Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просила визнати недійсним та скасувати рішення Васильківської міської ради Київської області № 9/119-54 сесії 5 скликання від 20.08.2010 р. в частині видачі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0428 га в м. Василькові по вул. Донбасівській № 106 на імя [PERSON]; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №989506, виданий 21.10.2010 р. на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0428 га; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 3210700000:10:009:0017. В ході судового розгляду позивач збільшила свої позовні вимоги та просила: визнати недійсним та скасувати рішення Васильківської міської ради від 07.04.2010 р. № 09.66-52-У в частині надання [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0428 га по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові; визнати недійсним та скасувати рішення Васильківської міської ради від 20.08.2010 р. № 09.119-54-У в частині затвердження технічної документації із землеустрою [PERSON] щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки на території м. Васильків, передачі [PERSON] земельної ділянки по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові загальною площею 0,0428 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, надання дозволу на складання державного акту на право власності на земельну ділянку; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 989506, виданий 21.10.2010 р. на імя [PERSON], кадастровий номер 3210700000:10:009:0017, що знаходиться по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові, Київської області, площею 0,0428 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки від 08.12.2010 р., № 2366, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.05.2015 р. № 21131307 на земельну ділянку по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові, Київської області, площею 0,0428 га на імя [PERSON]; витребувати з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,0020 га, за адресою: вул. Донбасівська, 106, в м. Василькові, Київської області, на якій знаходиться гараж під літ. «Г», що належить на праві власності [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.2008 р. належала ? частина житлового будинку № 106 по вул. Донбасівській в м. Василькові, Київської області, яку вона успадкувала після своєї сестри. Співвласником іншої ? частини вказаного житлового будинку до грудня 2010 р. був відповідач [PERSON]. Після оформлення спадщини відповідач [PERSON] в період з 2007 по 2010 р.р. без згоди позивачки провів реконструкцію (добудову житлового будинку), в результаті чого загальна та житлова площа будинку суттєво збільшилась. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2010 р. [PERSON] було виділено та визнано за нею право власності на 1/10 частину будинку по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові, а також сарай «Б», гараж «Г», погріб «П», туалет «Т», криницю «К» та відповідну частину огорожі. [PERSON] було виділено та визнано за ним право власності на 9/10 частин будинку, гаража під літерою «Д», та частини огорожі. На підставі вказаного рішення суду між позивачкою та співвласником, яким був на той час відповідач [PERSON], було встановлено паркан таким чином, щоб позивач мала можливість користуватись та розпоряджатись належною її частиною будинку та вказаними вище господарськими будівлями і спорудами, а відповідач [PERSON] відповідно своїми. Проте, [PERSON] почав процедуру приватизації спірної земельної ділянки без відома позивача і 08.12.2010 р. продав належні йому на підставі рішення суду від 21.09.2010 р. 9/10 частин будинку, гараж «Д» та відповідну частину огорожі відповідачці [PERSON] Рішення Васильківської міської ради від 07.04.2010 р. № 09.66-52-У, яким [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0428 га по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові, проте житловий будинок та господарські будівлі і споруди не були розділені між позивачкою та [PERSON] в натурі, а здійснені відповідачем добудови не були ним оформлені. Позивач як співвласник житлового будинку та господарських споруд згоди на приватизацію спірної земельної ділянки відповідачу [PERSON] не надавала, будь-яких погоджувальних документів не підписувала. Рішенням Васильківської міської ради від 22.12.2015 р. позивачці було надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0457 га по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові, Київської області. До вказаної площі не входить земельна ділянка під гаражем, так як вона вже перебуває у власності відповідачки [PERSON]Вказані вище рішення Васильківської міської ради порушують права позивачки на володіння та розпорядження належною її земельною ділянкою, а тому позивач звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Позивач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належно. Представники позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], а також їх представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на його необґрунтованість, просили застосувати строк позовної давності, оскільки правовідносини виникли наприкінці 2010 р. Представник відповідача в судове засідання не зявився, до суду подав заяву про слухання справи за його відсутності, вважає, що позов та додані до нього документи є аргументованими, проте факти не підтверджуються доказами, у звязку з чим заперечує проти позову. Представник третьої особи Управління Держземагенства у Васильківському районі Київської області в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений належно. До суду надіслав заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Київського\~ міського\~ нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надіслала заяву про слухання справи за її відсутності. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.2008 р., належала ? частина житлового будинку № 106 по вул. Донбасівській в м. Василькові, Київської області, яку вона успадкувала після своєї сестри (а.с. 49). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.1995 р., співвласником іншої ? частини вказаного житлового будинку до грудня 2010 р. був відповідач [PERSON] (а.с. 50). Житлова площа будинку була збільшена з 55,5 кв.м до 109,9 кв.м, загальна - з 70.5 кв м до 170,6 кв. м, що підтверджується технічними паспортами (а.с. 52-58). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2010 р., [PERSON] було виділено та визнано за нею право власності на 1/10 частину будинку по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові, що складається з приміщень: коридора площею 6,8 кв.м, кімнат площею 14,9 кв.м, 6,1 кв.м., 7,2 кв.м, кухні площею 8,2 кв.м, а також сарай «Б», гараж «Г», погріб «П», туалет «Т», криницю «К» та відповідну частину огорожі. [PERSON] було виділено та визнано за ним право власності на 9/10 частин будинку, які складаються з: приміщення коридору площею 13,7 кв.м, кімнати площею 26,0 кв.м, кухні площею 16,8 кв.м, санвузла площею 6,2 кв. м, коридора площею 9,0 кв. м, кімнати площею 26,0 кв.м, кімнати площею 29,7 кв.м, веранди площею 11,8 кв.м, гаража під літерою «Д» на плані, та частини огорожі (а.с. 66). В 2010 р. відповідачем було приватизовано частину спірної земельної ділянки та 21.10.2010 р. отримано державний акт про право власності на земельну ділянку, в тому числі було приватизовано частину земельної ділянки, на якій знаходиться належний позивачці на праві власності гараж «Г» (а.с. 90). 08.12.2010 р. [PERSON] продав належні йому 9/10 частин будинку, гараж «Д» та відповідну частину огорожі відповідачці [PERSON], що підтверджується договором купівлі продажу частини будинку (а.с. 84). 09.03.2010 р. відповідач [PERSON] звернувся із заявою до Васильківської міської ради в якій просив передати йому безкоштовно у приватну власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,0428 га по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові (а.с. 60). Рішенням Васильківської міської ради від 07.04.2010 р. № 09.66-52-У [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0428 га по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові (а.с. 143). Як вбачається з матеріалів справи, на день прийняття вказаного рішення Васильківською міською радою 07.04.2010 р., житловий будинок та господарські будівлі і споруди не були розділені між позивачкою та [PERSON] в натурі, а здійснені відповідачем добудови не були ним оформлені, оскільки лише рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради від 30.04.2010 р. № 178 було погоджено прийняття в експлуатацію закінченої будівництвом частини житлового будинку садибного типу по вул. Донбасівській 106, побудованого [PERSON] (а.с. 51), що є порушенням вимог ст. 120 Земельного кодексу України, яка передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України \~земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, в тому числі співвласників жилого будинку, яким позивачка з відповідачем [PERSON] і були. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Рішенням Васильківської міської ради від 20.08.2010 р. № 09.119-54-У було затверджено технічну документацію із землеустрою [PERSON] щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки на території м. Васильків, передано [PERSON] земельну ділянку по вулиці Донбасівській, 106 в м. Василькові загальною площею 0,0428 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та надано дозвіл на складання державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 151). 21.10.2010 р. на ім»я [PERSON] було видано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯЛ № 989506, кадастровий номер 3210700000:10:009:0017, що знаходиться по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові, Київської області, площею 0,0428 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та скасувати його державну реєстрацію (а.с. 67). На підставі договору купівліпродажу від 08.12.2010 р., № 2366, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] спірна земельна ділянка була продана відповідачу [PERSON] відповідачем [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 68, 84). З вказаного Витягу вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові, Київської області, загальною площею 0,0428 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2010 р., № 2366, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 68). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2016 р. позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном позов задоволено частково та зобов»язано [PERSON] усунути перешкоди в користуванні [PERSON] гаражем під Літ. «Г» по вул. Донбасівська, 106, в м. Василькові Київської області шляхом його звільнення та вільного доступу до нього (а.с.195). Як вбачається зі збірного кадастрового плану земельної ділянки, гараж «Г», що належить на праві власності позивачці, знаходиться на земельній ділянці площею 0,0490 га, яка належить на праві власності відповідачці [PERSON] Вказана обставина свідчить про, те що проведена відповідачем [PERSON] приватизація спірної земельної ділянки з вищевказаними правопорушеннями призвела до порушення майнових прав позивачки в користуванні та розпорядженні своїм гаражем та земельною ділянкою під ним через те, що вказана земельна ділянка є власністю відповідачки [PERSON] (а.с. 166-167). Окрім того, рішенням Васильківської міської ради від 22.12.2015 р. позивачці було надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0457 га по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові, Київської області. До вказаної площі не входить земельна ділянка під гаражем, так як вона вже перебуває у власності відповідачки [PERSON]В.(а.с. 72). Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Ст. 393 ЦК України передбачено, що власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади або органом місцевого самоврядування, має права вимагати відновлення того становища, яке існувало до видужання цього акта. За положеннями глави 16 ЦК України правочин може бути визнано недійсним з підстав визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсними і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження нележною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 р. передбачено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів, суд повинен перевіряти законність рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки. Тому рішення Васильківської міської ради від 07.04.2010 р. № 09.66-52-У повинно бути визнано недійсним та скасоване в частині надання [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0428 га по вулиці Донбасівській, 106 в м. Василькові, як таке, що прийняте з порушенням вимог законодавства та рішення Васильківської міської ради від 20.08.2010 р. № 09.119-54-У в частині затвердження технічної документації із землеустрою [PERSON] щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки на території міста Васильків, передачі [PERSON] земельної ділянки по вулиці Донбасівській, 106 в м. Василькові загальною площею 0,0428 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, надання дозволу на складання державного акту на право власності на земельну ділянку. Так як захист прав громадян на земельну ділянку здійснюється шляхом визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, то визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю без визнання недійсним рішення, на підставі якого видано цей державний акт, є порушенням норм закону. Оскільки вищезазначені рішення Васильківської міської ради, а також виданий на їх підставі державний акт порушують права позивачки на володіння та розпорядження належною її земельною ділянкою, тому позовні вимоги підлягаючи задоволенню в цій частині. Що стосується вимоги про визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки від 08.12.2010 р., слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1,3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1-3 ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як роз'яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, «Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.». Як роз'яснено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р., відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, на момент вчинення правочину. Таким чином, в судовому засіданні була встановлена неправомірність оспорюваного правочину у звязку з невідповідність його інтересам суспільства та його моральним засадам, а саме, що [PERSON], достовірно знаючи, що власником земельної ділянки, на якій знаходиться належний позивачу гараж є позивач, і приватизація ним спірної земельної ділянки, що проведена з порушеннями, призвела до порушення майнових прав позивача, уклав оспорюваний правочин достовірно знаючи про відсутність у нього законного права на вказану земельну ділянку. У звязку з зазначеним, вимога про визнання недійсним договору купівліпродажу земельної ділянки від 08.12.2010 р., № 2366, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.05.2015 р. № 21131307 на земельну ділянку по вул. Донбасівській, 106 в м. Василькові, Київської області, площею 0,0428 га на імя [PERSON] - підлягає до задоволення. Похідним від вирішення питання недійсності держаного акту та договору купівлі-продажу є вирішення позовних вимог щодо витребування майна.\~ Відповідно до ч. 1 \~ст. 388 Цивільного кодексу України\~передбачено, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача в тому числі якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У п. 26 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до положень ч. 1 \~ст. 388 ЦК\~власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Таким чином, право на витребування майна у добросовісного набувача має саме власник, за умови, що це майно вибуло з володіння поза його волею. Оскільки, до виникнення у відповідача [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку під гаражем «Г» у позивачки виникло право власності на гараж «Г» відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду від 21.09.2010 р., то позивачка набула право на спірну земельну ділянку під гаражем у порядку ст. 120 ЦК України, тому майно вибуло з володіння позивачки не з її волі, а отже підлягають до задоволення і вимоги позивача про витребування з незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки площею 0,0020 га, за адресою вул. Донбасівська, 106, в м. Василькові, Київської області, на якій знаходиться гараж під літ. «Г», що належить на праві власності [PERSON]. Враховуючи повне задоволення позову та звільнення позивача від сплати судового збору, за правилами ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів судові витрати відповідно до предявлених до них та задоволених судом вимог, а саме - з Васильківської міської ради Київської області в дохід держави 1102 грн. 40 коп. судового збору відносно двох вимог немайнового характеру щодо визнання недійсними та скасування рішень міської ради, з [PERSON] в дохід держави 1102 грн. 40 коп. судового збору щодо вимог про скасування державного акту та договору купівлі-продажу земельної ділянки, з [PERSON] 551 грн. 20 коп. судового збору щодо задоволеної вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved