overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити стягнення аліментів з відповідача,з твердої грошової суми на 1/3 частини його щомісячного доходу, на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], зі всіх видів заробітку щомісячно від дня подання позовної заяви до повноліття дитини, посилаючись на те, що дитина мешкає з нею та знаходяться на її утриманні,а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, працює, других аліментних зобов'язань не має, не хворіє, та має можливість надавати матеріальну допомогу. У судове засідання позивач надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі та на позові вона наполягає. Відповідач у судове засідання надав заяву в якій просить розглянути справу без його участі та на стягненні аліментів він згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно ксерокопій свідоцтва про народження, виданого 29.09.2003 року Ульяновською сільською радою Гребінківського району, Полтавської області, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Згідно довідки Ульяновською сільською радою Гребінківського району, Полтавської області №234 від 26.06.2014р. на [PERSON], з якої видно, що неповнолітній син - [PERSON] мешкає з позивачем за адресою [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Згідно довідки (а.с.8), що [PERSON] хворіє сколіозом 1-2 стадії. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає, що позов заявлено обгрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позивач утримує неповнолітню дитину, але не в змозі сама забезпечити, відповідач не працює, інших неповнолітніх дітей, крім доньки на утриманні немає, згоден сплачувати 1/3 частини його щомісячного доходу аліментів на утримання дитини, суд вважає визначити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу зі всіх видів заробітку. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 гривня . Відповідно до ст.367 ЦПК Уцкраїни суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS]. ………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………………........................................……………………………………………………………………………………… Відповідно до вимог ст.209 ЦПК України складання повного рішення суду відкласти і проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача зареєструвати його місцепроживання за адресою [ADDRESS]. Зазначає, що за вказаною адресою проживає його батько, [PERSON], який тривалий час працював у ТзОВ «Львівавтокомплектація» та якому було надано в користування житло, та позивач. Оскільки відповідач відмовляється провести реєстрацію місця проживання позивача разом з батьком, просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання явки повноважного представника не забезпечив. Третя особа - [PERSON] просив позов задовольнити. Відповідно до частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS]. З договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 23 липня 2012 року, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація» та [PERSON], вбачається, що [PERSON] є наймачем приміщення [ADDRESS]. Як вбачається з акту фактичного проживання від 23.12.2014 року, [PERSON] разом з сином проживає в гуртожитку по [ADDRESS]. Відповідно до частини першої статті 64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до вимог частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Таким чином, законом встановлено обов'язок особи зареєструвати своє місце проживання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про зобов'язання ТзОВ «Львівавтокомплектація» провести реєстрацію його місця проживання за адресою: [ADDRESS] є підставними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача зареєструвати його місцепроживання за адресою м. Львів, вул. Наукова, 16, кв. 901,902. Зазначає, що за вказаною адресою проживає його батько, [PERSON], який тривалий час працював у ТзОВ «Львівавтокомплектація» та якому було надано в користування житло, та позивач. Оскільки відповідач відмовляється провести реєстрацію місця проживання позивача разом з батьком, просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання явки повноважного представника не забезпечив. Третя особа [PERSON] просив позов задовольнити. Відповідно до частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [INFO], кв. 901,902. З договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 23 липня 2012 року, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація» та [PERSON], вбачається, що [PERSON] є наймачем приміщення №901, 902 в гуртожитку по вул. Науковій, 16 у місті Львові. Як вбачається з акту фактичного проживання від 23.12.2014 року, [PERSON] разом з сином проживає в гуртожитку по вулиці Науковій, 16 у м. Львові, кімнати №901,902. Відповідно до частини першої статті 64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до вимог частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Таким чином, законом встановлено обовязок особи зареєструвати своє місце проживання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про зобовязання ТзОВ «Львівавтокомплектація» провести реєстрацію його місця проживання за адресою: [INFO]/902 є підставними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідача зареєструвати його місцепроживання за адресою м. Львів, вул. Наукова, 16, кв. 901,902. При розгляді справи суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 209 ч.3 ЦПК України відкласти складання повного тексту рішення суду на 5 днів з дня закінчення розгляду справи, проголосивши вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог розірвати шлюб між нею і відповідачем, визначити місце проживання дитини з матір'ю та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Пояснила, що причиною розпаду сім'ї стало захоплення чоловіка гральними автоматами. Відповідач став витрачати всі кошти на гру, в иносити з дому та продавати речі, вона була змушена позичати гроші, щоб прогодувати сім'ю. 8 серпня 2016 року відповідач залишив сім'ю і з того часу спільно не проживають, спроб до примирення не робили. Наміру поновлювати спільне сімейне життя з відповідачем не має. Донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав повністю та пояснив, що також не бачить сенсу у збереженні сім'ї. Не заперечує проти розміру аліментів, який не буде для нього обтяжливим. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 9 жовтня 2011 року Квасилівською селищною радою Рівненського району Рівненської області, що підтверджеється свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 070766. Сторони тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Наміру поновлювати спільне сімейне життя сторони не мають і примиритися не бажають. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому збереження шлюбу є недоцільним. Від подружнього життя сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач записаний батьком. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч.1 ст.184 СК України ). Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За правилами ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати на оплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу та на користь держави судовий збір з позовної вимоги про стягнення аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить надати додатковий строк, терміном - 2 місяці , для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 10.06.2015 року. Пропустила строки звернення до нотаріальної контори , так як на момент смерті матері було загублено її свідоцтво про народження. І тільки 25.10.2016 року повторно отримала свідоцтво про народження. Позивач та представник відповідача у судове засідання не зявилися, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності, представник відповідача - про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. А тому, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.8, 9) позивач є донькою [PERSON], яка померла 10.06.2015 року (а.с.7). На користь позивача від імені [PERSON] було посвідчено заповіт 14.03.1997 року державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 553 про заповідання всього належного на день смерті майна, (а.с.40). Спадкове майно складається з житлового будинку з погосподарськими спорудами, що знаходиться в сел. Олександрівка по вул. Дзержинського, 52 а, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 541, за яким після смерті [PERSON] спадкоємцем житлового будинку з погосподарськими спорудами, що знаходиться в сел. Олександрівка по вул. Дзержинського, 52 а, є його дружина [PERSON] (а.с.11). На запит позивача приватний нотаріус [PERSON] листом (а.с.10) відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з пропуском строків звернення до нотаріальної контори. Згідно витягів з Спадкових реєстрів (а.с.27-34) спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, був зареєстрований від її імені заповіт, посвідчений 14.03.1997 року Олександрівською державною нотаріальною конторою за реєстром № 553. Згідно домової книги по вул. Дзержинського, 52 а в сел. Олександрівка та довідки Олександрівської селищної ради (а.с.35-38,39) [PERSON] була зареєстрована та проживала [INFO] а в сел. Олександрівка з 22.01.1975 року по день смерті 10.06.2015 року - проживала одиноко . Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до спадкових правовідносин та вважає за необхідне керуватися главою 87 ЦК України Здійснення права на спадкування . Згідно ст.1272 ч.3 ЦК України - за позовом спадкоємця , який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини , суд може визначити додатковий термін для подання заяви про прийняття спадку. Так як позивач є належним спадкоємцем за заповітом , пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин ,оскільки своєчасно не звернулася з заявою про прийняття спадку по причині втрати свідоцтва про народження, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на виїзд за межі України сина - [PERSON] , за кордон до Грузії, Туреччини, Росії, Єгипту, Болгарії, Ізраїлю, Йорданії, Таїланду, Японії, Китаю, Чорногорії, країн Шенгенської угоди Європейського союзу без згоди батька [PERSON] в період з дня набрання рішення законної сили та до досягнення [PERSON] 16 річного віку, тобто до [INFO] , а також дозволити їй оформлювати документи для тимчасового виїзду без супроводу батька малолітнього сина. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , від якого мають спільного сина [PERSON] . Зазначила, що після розірвання шлюбу син проживає із нею, вона самостійно несе усі витрати по утриманню сина, відповідач не спілкується з дитиною, участі у житті сина не приймає. Позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок сина за кордоном в різних країнах для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану його здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку. Оскільки відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон, ухиляється від зустрічі з нею, просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України сина за кордон без дозволу та супроводу батька на строк до досягнення сином 16 років. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до довідки від 19.10.2021 року на офіційному веб-сайті Київського районного суду розміщено повідомлення про виклик [PERSON] , оскільки відомості щодо місця його реєстрації відсутні. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON] за межі України без згоди та супроводу батька [PERSON] на період з 01.10.2019 р. по 20.10.2019 р. до Туреччини. Свої вимоги мотивує слідуючим. В 2007 р. вона уклала шлюб з відповідачем. 10.01.2012 р. шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] ,2008 р.н. Дитина знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач участі у вихованні сина не приймає. З дитиною не спілкується та не відвідує. На сьогоднішній день в неї зявилася можливість відпочити з дитиною в Туреччині. Тому вона має намір разом з дитиною в період з 01.10.2019 р. по 20.10.2019 р. тимчасово виїхати за кордон з метою оздоровлення. Отримання нових вражень та розвитку дитини. Однак відповідач в добровільному порядку відмовляється в наданні такої згоди та перешкоджає їй у здійсненні заходів по оздоровленню дитини, свою відмову у наданні дозволу нічим не мотивує. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила задовольнити. Надала пояснення анологічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного В 2007 р. сторони уклали шлюб. 10.01.2012 р. шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] ,2008 р.н. Дитина знаходиться повністю на утриманні матері. Відповідач участі у вихованні сина не приймає. З дитиною не спілкується та не відвідує. На сьогоднішній день в позивача з`явилася можливість відпочити з дитиною в Туреччині. Тому вона має намір разом з дитиною в період з 01.10.2019 р. по 20.10.2019 р. тимчасово виїхати за кордон з метою оздоровлення. Отримання нових вражень та розвитку дитини. Однак відповідач в добровільному порядку відмовляється в наданні такої згоди та перешкоджає їй у здійсненні заходів по оздоровленню дитини, свою відмову у наданні дозволу нічим не мотивує. Відповідно до ч.7 ст.6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими нормативно-правовими актами. Згідно із ст.ст.150, 155 ч.1 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян «країни» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних рпедставників бітьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Оскільки дитина не може бути розлучена з матірь`ю, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] , [PERSON] за межі України без дозволу та супроводу батька [PERSON] . Свої вимоги мотивує слідуючим. З грудня 2001 р. по 02.12.2010 р. вона перебувала в шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає. Після анексії Криму Російською Федерацією вона з дітьми змушена була виїхати з місця свого постійного проживання та оселитися в смт. Каланчак Херсонської області. З того часу з колишнім чоловіком та батьком жодних стосунків не підтримують, оскільки той залишився проживати в АР Крим. Вона має намір повести дітей за кордон на відпочином, але без згоди батька цього зробити не маю можливості. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила задовольнити. Надала пояснення анологічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, (оголошенням, розміщеним на офіційному веб сайті судової влади України), причину своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного Сторони з грудня 2001 р. по 02.12.2010 р. перебували в шлюбі. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає. Після анексії Криму Російською Федерацією позивач з дітьми змушена була виїхати з місця свого постійного проживання та оселитися в смт. Каланчак Херсонської області. З того часу з колишнім чоловіком та батьком жодних стосунків не підтримують, оскільки той залишився проживати в АР Крим. Позивач має намір повести дітей за кордон на відпочином, але без згоди батька цього зробити не маю можливості. Відповідно до ч.7 ст.6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими нормативно-правовими актами. Згідно із ст.ст.150, 155 ч.1 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян «країни» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних рпедставників бітьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Оскільки діти не можуть бути розлучена з матірь`ю, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить поділити майно подружжя, а саме стягнути з відповідача 1/2 частину вартості, спільно придбаного в період шлюбу, легкового автомобіля MERSEDES -BENZ 212 D , 1998 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Зважуючи на необхідність в обгрунтованні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідним проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved