Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, зазначивши, що 05.12.2017 року між нею та відповідачем було укладено договір позики на суму 3000 доларів США, що підтверджується розпискою. Вказану суму відповідач зобовязався повернути до 16.03.2018 року рівними частинами, а саме:до 16.01.2018 року - 1000 доларів США; до 16.02.2018 року 1000 доларів США; до 16.03.2018 року - 1000 доларів США. Проте відповідач свої зобовязання не виконав, першу грошову суму в обумовлений строк не повернув, що свідчить про невиконання відповідачем своїх зобовязань за позикою, тому просить стягнути з відповідача на її користь всю суму заборгованості за розпискою у гривневому еквіваленті за курсом НБУ у розмірі 83520,00 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 835,21 грн. У відповідності до гл. 10\~ст. 274 ЦПК України\~«у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». Відповідно до ч. 5\~ст.\~279\~ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При цьому у відповідності до\~ст. 279 ЦПК України\~«Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач раніше зверталася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити та проти ухвалення заочного\~ рішення не заперечує. \~ Відповідач [PERSON] звернувся до суду\~ з заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згоден та проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до розписки (а.с.5), відповідач 05.12.2017 року позичив у позивача 3000 доларів США, та зобов`язався повернути позичені кошти до 16.03.2018 року з періодичністю у місяць, тобто: -до 16.01.2018 року - 1000 доларів США; -до 16.02.2018 року 1000 доларів США; -до 16.03.2018 року - 1000 доларів США. Судом оглянуто оригінал вказаної розписки від 05 грудня 2017 року, та відповідачем позов визнано. Згідно\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Спірні правовідносини регулюються\~ст.1046 ЦК України, відповідно якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Отже, договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей, що виступають предметом зазначеного договору. Надана суду розписка від 05.12.2017 року є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст.611ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Однак, на момент розгляду справи у встановлений договором строк та розмір, відповідач борг не повернув. Відповідно до положень частини другої\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~статтею 524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України\~гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Разом з тим незалежно від фіксації еквівалента зобовязання в іноземній валюті, згідно з частинами першою та другою\~статті 533 ЦК України\~грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки відповідач не повернув кошти отриманні згідно договору позики в обумовлений строк, тому на користь позивача підлягають стягненню заборгованість в гривневому еквіваленті по курсу НБУ, що станом на 01 лютого 2018 р. за курсом 27,84 грн. за 1 дол.США, становить 83\~520,00 грн. Відповідно до\~ст. 141 ч. 1 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з врахуванням наведених обставин справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 835 грн. 21 коп.

Outcome: approved