Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку, крім позивача, зареєстровано також місце проживання відповідача по справі, який не проживає за вказаною адресою без поважних причин з листопада 2017 року, а існування його реєстрації порушує її права як власника будинку, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідача. Посилаючись на ст.ст.391, 405 ЦК України, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житлом. Ухвалою судді від 05 листопада 2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Крім того, від відповідача не надійшло відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в призначений час в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання, що в 2014 році, з її згоди, в будинку, який належить їй на праві власності, було зареєстровано місце проживання відповідача. Разом з цим, останній в будинку не проживав. Він не являється членом її сім`ї. На даний час його місцезнаходження їй не відомо. Дослідивши у судовому засіданні докази наявні в матеріалах, показання свідка, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що позивач являється власником будинку [ADDRESS] . В даному будинку 30 вересня 2014 року зареєстровано місце проживання відповідача. Останній не являється членом сім`ї позивача, в будинку не проживає з листопада 2017 року. Вказані обставини підтверджуються договору дарування будинку за №1313 від 06.11.2008 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №71902824, що права власності на будинок; актом обстеження за місцем проживання позивача від 20.09.2019 року, показаннями свідка щодо відсутності відповідача у будинку; витягом з домової книги, довідкою Білозерської селищної ради Білозерського району Херсонської області №02-23/2794 від 05.11.2019 року щодо реєстрації місця проживання відповідача. Частиною першою статті 383 ЦК України, визначено що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказане положення закону визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб та будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідач в будинку [ADDRESS] не проживає, інших домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідача у житловому будинку позивача створює останній перешкоди у користуванні та належним їй майном, у зв`язку з чим, вказане порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову в повному обсязі та визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved