Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 21 квітня 2017 року він, [PERSON] позичив [PERSON] 18088,00 грн., які остання зобов'язалася повернути в строк до 31 травня 2017 року. На підтвердження укладення договору позики відповідач склала розписку. В обумовлену дату повернення позики відповідач суму позики йому не повернула. Відповідач ухиляється від повернення позики, незважаючи на його вимоги. Вона уникає зустрічі зі ним, через що, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. На момент подання позову до суду відповідач досі не повернула грошові кошти в розмірі 18088,00 грн. Тому до стягнення з відповідача підлягає основна сума боргу: 18088,00грн. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України «Проценти за договором позики» позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від сум позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики, укладений між позивачем та відповідачем має оплатний характер, оскільки не існує застереження про зворотнє. Позивач має прав отримати винагороду за користування відповідачем позикою. Таким чином є підстави стягнути з відповідача проценти за договором позики. Крім цього, є підстави притягнути відповідача до відповідальності у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від прострочено суми. Сума інфляційних втрат за період з 31.05.2017 р. по 30.10.2017р. становить 234,43 грн. Таким чином загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню відповідача на його користь становить 18998,92 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 18998,92 грн., у тому числі: суму основного боргу 18088,00 грн., проценти за договором позики 15 357,67 грн., інфляційне збільшення суми основного боргу 234,43 грн., три проценти річних від простроченої суми основного боргу 676,49 грн.; Стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів, сплачених позивачем в рахунок судового збору 640 грн. До початку відкритого судового засідання позивач надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у відкрите судове засідання не зявився, по невідомим суду причинам. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Позивач надав суду розписку від 21 квітня 2017 року згідно якої [PERSON] отримала в борг від [PERSON] 18088, 00 грн та зовязалась повернути борг до 31 травня 2017 року. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання, у цьому разі відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України - тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно розрахунку втрат від інфляції заборгованість становить 676,49 грн., та згідно розрахунку 3% річних сума заборгованості становить 234,43 грн. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved