Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Борщівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивача залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно яке складається з : - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Борщів, Радомишльського району, Житомирської області, по вул. Майдан 85, який розташований на земельній ділянці 0,50 га в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON], яка померла 06.06.2003 року. - права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності приватно-колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» розміром 3,71 га вартістю 9204 грн., відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЖТ №0045502 виданого на імя [PERSON] яка проживає в [INFO] на підставі рішення Радомишльської райдержадміністрації від 20 грудня 1996 року за №363; - права на майновий пай в пайовому фонді ПКСП «Нива» в СТОВ «Нива» м. Радомишль Радомишльського району Житомирської області в розмірі 3200 грн., відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ЖИ-6 №321066 , виданий 14 серпня 2008 року на імя [PERSON]. Позивач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. У судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 1993 року в селі Борщів, Радомишльського району Житомирської області, у віці 87 років помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №127862 яке видане 17 листопада 2009 року Виконавчим комітетом Борщівської сільської ради. 06 червня 2003 року у віці 90 років в селі Борщів, Радомишльського району Житомирської області померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №219234 яке видане 06 червня 2003 року, Виконавчим комітетом Борщівської сільської ради. 17 лютого 1990 року [PERSON], зробила розпорядження яким заповідала все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем Борщівської сільської ради Радомишльського району, Житомирської області та зареєстрований в реєстрі за №3 та на день смерті заповідача не змінений та не скасований. В заповіті в написанні «прізвища» позивача була допущена помилка, тому рішенням Радомишльського районного суду від 01 квітня 2010 року був встановлений факт належності зазначеного документу. У відповідності до статті 549 ЦК УРСР позивач прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], що підтверджуються довідкою № 707 від 03.12.2016 виданою виконавчим комітетом Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Інші спадкоємці : - брат позивачки - [PERSON] помер 24 вересня 1993 року у віці 55 років в місті Київ, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №293400, виданого повторно 25 листопада 2016 року Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області; - брат позивачки [PERSON] помер 10 травня 2003 року у віці 71 років в селі Борщів, Радомишльського району, Житомирської області , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП №090853, виданого Виконкомом Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області ; - сестра позивачки - [PERSON] [INFO] враховуючи свій вік не має бажання оформляти спадщину після смерті батьків, про що надала письмову заяву до судового засідання. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батьків, який має бажання прийняти спадщину, Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, а також з правом на обовязкову частку немає. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина до складу якої, з поміж всього іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Борщів, Радомишльського p-ну, Житомирської області, по вул. Майдан, 85, який згідно довідки № 706 від 03.12.2016 року виданої виконавчим комітетом Борщівської сільської ради, рахується за померлим [PERSON]. Загальна інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями станом на 23.11.2009 року становить - 34 420 гривень. При житті спадкодавець, [PERSON], своє право власності на зазначений житловий будинок у встановленому законом порядку не оформила, хоча була власником вищезазначеного домоволодіння, що підтверджується довідко Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, тобто правовстановлюючий документ на вищевказаний спадковий будинок відсутній, а тому позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно ч. 4 ст. З ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності иим законом. визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстраиії. передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло в момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов язкової реєстраиії таких прав. А відповідно до спист. 100 та 101 Цивільного кодексу Української PCP 1963року, які діяли на той момент, не передбачалося та не повязували набуття права власності на будинок з реєстрацією його в органах БТІ чи інших установах. Також, згідно до вимог «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18 лютого 2002 року за № 157/16445, з наступними змінами, а також листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Також до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті матері позивача, входить право : - на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності приватно-колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» розміром 3,71 га вартістю 9204 грн., відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЖТ №0045502 виданого на імя [PERSON] яка проживає в [INFO] на підставі рішення Радомишльської райдержадміністрації від 20 грудня 1996 року за №363; - на майновий пай в пайовому фонді ПКСП «Нива» в СТОВ «Нива» м. Радомишль Радомишльського району Житомирської області в розмірі 3200 грн., відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ЖИ-6 №321066 , виданий 14 серпня 2008 року на імя [PERSON]. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, а саме на вищевказані права на паї, позивач не може також по причині наявності зазначених перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судовим рішенням може визнаватися право власності в порядку спадкування, якщо через відсутність документів не можливо оформити спадщину через нотаріуса. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування». Стаття 131 Земельного кодексу України, також зазначає , що «громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування». Всі необхідні довідки з Борщівської сільської ради Радомишльського району будуть надані в судовому засіданні під час розгляду справи. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивач не може по причині наявності перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved