Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 12 жовтня 2005 року вона уклала шлюб з відповідачем, який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції в м. Харкові, про що зроблено актовий запис № 541. У шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем. Шлюб між сторонами розірвано 14 серпня 2012 року на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області. Відповідач здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/5 частки з усіх видів заробітку, оскільки він працевлаштований та має постійний дохід у розмірі 7500-8000 гривень. Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року відкрито провадження по справі. Позивач у судове засідання не зявилася, подала суду заяву, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2005 року. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2012 року у справі № 2034/7656/2012 шлюб між ними розірвано. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження останньої серії І-ВЛ № 035508, видане 20 грудня 2005 року Пономаренківськлю сільською радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 40 від 20.12.2005 р. Дитина [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні матері, що підтверджується інформацією Виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області. Відповідач працевлаштований, працює у ТОВ «Торгово-Промислова компанія «Омега-Автопоставка» на посаді експедитора, що підтверджується довідкою від 09.02.2018 р. № ТПК00000057. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частин 1-3\~статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 Сімейного Кодексу України,\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до\~ст. 182 Сімейного Кодексу України\~враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На час розгляду справи, відповідачем не надано суду даних на підтвердження того, що він має інших дітей, непрацездатних дружину, батьків, дочку, сина, інших утриманців, що його стан здоров'я та/або матеріальне становище перешкоджають сплаті аліментів на утримання дитини, а також будь-які інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного, враховуючи що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], зобовязаний її утримувати, але свої зобовязання по утриманню дитини не виконує, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд також враховує, що батьки мають рівні обовязки щодо утримання дитини, неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає з позивачем, яка несе основний тягар щодо забезпечення утримання дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: approved