Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за кордон. Свої вимоги мотивує тим, що позивач з травня 2004 року по листопад 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 2001 року народження, та [PERSON], 2009 року народження. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не бере, розвитком дітей не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Позивач має намір в період літніх канікул оздоровити дітей в Ізраїлі, де проживають її батьки, та розширити їх світогляд, проте отримати дозвіл у відповідача у позасудовому порядку не має змоги, оскільки останній безпідставно відмовляється його надавати. Посилаючись на наведене, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 30.03.2018, позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до держави Ізраїль неповнолітнім дітям - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON] на період з 01.06.2018 до 31.08.2018, тривалістю перебування дітей не більше 90 календарних днів, без згоди і супроводу їхнього батька [PERSON]. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Від Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації надійшла заява, в якій вони просять розглянути справу за відсутності представника та прийняти законне рішення в інтересах дітей. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] народився [INFO], [PERSON] народилася [INFO], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8,9). Згідно з ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. У випадку, якщо фізична особа не досягла шістнадцяти років, вона має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» врегульовано порядок здійснення громадянами України права на виїзд з України та в'їзд в Україну, порядок оформлення документів за зарубіжних поїздок. За змістом ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 за №57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до пп.1 п.4 Правил виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]. Діти проживають разом з матір'ю. Позивач неодноразово зверталася до відповідача із проханнями надати їй дозвіл на виїзд дітей до держави Ізраїль з метою відпочинку та оздоровлення, однак у позасудовому порядку сторони не можуть дійти обопільної згоди з цього приводу. Вирішуючи спір по суті, суд виходить із засад рівності прав батьків на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Разом з тим, реалізація особами своїх батьківських прав не може мати наслідком порушення прав дитини на вільний та всебічний розвиток. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 640,00 грн. судового збору (а.с. 2). З викладеного,

Outcome: approved