Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається на 1 курсі денного відділення Харківського національного університету внутрішніх справ на контрактній основі, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років, посилаючись на те, що навчання доньки потребує значних витрат на придбання посібників, продуктів харчування, одягу, взуття та сплату за проїзд, однак через велику завантаженість та жорсткий графік навчання позбавлена можливості самостійно заробляти собі на життя, натомість відповідач має досить високий дохід, а тому має змогу утримувати їх спільну дитину. Ухвалою від 22 січня 2021 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої вона позов підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглядати справу в її відсутності (а.с.64). Відповідач у судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, в якому обґрунтовував свої заперечення проти позову [PERSON] . Як вбачається із заперечень відповідача позов він не визнає повністю, зазначивши, що донька є дієздатною особою, могла сама звернутися до суду і аліменти мають бути стягнуті саме на її користь, а не на користь позивача, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору освітнього закладу, не узгодила з ним питання щодо навчання доньки у вищому навчальному закладі, не зазначила конкретний розмір потреби матеріальної допомоги, жодних належних доказів щодо його можливості сплачувати аліменти не додано. Він не має власного приватизованого житла, його стан здоров`я перешкоджає сплачувати аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно із ст.\~198\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. [PERSON] проживає разом з матір`ю позивачем у справі [PERSON] , про що свідчить довідка відділу-центру надання адміністративних послуг Чугуївської міської ради Харківської області від 13.01.2021 року (а.с.15). Дівчинка згідно довідки № 2/844с від 14.01.2021 р. навчається на 1 курсі денної форми навчання з оплатою вартості навчання на договірних засадах Харківського національного університету внутрішніх справ, що підтверджується (а.с.16), плата за навчання складає 1760 грн щомісячно, що підтверджується копіями договорів № 517/1 від 10.09.2020 року про надання платної освітньої послуги та № 517 від 10.09.2020 року про навчання у закладі вищої освіти (а.с.17-20). Частиною 2 ст.\~18\~СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, що також визначено у ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує положення ст. 200 СК України, згідно яким суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Оскільки судом встановлено, що повнолітня донька відповідача продовжує навчання та в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним, проходить військову службу у в/ч [NUMBER] та на даний час знаходиться у зоні ООС, про що ним самим зазначено у надісланій до суду заяві (а.с.40), а тому спроможний надавати своїй дочці матеріальну допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця на утримання доньки на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч.1 ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В силу ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в дохід держави в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved