Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 01.09.2007 року Нижньотеплівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис № 07. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01.09.2007 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з нею. З відповідачем сумісно не проживають. Сімейне життя сторін не склалося, подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Шлюбні відносини між сторонами припинені у серпні 2014 року, кожен з них живе своїм життям та інтересами. Спорів про місце проживання дитини та поділ майна між сторонами немає. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач наполягає на своїх позовних вимогах, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України, шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що сторони з 01.09.2007 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 047728, виданим 01.09.2007 року Виконавчим комітетом Нижньотеплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис № 07. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД № 185611, виданим 06.07.2010 року Теплівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області. Згідно позовної заяви, неповнолітній син після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю позивачем у справі. Позивач [PERSON] (до шлюбу Старікова) [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити за нею прізвище, отримане після реєстрації шлюбу «Стаднік». Згідно позовної заяви, причиною розірвання шлюбу стало те, що подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, з серпня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. У чинність ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що подружні відносини між сторонами припинені, згідно позовної заяви, подружжя спільно не проживає, шлюб існує формально, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved