Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про зняття арешту з 1\\2 частини квартири [ADDRESS] яка належить на праві приватної власності [PERSON] , посилаючись на те, що накладений арешт позбавляє її можливості реалізувати своє право на спадщину. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 квітня 1973 року [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , згідно зі свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13 квітня 1973 року, актовий запис №21. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 13 липня 2018 року. [PERSON] був власником 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] , виданого 08.09.1997 року Державною судноплавною компанією «Чорноморське пароплавство». Реєстрація прав на нерухоме майно виконана в 1997 році КП «ОМБТІ ОН». 26 серпня 2016 року [PERSON] залишив заповіт на все належне йому майно на ім`я [PERSON] . Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 24757140 від 23.10.2012 року, Відділом примусового виконання Державної виконавчої служби України був накладений арешт на квартиру [ADDRESS] . Згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, боржником зазначений [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Судом встановлено, що, відповідно до заповіту, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є власником Ѕ квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Суд дійшов висновку, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України був безпідставно накладений арешт на квартиру [ADDRESS] , оскільки власником квартири є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , а не [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , який є боржником у виконавчих документах, тому арешт, накладений державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, підлягає скасуванню.

Outcome: approved