Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, який в подальшому уточнила. В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона 25.02.1956 року одружилася із своїм чоловіком - [PERSON]. Від шлюбу вони мали двох дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Сама позивач перебуває на пенсії за віком з 2005 року. 19.12.2013 року [PERSON] помер. Як до, так і після смерті її чоловіка, батька її дітей, її донька - [PERSON] постійно здійснювала та у теперішній час продовжує здійснювати її повне утримання та несе певні витрати, як це передбачено ст.ст.202,203 СК України. Проте, після смерті батька - [PERSON], із грудня 2013 року син позивачки - [PERSON] відмовляється її утримувати, не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги. Через порівняно невелику пенсію та відсутність інших доходів, з урахуванням важких хронічних хвороб, що викликає значні витрати на ліки та інші медичні препарати, медичні засоби, продукти харчування та інше, позивач потребує піклування своїх дітей. Однак нажаль, її син - [PERSON] не виконує свої обовязки, прямо передбачені ст.ст. 202, 203 СК України. У теперішній час позивач має вельми похилий вік (84 роки), мешкає сама, отримує невелику пенсію в розмірі 1291 грн. на місяць, страждає численними важкими хронічними захворюваннями (гіпертонією та ін.), і тому є необхідність покриття її додаткових витрат на її утримання та лікування у якості щомісячних аліментних платежів. Так, означені витрати складаються із придбання ліків, багатовартісних медичних засобів, продуктів харчування та іншого. Зокрема, середні приблизні витрати на харчування та ліки складають 2000 грн., щомісяця. Також додаткові витрати на придбання медичних засобів складає приблизно 500 грн. на місяць. Поряд із цим, відповідач має працездатний вік, отримує певні доходи, до того ж, нещодавно за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.05.2015 року по справі № 191/5503/14-ц отримав у власність у порядку спадкування за заповітом право власності на 5/24 частин житлового будинку з господарськими будівлями та на 5/24 частин земельної ділянки площею 0,1400 га, кадастровий № 1224856200:02:003:0102, що розташовані за адресою : смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, вул. Красногвардійська, 5, що відноситься до складу спадкового майна у спадщині, яка відкрилася 19 грудня 2013 року після смерті його батька [PERSON]. Таким чином, доходи та майновий стан відповідача дозволяють брати участь у її утриманні на загальних засадах, згідно вимог ст.ст. 202, 203 СК України. Оскільки відповідач, окрім постійних сум заробітної плати має ще й достатній майновий стан, зважаючи на його небажання утримувати позивача, а також негативну поведінку, направлену на можливе ухилення від своїх аліментних обовязків через приховування доходів, зменшення їх офіційної частини та інше, з метою належного та повного захисту її законних інтересів, вважає необхідним визначити розмір аліментних платежів саме у твердій грошовій сумі. Також позивач зазначила, що 11.11.2015 року нею внаслідок хвороби зору було здійснено придбання інтраокулярної линзи із витратними матеріалами на суму 6600 грн.. А це, у відповідності до ст. 203 СК України є додатковими витратами, в яких відповідач повинен також брати участь. Оскільки позивач після смерті чоловіка ( з грудня 2013 року ) неодноразово зверталася до відповідача за матеріальною допомогою, однак від надання такої допомоги він відмовлявся, до теперішнього часу взагалі не бере участі в її утриманні та витратах на лікування, то вважає заявити позовні вимоги саме із грудня 2013 року. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1700,00 грн. на місяць, починаючи стягнення 19.12.2013 року, а також стягнути суму в розмір 6600 грн. у якості документально підтверджених додаткових витрат на утримання непрацездатної матері. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Також пояснив, що просить стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері [PERSON] з 19.12.2013 року, оскільки 19.12.2013 року настала смерть батька відповідача і з цього часу відповідач відмовився від утримання матері. В 5/24 частині будинку, розташованого за адресою : Синельниківський район, с. Славгород, вул. Красногвардійська,5, проживає позивач, до неї приїжджає донька, яка повністю приймає участь у догляді за матірю, матеріальних витратах ( закупка медичних ліків, медичних засобів, продуктів харчування, господарські потреби ). Операція по зору була зроблена [PERSON] за призначенням лікаря. Право власності на 2/24 частини житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою, було оформлено за позивачем після смерті її чоловіка. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач не надала жодного доказу про те, що їй потрібні кошти на лікування. Вона має пенсію, не є інвалідом, не потребує стороннього догляду. Відповідач є працездатним, офіційно працює, свого власного житла не має, проживає з дружиною. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з позивачем є сусідами з 1990 року. Позивач скаржилася їй на свого сина ( відповідача по справі ), що він після смерті чоловіка не надає їй ніякої допомоги. До позивача кожного тижня приїжджає її донька [PERSON], онук, яка допомагає матері, привозить ліки, продукти харчування. Відповідача останній раз бачила на похоронах його батька в грудні 2013 року. Позивач сама проживає в будинку. У позивача високий тиск, вона робила операцію на оці. Хворіла позивач ще до смерті свого чоловіка, а проблеми з зором у неї почалися після смерті чоловіка. Зі слів доньки [PERSON], їй відомо, що вона возила [PERSON] до лікаря і той призначив їй операцію на одному оці, витрати вона понесла приблизно до 10000 грн. Пенсії не вистачає на ліки та харчування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою [PERSON]. Вона надає матеріальну допомогу матері, допомагає по господарству. За свої кошти купує матері ліки, продукти харчування, одяг. До матері вона приїжджає зі своїми синами. Мати їй скаржилася, що після смерті батька, відповідач не надавав допомогу. Вона допомогла матері зробити операцію, яка була проведена за рекомендацією лікаря в державній клініці в м. Запоріжжя (3-я лікарня). Майже кожні вихідні вона приїжджає до матері, підтримує з нею телефонний звязок, цікавиться її здоровям. У матері є домашнє господарство. Також по господарству допомагає сусідка. Мати інвалідності не має, з доходів отримує лише пенсію, якої не вистачає на ліки, продукти харчування. Вона додає свої кошти, ліки купує раз на місяць. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 1966 року є з позивачем сусідами. З [PERSON] він спілкується майже кожного дня, вона завжди скаржиться на те, що її син після смерті чоловіка не допомагає їй. До неї приїжджає лише донька, онуки, які їй допомагають. Вона завжди скаржиться на стан свого здоровя. Казала, що буде робити операцію на оці, що донька домовилася та буде допомагати їй в проведенні операції. Також свідок зазначив, що часто на вихідні бачить доньку позивачки та онуків, які приїжджають до неї. Позивач сильно переживає за сина, за те, що він не приїжджає до неї. Їй також допомагають сусіди. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач є його бабусею. До неї він приїжджає майже кожні вихідні, провідати її, допомогти матеріально та по домашньому господарству. Бабуся скаржилася йому, що її рідний син [PERSON] після смерті діда до неї не приїжджає, ніяк не допомагає. Стан здоровя бабусі поганий, постійно підвищується тиск, вона перебуває на обліку у лікаря. Він зі своєю матірю завжди допомагає бабусі. Бабуся робила операцію на оці, так як це було рекомендовано лікарем, зір її погіршився. В проведенні операції він з матірю допомагали. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов такого висновку. Згідно ч.1 ст.202 Сімейного Кодексу України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатність встановлюється медичною комісією. Непрацездатними визнаються особи, що досягли пенсійного віку (чоловіки - 60 років, жінки - 55 років) та інваліди I, II та III груп. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого КЗ «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Вільненської районної ради [PERSON] з січня 2016 року перебуває на «Д» обліку, приймає амбулаторне лікування постійно. З довідки Синельниківського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області № 1305 від 14.07.2016 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в ПФУ та отримує пенсію за віком при повному стажі. За період з січня 2015 року по червень 2016 року [PERSON] отримала пенсії на загальну суму 24820,14 грн.. Згідно виписного епікризу з історії хвороби № [NUMBER] «Міська клінічна лікарня № 3» [PERSON] було проведено оперативне лікування : ФЕК + ІОЛ на ОС ( 12.11.2015 року) та рекомендовано лікування у окуліста за місцем мешкання. Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду від 11.06.2015 року [PERSON] отримала у власність 12/24 та 2/24 частки житлового будинку № 5 по вул.. Красногвардійська в смт. Славгород Синельниківського району Дніпропетровської області, та відповіді частки земельної ділянки за цією ж адресою. Відповідно до довідки Вільнянського районного центру зайнятості № 1916 від 29.07.2016 року [PERSON] зареєстрований як безробітний в Вільнянському РЦЗ з 14.03.2016 року. Його дохід за період з 14.03.2016 року по 30.06.2016 року становить 15598,88 грн. З довідки № 251 від 15.02.2016 року, наданої КП «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області» [PERSON], вбачається, що в її квартирі [ADDRESS] зареєстровані : її донька - [PERSON] та її чоловік - [PERSON]. Згідно довідки Управління Пенсійного Фонду України в Вільнянському районі Запорізької області № 678/07 від 07.04.2016 року [PERSON] являється пенсіонером УПФУ і отримує пенсію державного службовця в сумі 4011,13 грн. Статтею 205 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, яка є пенсіонером, має похилий вік 84 роки, щомісячно отримує пенсію, розмір якої та наявні хвороби свідчать про те, що вона потребує матеріальної допомоги, працездатність відповідача, його матеріальне становище, він перебуває на обліку в Вільянському РЦЗ як безробітний та отримує офіційний дохід, наявність на його утриманні дружини, яка щомісячно отримує пенсію державного службовця, та наявність доньки. Також, при визначенні розміру аліментів, суд враховує добровільне надання матеріальної допомоги донькою позивача, що було підтверджено показаннями свідків та самим представником позивача, а також витрати, які позивач несе на своє лікування, що підтверджується копіями квитанцій. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, починаючи з 19.12.2013 року, то суд враховує положення ст. 191 Сімейного Кодексу України, згідно яких аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Так, в ході судового розгляду представником позивача не було надано суду жодного доказу того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача. Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання позивача в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку ( доходу ) відповідача, починаючи стягувати аліменти з дня предявлення позову. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 6600 грн., то суд вважає необхідним в їх задоволенні відмовити з наступних підстав. Так, статтею 203 Сімейного Кодексу України визначено, що д очка, син крім сплати аліментів зобовязані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. З доданих медичних документів, а також з показань свідків, не вбачається, що [PERSON] має тяжку хворобу, їй встановлена група інвалідності, або вона є немічною, а тому доводи позивача щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання непрацездатної матері є безпідставними та належним чином необґрунтованими. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково. Також суд, дотримуючись вимог ч.3 ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави згідно вимог Закону України «Про судовий збір» в редакції від 26.09.2015 року. На підставі викладеного, ст. ст. 191, 202,203,205 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: partial