Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом про скасування наказів №184 від 14.11.2013 року про поновлення її на роботі у відповідача на посаді екскурсовода та №186 від 22.11.2013 року про звільнення з займаної посади за прогули без поважних причин як незаконних та про поновлення її на роботі у відповідача на посаді екскурсовода та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Радивилівського районного суду від 18.09.2013 року її було поновлено на роботі на посаді екскурсовода у відповідача з 19.06.2013 року. Стягнено з відповідача на її користь 5357,04 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу. 19.09.2013 року нею було подано заяву про поновлення на роботі на підставі прийнятого судом рішення. На даній заяві в.о.директора НІМЗ «Поле Берестецької битви» Ткачук Д.Й. зробив відмітку про те, що дана заява буде розглядатися після надходження рішення суду. Протягом всього часу жодних повідомлень з приводу розгляду даної заяви їй не надходило. Рішення суду в частині поновлення її на роботу виконане не було. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 14.11.2013 року апеляційну скаргу відповідача відхилено, а рішення Радивилівського районного суду від 18.09.2013 року залишено без змін. Ухвалу апеляційного суду їй було видано на руки 18.11.2013 року. 19.11.2013 року позивачка подала заяву на ім»я директора НІМЗ «Поле Берестецької битви» Галабуз Л.С. з вимогою допустити її до виконання трудових обов»язків. Тоді ж директор Галабуз Л.С. ознайомив її з наказом №184 від 14.11.2013 року «Про поновлення її на посаді екскурсовода» в якому зазначено, що вона має приступити до обов»язків з 15.11.2013 року. З приводу цього нею було 19.11.2013 року написано заяву в якій вона виклала, що даний наказ є незаконним і підлягає скасуванню. Наказом №186 від 22.11.2013 року її було звільнено із займаної посади за п.4 ст.40 КЗпП України «За порушення трудової дисципліни (за прогули без поважних причин)», який вона отримала 23.11.2013 року. Вважає дані накази незаконними, винесеними з порушенням вимог закону, оскільки вона приступила до виконання трудових обов»язків 19.11.2013 року, то самий факт прогулу без поважних причин відсутній повністю. В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов. Вважає, що причиною даних наказів є особиста неприязнь зі сторони директора до неї. Стверджує, що відповідач не повідомив її про винесення наказу про поновлення її на роботі від 14.11.2013 року. З даним наказом її було ознайомлено лише 19.11.2013 року. Вважає, що відповідач незаконно поновив її на роботі і звільнив. Крім того заявляє, що вона не давала пояснень перед звільненням її з роботи з приводу прогулів 15 і 18 листопада. Представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі. Дав аналогічні покази. Вважає, що поновлення позивача на роботі проведено незаконно з порушенням вимог закону, її не було своєчасно повідомлено про наказ про поновлення; звільнення позивача також проведено незаконно, бо вона не допустила прогулів. При звільненні відповідач порушив вимоги п.31 Правил внутрішнього трудового розпорядку і ст..149 КЗпП України. Представник відповідача - генеральний директор Національного історико-меморіального заповідника «Поле Берестецької битви» Галабуз Л.С. позову не визнав. Показав, що позивач була присутня при розгляді справи в апеляційному суді Рівненської області 14.11.2013 року і тоді ж їй стало відомо про набрання рішенням суду законної сили в день прийняття рішення. Як законопослушний громадянин, він в той же день 14.11.2013 року видав наказ про поновлення позивача на роботі відповідно до рішення суду. Вважає, що як законопослушна особа, позивач також повинна була з»явитися на роботу наступного дня, а саме 15.11.2013 року. Однак на роботу вона своєчасно не вийшла, хоча при розгляді справи в апеляційному суді була присутня і їй було відоме рішення апеляційного суду. Тому вважає, що в адміністрації не було потреби повідомляти позивача письмово про винесення наказу про поновлення її на роботі. Від дачі пояснень з приводу допущених прогулів позивач відмовилася, а тому стверджує, що ним було дотримано вимоги законодавства при поновленні позивача на роботі і про звільнення її з роботи за прогули. Відсутність позивача на роботі у вказані дні доводиться актом №1. При поновленні [PERSON] на роботі їй було нараховано і виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі близько 10 тис. грн. по 22.11.2013 року включно. Також показав, що в період з 19 листопада по 22 листопада 2013 року позивач не порушувала трудову дисципліну. Заслухавши сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, давши їм всесторонню правову оцінку суд знаходить, що позов підлягає до задоволення частково. Показами свідка [PERSON] встановлено, що їй відомо що 14.11.2013 року було поновлено на роботі [PERSON] згідно рішення суду, однак її 15.11.2013 року та 18.11.2013 року на роботі не було. Позивачка не була повідомлена про те, що винесено наказ про поновлення її на роботі, ознайомилася остання з даним наказом 19.11.2013 року. Показами свідка [PERSON] встановлено, що він з 19.09.2013 року по 27.09.2013 року виконував обов»язки генерального директора Національного історико-меморіального заповідника «Поле Берестецької битви». Також 22.11.2013 року він був присутній при зачитанні позивачу наказу про звільнення її з роботи, однак вона відмовилася знайомитися з наказом і підписатися про ознайомлення з наказом. Показами свідка [PERSON] встановлено, що вона є безпосереднім керівником позивача. 14.11.2013 року на виконання рішення суду генеральний директор Галабуз Л. видав наказ про поновлення [PERSON] на роботі. З даним наказом [PERSON] було ознайомлено 19.11.2013 року. Позивач була відсутня на роботі 15 і 18 листопада 2013 року. Було складено акт про відсутність її на роботі у вказані дні. Згідно рішення Радивилівського районного суду від 18.09.2013 року [PERSON] було поновлено на роботі на посаді екскурсовода Національного історико-меморіального заповідника «Поле Берестецької битви» з 19.06.2013 року. Стягнено з відповідача на [PERSON] 5357,04 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду від 14.11.2013 року апеляційну скаргу відповідача відхилено, а рішення суду від 18.09.2013 року залишено без змін. На виконання згаданого рішення суду наказом Генерального директора НІМЗ «Поле Берестецької битви» Галабуз Л.С. №184 від 14.11.2013 року [PERSON] поновлено на посаді екскурсовода з 19.06.2013 року, приступити до виконання обов»язків з 15.11.2013 року. На підставі наказу на виконання рішення суду також виплачено [PERSON] 5357, 04 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу. Даний наказ винесений законно відповідно до вимог чинного законодавства в порядку добровільного виконання судового рішення. Згідно ч.5ст.235 КЗпП України рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Ця фраза є в судовому рішенні. Вона означає, що роботодавець може добровільно виконати судове рішення. Виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допуску працівника до роботи. В листі Міністерства праці і соціальної політики від 07.08.2007 року №205/06/187-07 роз»яснено, що при виконанні рішення суду про поновлення на роботі роботодавцем видається наказ про поновлення працівника на роботі, з яким працівник ознайомлюється під підпис. З даним наказом [PERSON] була ознайомлена лише 19.11.2013 року о 09 год. 24 хв. про що свідчить власноручний підпис позивачки (а.с.8). До роботи позивач фактично приступила 19.11.2013 року. Доказів, які б спростували це, суду не надано. Позивач була відсутня на роботі 15 і 18 листопада 2013 року. Дане ствердила в судовому засіданні позивач, відповідач, свідки. Це також доводиться актом №1 від 19.11.2013 року. Позивач повідомила в судовому засіданні, що була відсутня на роботі у вказані дні тому, що їй не було відомо про винесення наказу про поновлення її на роботі. Представник відповідача і свідки ствердили ту обставину, що позивач не була повідомлена про винесений наказ про поновлення на роботі. Таким чином вини позивача в порушенні трудової дисципліни, а саме у відсутності її на роботі 15 і 18 листопада 2013 року, не вбачається. Наказом Генерального директора НІМЗ «Поле Берестецької битви» №186 від 22.11.2013 року визнали для [PERSON] робочі дні 15 та 18.11.2013 року днями прогулів без поважних причин. За порушення трудової дисципліни [PERSON] звільнено з займаної посади 22.11.2013 року за п.4 ст.40 КЗпП України (за прогули без поважних причин) (а.с.9). При винесенні наказу від [PERSON] не відібрано пояснення, як того вимагає ст..149 КЗпП України, поскільки вона відмовилася від дачі пояснень, що доведено в судовому засіданні показами свідків і актом №2 від 21.11.2013 року. Суд знаходить, що неповідомлення своєчасно позивача відповідачем про винесення наказу про поновлення її на роботі під розписку з 15.11.2013 року є причиною відсутності її на роботі 15 і 18 листопада 2013 року. Суд знаходить цю причину поважною і такою, що виникла з вини відповідача. В судовому засіданні відповідач також не довів ці обставини і не надав суду доказів законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді звільнення її з роботи за прогул. Конфліктний характер позивача не є доказом порушення нею трудової дисципліни. Тому суд прийшов до висновку, що даний наказ не відповідає вимогам чинного законодавства, винесений без достатніх підстав і підлягає скасуванню. Суд знаходить доведеним, що вивільнення позивача проведено з порушенням вимог чинного трудового законодавства. А отже вона має право на поновлення її на займаній посаді. До задоволення також підлягають позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період із дня звільнення по день розгляду справи тобто з 22.11.2013 року по 06.02.2014 року. Відповідно до Порядку розрахунку середньої заробітної плати (затв. Постановою КМ України №100 від 08.02.1995 року) середня заробітна плата обчислюється виходячи із виплат за попередні два місяці роботи. Якщо протягом двох останніх календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи із виплат за попередні два місяці роботи. Якщо за ці два місяці працівник не відпрацював жодного робочого дня то середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу п.4 даного Порядку… П.4 Порядку …№100 передбачає, що в тих випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, коли працівник не мав заробітку не з своєї вини, розрахунки проводяться виходячи із встановлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. [PERSON] не працювала на посаді з 19.06.2013 року по 19.11.2013 року. Заробітна плата за час вимушеного прогулу за вказаний період була нарахована їй відповідно до рішення суду про поновлення на роботі. З наданої відповідачем розрахунково-платіжної відомості заробітної плати [PERSON] (підписана ген. Директором Галабуз Л.С. і гол.бухгалтером Гогой С.Я.) за червень-листопад 2013 року встановлено, що її посадовий оклад становить 1934 грн.. При 21 робочому дні одноденний заробіток становить 92 грн. 01 коп. (1934:21=92,01). [PERSON] не працювала в листопаді 2013 року з 22 по 30- 8 робочих днів, в лютому по 06 лютого- 4 робочі дні, грудень і січень повні робочі місяці. До нарахування за грудень-січень: 1934х2=3868грн.; за листопад (8дн.) + лютий (4дн.): 92,01 грн.х 12 роб.дн.+ 1104,04 грн.. Всього до нарахування за період з 22.11.2013 року по 06.02.2014 року 4972,04 грн.(3868+1148,47=4972,04). Відрахування - 23,1% (в т.ч.приб.под.-19,5%; пенс.фонд-3,6%;проф..внески-1%), що становить 1148,53 грн.(4972х23,1=1148.47). До виплати позивачу за мінусом відрахувань підлягає 3723 грн. 51 коп. (4972,00-1148,53=3723,47).

Outcome: approved