Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку. У зв`язку з тим, що їх спільне життя не склалося, проживають окремо, мають різні погляди на сімейне життя, сторони не ведуть спільного господарства, позивач вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим та просить розірвати шлюб із відповідачем, а також за спільною згодою сторін, малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] залишити проживати разом з відповідачем. Сторони в судове засідання не з`явилися, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, малолітнього сина просить залишити на проживання та виховання із відповідачем. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, малолітнього сина просить залишити на проживання та виховання із ним. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст. 206 ЦПК України передбачено, що при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 12.10.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованого Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1840. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними, а малолітню дитину залишити проживати із батьком. Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved