цивільно-правові відносини спадкового права, що регулюються Цивільним та Сімейним кодексами України. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER], 02.03.2004 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за №17 (а.с.27). Також факт перебування [PERSON] в зареєстрованому шлюбі в період з 1979 року по 2004 рік підтверджується показами свідка [PERSON] Враховуючи вищевикладене, вивчивши додані до справи документи та пояснення свідків, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої вимоги щодо встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] в період з 1997 року по [INFO] року, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, крім того, до 2004 року [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю. Щодо вирішення питання про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно положень ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеної в ухвалі від 15.05.2017 року по справі №440/16/16-ц, суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Сумській міській клінічній лікарні №1 та №4, в різний період часу з 2006 року по 2007 рік, у зв'язку зі скаргами на серце, що підтверджується довідками та виписками з лікувальних закладів (а.с.101-106,138-139), однак інші докази про лікування спадкодавця відсутні, фізично безпомічним його стан назвати не можна. Згідно Довідки Правління СМОГ АТ «Будівельник», [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, на момент смерті був членом АТ «Будівельник», йому було виділено земельну ділянку, площею 48 кв.м., на якій він побудував гараж (а.с.94). Таким чином, в судовому засіданні позивачем не було надано жодних належних та беззаперечних доказів на підтвердження перебування спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою чи каліцтвом, внаслідок чого останній не міг забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду та піклування, та свідомого невиконання [PERSON] свого обов'язку щодо надання допомоги батьку, який її потребував, а навпаки було з'ясовано, що [PERSON] на момент смерті був членом АТ «Будівельник», отримував пенсію за віком, займався бджільництвом та балотувався на посаду голови сільської ради, що спростовує твердження [PERSON] За таких обставин, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed