Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та неустойки (пені) по аліментах на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 вересня 2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який розірвано рішенням суду 28.10.2016 року. На підставі рішення Каховського міськрайонного суду від 23.02.2017 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітків (доходів) щомісячно, однак до цього часу вона не отримує аліменти, оскільки відповідач відмовляється їх сплачувати. Станом на 30.06.2017 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів склала 2086.00 грн. Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам на утримання сина [PERSON] у розмірі 2086.00 грн., а також стягнути з нього на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів в період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року в сумі 3775.66 грн. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач до суду не з'явився. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] в родині [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 28.10.2016 року шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7) Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 23.02.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітків (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 24.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Згідно довідки, виданої Каховським МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області про несплату аліментів від 03.07.2017 року за вих.№13.12-31/9829 , [PERSON] дійсно у період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року, згідно виконавчого листа № 658/199/17 року, виданого Каховським міськрайонним судом Херсонської області не отримувала аліменти з [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Конвенції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 22 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого має бути обчислений розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня його виконання, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити її загальну суму. Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року в справі № 6-81цс13, та у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Outcome: approved