Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, де просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього судові витрати, а саме: 130 грн. за складання позовної заяви та 114,70 грн. сплаченого судового збору. Позов мотивує тим, що 31 липня 1999 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя, різні характери та інтереси, внаслідок чого в сім'ї постійно виникали конфлікти, непорозуміння та сварки, що призвело до її розпаду. З листопада 2012 року припинили спільне життя, спільного господарства не ведуть та мають окремий бюджет. З часу припинення шлюбних відносин примирення між ними не відбулось, а тому з урахуванням тривалого проміжку часу з моменту фактичного розірвання сімейних відносин та відсутності жодних ознак і обставин примирення за цей час, позивач вважає, що вжиття судом заходів для їх примирення буде недоцільним, сім'ю зберегти не можливо. Позивач просить не надавати строк на примирення. Між ними досягнуто згоди щодо утримання та виховання дітей, діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала заяву про розгляд позову у її відсутність, де вказано, що на позовних вимогах наполягає, майнового спору не мають, про місце проживання дітей вирішили добровільно; крім того зазначила, що з відповідачем проживають окремо з 03.11.2012 року, оскільки він зловживає спиртними напоями та не працює, дітям не допомагає, він намагався примиритись, але вона не погоджується та в разу повторної неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно не явився в судове засідання, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями та його заявою до суду, де він зазначає, що за станом здоров'я не може явитись до суду, доказів в підтвердження поважності причини неявки до суду не надав, суд ухвалив визнати його причину неявки до суду не поважною. Просить не розривати їх шлюб, оскільки дружина шляхом обману забрала дітей та поїхала до своєї матері, захопивши всі грошові кошти, купила там будинок, а потім повідомила його про розлучення. Суд ухвалив постановити провести заочний розгляд справи, оскільки відповідач повторно не явився на розгляд справи, повідомлена ним причина неявки визнана не поважною та постановити заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України з врахуванням того, що позивач не заперечує проти цього. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 липня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO]; сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Спору про поділ майна не мають Згідно позовної заяви подружнє життя сторони припинили з листопада 2012 року, так як вони мають різні погляди на життя, різні характери та інтереси, внаслідок чого в сім'ї постійно виникали конфлікти, непорозуміння та сварки, що призвело до її розпаду. Відповідач не надав до суду письмових заперечень в спростування цих фактів, але подав заяву, де просить не розривати їх шлюб, оскільки дружина шляхом обману забрала дітей та поїхала до своєї матері, захопивши всі грошові кошти, купила там будинок, а потім повідомила його про розлучення. Позивач примирення вважає не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично з листопада 2012 року припинили сімейні стосунки, проживають окремо та як зазначила в своїй заяві позивачка, відповідач намагався примиритись, але вона не бажає примирення, так як він не працює та зловживає спиртними напоями. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивачки. Щодо стягнення на користь позивачки 130 грн. у відшкодування витрат за складання позовної заяви, то суд вважає, що в цій частині вимог необхідно відмовити, оскільки позивачкою подана копія квитанції № 182555 від 28.02.2013 року, а не її оригінал, де зазначено господарюючий суб'єкт - приватний юрист, при цьому не зазначено прізвища даної особи, в найменуванні послуг мається відмітка - за складання позовної заяви та вартість послуги - 130грн., проте доказів про те, який саме приватний юрист має право на зайняття діяльністю щодо надання таких послуг та яке до цього має відношення представник господарюючого суб'єкта А.В. Марченко, а також розрахунку щодо того скільки часу було витрачено на складання даного позову - до суду не надано, а згідно зі ст.84 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця права та в розмірах згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» витрати, пов'язані з правовою допомогою сторони на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не можуть перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею виплати по сплаті судового збору встановленого Законом України «Про судовий збір», що станом на грудень 2013 року складає 229,40 грн.

Outcome: partial