Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, та просила стягнути з [PERSON] 20 679,52 грн. матеріальної шкоди, 8000 грн. моральної шкоди та судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що внаслідок прориву трубопроводу гарячого водопостачання з котла в квартирі, що знаходиться поверхом вище та належить відповідачу, було залито квартиру позивача, в зв'язку з чим їй було завдано матеріальну та моральну шкоду, яку відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати, що і стало причиною для звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали на підстава, викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити. При цьому звернули увагу, що вранці 10 вересня 2014 року квартира знову була залита. При цьому відмітили, що на цей раз, мешканці квартири, що належить відповідачу, негайно перекрили воду. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, зважаючи, що вина позивача не доведена. При цьому наголошував, що складений акт не відповідає вимогам чинного законодавства та відмічав, що факт пошкодження трубопроводу в квартирі відповідача не свідчить про залиття ним квартири позивача, а винесення котла на балкон здійснено відповідно до робочого проекту. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України щодо відшкодування шкоди. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 28 вересня 2006 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.09.2006 року №2201 (а.с.5). Власником квартири [ADDRESS], розташованої поверхом вище, відповідно до договору купівлі-продажу від 20.05.2011 року, посвідченого 20.05.2011 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №966, є відповідач по справі - [PERSON] (а.с.56-58). Представниками ТОВ «ЖЕО»: начальником ВЕІМ [PERSON] та інженером [PERSON] складений Акт про проведення обстеження квартири [ADDRESS] на предмет встановлення наслідків та причин її залиття, яке сталося 28.07.2013 року. При обстежені встановлено: в кухні на стелі (матеріал гіпсокартон) - мокрі плями замокання розміром до 1,5 кв.м., замокли шпалери. В дитячій кімнаті - на стелі мокрі плями замокання розміром до 1,5 кв.м., замокли шпалери, на балконі після затоплення пошкоджено МДФ розміром до 7.5 кв.м., а також пошкоджено стінний шкаф. Залиття виникло внаслідок пориву трубопроводу гарячого водопостачання з котла в квартирі, яка знаходиться поверхом вище, причину пориву встановити не вдалося, так як трубопровід знаходився в самовільно зашитій ніші, що не дало змоги виконати обстеження. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], пояснили, що за заявою [PERSON] 29.07.2013 року проводилось обстеження її квартири, а також квартири [ADDRESS] за участі мешканців (квартирантів) останньої та при телефонному зв'язку з власником квартири №8. При обстежені з'ясувалось, що в квартирі №8 був пошкоджений трубопровід гарячого водопостачання, відбувалося протікання, явні ознаки якого були виявлені: на зовнішній стороні балкону цієї квартири, на стіні між квартирами №4 та №8, під котлом, який розміщений на балконі квартири №8 та в квартирі №4, яка належить позивачу. При цьому відмічали, що слюсар ЖЕКу за домовленістю з власником квартири №8 згодом усував пошкодження трубопроводу, а на час обстеження була тільки перекрита вода. За висновком здійсненої у справі судової будівельно-технічної експертизи від 19.06.2014 року № 46, проведеної НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області, розмір матеріальної шкоди, спричиненої залиттям зверху квартири [ADDRESS] становить 18 714,80 грн. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За встановлених обставин, суд приходить до переконання, що саме відповідач як власник квартири [ADDRESS] повинен відшкодувати позивачу шкоду, що була завдана залиттям квартири [ADDRESS] в розмірі 18 714,80 грн., тобто позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню. При цьому суд бере до уваги саме цю суму, визначену судовою будівельно-технічною експертизою, як розмір завданої позивачу шкоди. Даний доказ для суду є переконливим з огляду на норми цивільного процесуального законодавства України стосовно допустимості та належності доказів. Щодо позиції позивача при визначені розміру шкоди та віднесення до неї витрат пов'язаних з оглядом приміщення та проведенням дослідження, то суд звертає увагу, що дані витрати не є шкодою в розумінні ст.22 ЦК України та є витратами, пов'язаними з наданням доказів. Щодо відшкодування шкоди саме відповідачем, то суд звертає увагу на те, що факт пошкодження трубопроводу в квартирі [ADDRESS] встановлено в судовому засідання. Дане пошкодження сталося в межах внутрішньоквартирної мережі, що підтверджується як показаннями свідків, так і самим представником відповідача. Суд приходить до висновку, що саме в результаті вказаного пошкодження і сталося залиття квартири позивача, що підтверджується зібраними в справі доказами. При цьому суд звертає увагу, що залиття квартири позивача відбувалося не один раз. Щодо позиції представника відповідача про недоведеність вини відповідача, то слід звернути увагу, що відповідач є власником квартири, пошкодження сталося в межах внутрішньоквартирної мережі, а відповідно відповідач як власник несе відповідальність за її стан, адже в силу положень ст.319 ЦК України власність зобов'язує. Крім того, слід зауважити, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Натомість, відповідач покладає такий обов'язок саме на позивача. В той же час, доказів відсутності своєї вини суду не надав. Посилання представника відповідача на те, що в акті обстеження відсутні певні реквізити, в тому числі і підпис відповідача, як на доказ невинуватості відповідача та недоведеності огляду квартири, то вказане не може бути підставою для відмови в позові, тому що викладені в цьому акті обставини об'єктивно узгоджуються з іншими наведеними вище доказами. Щодо відсутності висновку експертизи в частині визначення залиття квартири внаслідок прориву трубопроводу, то суд враховує тривалість часу через який проводилась експертиза. При цьому враховує інші наведені вище докази. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що право позивача було порушено. В результаті залиття квартири позивачка зазнала моральних страждань у виді негативних переживань, неспокою, роздратування, зневіри, необхідності прикладання зусилля та коштів для відновлення своїх прав протягом тривалого часу. Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача про погіршення у зв'язку із залиттям квартири стану її здоров`я, тому що будь-яких доказів на підтвердження причинного зв'язку між перенесеними переживаннями у зв'язку із залиттям квартири та захворюваннями з приводу яких вона зверталась за медичною допомогою позивач не надала. Відтак, з урахуванням глибини та тривалості моральних страждань, суд вважає розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди, який забезпечить баланс між порушеним правом позивачки та інтересами відповідача, - 2000 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України. При цьому суд враховує, що позивачем заявлені вимоги як майнового так і немайнового характеру, та при цьому не в повному обсязі сплачений судовий збір (недоплата становить 54,10 грн. (229,40 грн. + 114,70 грн. - 290,00 грн.). При вирішення питання розподілу, суд враховує вказане положення, а також часткове задоволення позовних вимог, тому приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 151,04 грн. судового збору (187,14 грн. (пропорційно задоволеним вимогам) - 54.10 грн.(недоплата)) та на корить держави 54,10 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial