Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що після смерті 01.11.2008 року її батька [PERSON] вона прийняла спадщину та належно оформила свої спадкові права, а 01.05.2013 року померла її баба, мати покійного батька [PERSON], після смерті якої теж відкрилася спадщина, про яку позивач не знала, та внаслідок своєї хвороби та хвороби матері, дитини, позивач пропустила строк, встановлений законом для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тому їй було відмовлено в оформленні права на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON]. Відповідач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], а позивач є спадкоємцем щодо майна померлої баби по праву представлення на підставі ст. 1266 ЦК України. Позивач, вказуючи на ряд причини, просить суд надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов. Відповідач та її представник позов не визнали, подали письмово викладені заперечення на позов. Третя особа не направила до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали суду лист де просять проводити розгляд даної справи без участі їх представника. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали спадкової справи, матеріали даної справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 01.11.2008 року помер [PERSON] (а.с.5), який приходився батьком позивачу (а.с.7). [PERSON] приходився рідним сином [PERSON]. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи, та поясненнями сторін. Встановленим є те, що 01.05.2013 року померла [PERSON]. Дане підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.38). В судовому засіданні встановлено, що на день смерті, разом із спадкодавцем [PERSON], була зареєстрованою та проживала в одному помешканні її донька [PERSON] (дошлюбне -[PERSON]) [PERSON], відповідач по справі. Також, з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що у [PERSON] було двоє дітей [PERSON] та [PERSON] Згідно матеріалів спадкової справи № 407\\2016 року, щодо майна померлої [PERSON], із заявами про прийняття спадщини звернулася 28.09.2016 року відповідач [PERSON], донька померлої [PERSON] та 08.11.2016 року [PERSON], онука померлої [PERSON] повідомила, що має намір спадкувати по праву представлення. Дане підтверджено матеріалами спадкової справи щодо майна померлих [PERSON] і [PERSON] (а.с.93-132). Встановленим є те, що 08.11.2016 року державний нотаріус Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропущенням нею строку для прийняття спадщини (а.с.8). Встановленим є те, що нотаріусом нікому із спадкоємців не було видано свідоцтв про право на спадщину, оскільки виник спір між спадкоємцями щодо спадкового майна [PERSON] та права на спадщину і 08.11.2016 року позивач повідомила нотаріальну контору про звернення до суду за вирішенням спору. А тому, 03.12.2016 року державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на заяву [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи. В підтвердження своїх позовних вимог, позивач вказала на ряд причин пропуску нею строку прийняття спадщини, зокрема, вказала, що сама хворіла, хворів її син [PERSON] 25.10.2011 року, а також, позивач доглядала свою матір, яка є інвалідом 3 групи, позивач не знала про спадщину. Наведене позивач підтвердила: довідкою про перебування малолітнього її сина на стаціонарному лікуванні 3 дні в серпні 2015 року, довідкою про стан здоровя матері позивача та її посвідченням особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорі1), довідкою МСЕК матері позивача, довідкою дитячої лікарні та довідкою Білоцерківського протитуберкульозного диспансеру (а.с.12-16,29). Стороною відповідача в спростування зазначених обставин було надано підтвердження, що в період після смерті спадкодавця [PERSON] і до листопада 2016 року позивач навчалася на курсах водіїв /з лютого по квітень 2015 року/, перебувала в органах нотаріату, уклала договір дарування, зокрема, подарувала відповідачу свою частку успадкованого після смерті батька [PERSON] будинку (а.с.53), виготовляла в 2016 році технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (а.с.56). Також, свої заперечення на позов сторона відповідача підтвердила показами свідків [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] суду показала, що з народження знає позивача, на час смерті [PERSON], ні позивач, ні її матір не проживали в будинку спадкодавця [PERSON] по вул. Островського 13 в м. Біла Церква. За життя [PERSON] повідомляла свідку, що бажає залишити будинок доньці [PERSON], а онуці буде допомагати. Свідок [PERSON] суду показала, що з 2004 року дружить з мамою позивача, в добрих відносинах. Позивачу потрібні були кошти на купівлю квартири і мама позивача, яка є представником позивача по даній справі, повідомляла, що продасть відповідачу успадковану нею і її донькою частину будинку. Свідку відомо, що син відповідача дав позивачу і її матері 4 тисячі доларів США, щоб ті подарували свої частки будинку по вул. Островського 13. Матір позивача постійно торгує на базарі. Позивач з 2002 року не проживає в [INFO]. Свідок [PERSON] суду показав, що в серпні 2016 року мама позивача попросила кошти для придбання квартири, запропонувала купити в неї та доньки частку будинку, яку успадкували після смерті [PERSON] Свідок особисто надав позивачу 4000 доларів США, оформили договір дарування частки житлового будинку. Між позивачем, представником позивача та відповідачем була усна домовленість, що між ними вирішені всі питання по спадщині, ніяких претензій позивач не матиме щодо спадкового майна [PERSON] Свідок та [PERSON] не взяли з позивача письмового підтвердження, поклалися на добрі родинні відносини. Позивач з матірю постійно проживають в [INFO]. Свідок [PERSON], яка працює зав. лабораторією на ринку, суду показала, що представник позивача з лютого 2015 року постійно торгує на ринку молочними продуктами, тричі на тиждень [PERSON] на робочому місці на базарі. Відмовляючи в позові, суд виходить з наступного. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановленим є те, що спадщина відкрилася 01.05.2013 року, а з заявою про прийняття спадщини позивач виявила бажання звернутися в листопаді 2016 року, тобто, через три роки поза встановленого статтею 1270 ЦК України шестимісячного строку. Позивач на час смерті спадкодавця була повнолітньою, знала про смерть спадкодавця, була присутня при похованні [PERSON] Спадкодавець [PERSON] не залишила заповіт. На час смерті спадкодавця з нею постійно проживала і була зареєстрованою в одному помешканні відповідач [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги та в силу ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на день її смерті за однією адресою. Заяв про відмову від прийняття спадщини відповідач [PERSON] не подавала, не вчинила жодних дій, які б підтверджували небажання приймати спадщину. Відповідно до п. 24 Постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 « Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, відповідач та її представник зазначали, що у позивача не було жодних обєктивних, непереборних та істотних труднощів для подачі нею заяви про прийняття спадщини. На думку суду, позивачем не доведено наявність істотних для неї труднощів для подання у визначений строк заяви про прийняття спадщини. Ці труднощі повинні бути істотним саме для спадкоємця, який має вчинити певні дії. Протягом трьох років після смерті спадкодавця позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, хоча знала про смерть спадкодавця, постійно проживала в м. Біла Церква, протягом шести місяців після смерті спадкодавця позивач не виїжджала з держави, не перебувала в лікарні, тобто відсутні поважні причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на звернення до нотаріуса. Також, є недоведеним факт прийняття позивачем спадщини в порядку ч.3ст.1268 ЦК України, оскільки встановленим є те, що позивач постійно проживала та була зареєстрованою в [INFO], а спадкодавець жила в м. Біла Церква по вул.Островського 13. Так, відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753\\0\\4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Також, згідно розяснень зазначеного ЛИСТА № 24-753\\0\\4-13 - відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed