Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 05.12.2009 між сторонами зареєстровано шлюб. Зазначає, що сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з жовтня 2018 року, з того часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного, наявність істотних розходжень у поглядах на сімейне життя. Майнового спору не мають. Подальше підтримання сімейних відносин позивач вважає не можливим, тому звернулася з даним позовом до суду. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на позові наполягає. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05.12.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 1146, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с. 5/. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с. 6/. Судом встановлено, що причиною розпаду сім`ї стала втрата подружжям почуття любові та взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з жовтня 2018 року, з того часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Спору про розподіл майна сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved