Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, по якому просить позбавити [PERSON] [INFO] батьківських прав у відношенні доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з [PERSON] перебувала у шлюбі з 12 серпня 1995 року, який було розірвано 10.02.2011 року. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач постійно зловживав спиртними напоями, влаштовував сварки в сім'ї, що негативно позначалося на вихованні дітей та їх емоційному стані, не займався вихованням дітей, не цікавився їх навчанням та розвитком. Після розірвання шлюбу перестав надавати матеріальну допомогу по утриманню дітей, в зв'язку з чим позивач звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів. На підставі виконавчого листа №2-2230 від 05.06.2012 року відповідач зобов'язаний був сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) починаючи з 02.02.2011 року, однак постійно ухилявся від сплати аліментів, не надавав матеріальної допомоги по утриманню дітей, в результаті чого станом на 01.09.2016 року борг по виплаті аліментів складає 52248 грн. 67 коп. Крім того, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не спілкувався з ними, не цікавиться станом їхнього здоров'я, навчанням, матеріальним станом, тому позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили суду, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 1995 року до лютого 2010 року, а з квітня 2011 року по 23 серпня 2016 року проживали спільно однією сім'єю, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки, піклувалися один про одного, виховували сина та доньку. Позивач запропонувала відповідачу переїхати на постійне місце проживання до Чехії, але він не погодився, тоді вона прийняла рішення виїхати з дітьми на постійне проживання до іншої країни, на що відповідач категорично заперечив, саме тому звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав. Вказав, що проживали однією сім»єю, вели спільне господарство, відповідачу не було відомо про те, що позивач подала виконавчий лист, ввесь час офіційно працював і з його заробітної плати аліменти не вираховувались. З 23 серпня 2016року проживає окремо і з вересня 2016 року добровільно, через «Укрпошту» щомісяця пересилає дітям кошти. [PERSON] пояснив, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та подав заяву до Служби про визначення часу на зустріч з дітьми. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради не заперечила проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.08.1995 року, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 лютого 2011 року /а.с. 6/. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с. 4-5/. В інтересах дітей надано висновок органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради про доцільність позбавлення [PERSON] [INFO] батьківських прав у відношенні доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] /а.с. 36-37/. Згідно довідки Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький №41187 від 14.09.2016 року, на виконанні перебуває виконавчий лист №2-2230 від 05.06.2012 року Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача. Борг станом на 01.09.2016 року складає 52248 грн. 67 коп. /а.с. 11/. Вказана довідка не може слугувати беззаперечним доказом ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, оскільки довідка свідчить лише про наявність заборгованості, з якої причини вона виникла суду не відомо, розшук на відповідача не об'являвся у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів. Крім того, починаючи з 2011 року сторони проживали до серпня 2016 року проживали в одній квартирі, але позивач не зверталась із заявами до установ про притягнення відповідача до відповідальності за несплату аліментів. Згідно з довідками від 12.09.2016 року № 513 та від 28.03.2017 року №144 комунального закладу «Навчально-виховне об'єднання - Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів з гімназійними класами, центр дитячої та юнацької творчості «Сузір»я» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, [PERSON] навчається у 10-Б класі, [PERSON] є учнем 2-В класу навчального закладу. Вихованням дітей займається їх мати [PERSON], яка відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям своїх дітей. Батько [PERSON] за період навчання дітей в школі участі у вихованні дочки та сина не брав, з учителями не спілкувався, жодного разу не був присутнім на батьківських зборах /а.с. 8,70/. Довідки констатують обставину, що батько не відвідував батьківські збори та не спілкувався з учителями, але це не можливо віднести до ухилення від виховання дітей. Крім того,з цих довідок не вбачається, що діти негативно себе поводять, порушують дисципліну, їх поведінка є незадовільною, що свідчить про те, що негативного впливу з боку батьків, як то відсутність виховання, не існувало і це не може бути заслугою лише матері. За письмовою інформацією Кіровоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області від 15.09.2016 №13298/03/117/10, відносно [PERSON] 01.09.2016 р. складено адміністративний протокол за вчинення насильства в сім'ї (ст.173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) /а.с. 9/. Проте як вбачається з постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 грудня 2016 року, провадження відносно [PERSON] за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення /а.с. 71/. Згідно довідки Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 09.02.2017 року, надійшла заява [PERSON] про те, що [PERSON] 23.08.2016 року близько 21 год. 30 хв. перебуваючи в кв. [ADDRESS], наніс їй тілесні ушкодження. Даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на даний час розслідування в кримінальному провадженні триває /а.с. 72/. Це свідчить про особисті відносини сторін, а крім того відповідач не визнаний винним у скоєнні вище зазначеного злочину. Свідок [PERSON], яка є дружиною брата позивача, в судовому засіданні пояснила, що сторони проживають окремо, відповідач дітьми не займався, вживав спиртні напої, сварки відбувались при дітях з приводу вживання алкоголю відповідачем, на даний час з дітьми не спілкується, не чула від дітей про те, що відповідач дарує подарунки. Свідок бачила як відповідач наносив тілесні ушкодження позивачу. Відомо зі слів дитини, що 25.08.2016 року близько 22 год. відповідач порвав її закордонний паспорт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] бачить лише маму або сестру. Зі слів позивача та дітей їй відомо, що відповідач працює, вживає алкогольні напої. 27.08.2016 року відбулась сварка, тому що відповідача не впускали до квартири. Зі слів дитини, їй відомо, що відповідач порвав її закордонний паспорт. До квартири заходила вже після того, як відповідач виїхав, хто саме замається вихованням дітей її невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач не займається дітьми, не відвідує їх, не телефонує, до школи, дитячого садка, гуртків відповідач не приходить. Зі слів [PERSON] чула, що відповідач вдарив позивача. [PERSON] поздоровляв з днем народження у 2016 році, за день народження [PERSON] їй невідомо. Свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідач весь час працював водієм, перевозив пасажирів, вважав, що з позивачем проживали мирно, без сварок, дітям купував подарунки, іграшки. У 2015 році бачив як відповідач катався на санках з сином [PERSON]. З відповідачем інколи пили пиво, але небагато, нічого про зловживання алкоголем відповідачем йому невідомо. Свідок [PERSON] пояснила суду, що сторони проживали нормально, проводили час разом, приносили «вечерю», бували в гостях, бачила як відповідач виносив сину велосипед. [PERSON] працював, забезпечував сім'ю, алкоголем не зловживав, вживав лише на свята. Доньці на день народження подарував 1 000 грн. та квіти. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що він не спілкується з дітьми, тому що забороняє позивач. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що приходила в гості, разом святкували Новий рік, відповідач ходив до магазину, приносив їжу, іграшки, грали в м'яч. [PERSON] працював водієм та забезпечував сім'ю. В нетверезому стані не бачила його, про бійки їй невідомо, аліменти сплачує. Свідок [PERSON] та [PERSON] знають відношення які відбулась у сім'ї зі слів. Свідок [PERSON] свідчила про те, що відповідач наносив тілесні ушкодження позивачу та порвав паспорт доньки, але як це вплинуло на виховання дітей не зазначила, тому суд її покази оцінює критично. Свідок [PERSON], яка є матір'ю відповідача пояснила суду, що він дуже любить свою сім'ю, дітей, постійно про них піклувався, працював та працює до теперішнього часу, спір про позбавлення батьківських прав викликаний тим, що позивач бажає вивезти дітей до Чехії до своєї мами, а відповідач заперечує. Батьки позивача пропонували відповідачу виїхати до Чехії, але він відмовився, так як не впевнений, що знайде собі там роботу. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON] оскільки вони знаходиться в не приязненних стосунках з відповідачем. [PERSON] пояснила суду, що батько не приходив на збори до школи, не займався її вихованням. Кричав, тому що був не помитий посуд, та не прибрано у квартирі, в її присутності нецензурно не висловлювався. Її матеріально забезпечує мати та її батьки. Батько порвав її паспорт. Коли батько перестав проживати разом з ними стало тихо та спокійно. Вона та її брат бачили як батько бив маму перед 08 березня 2016 року. Пояснення дитини суд оцінює критично, оскільки вчинок батька щодо того, що він порвав її закордонний паспорт перед виїздом, на думку суду сплинуло на її відношення до батька, яке погіршилось у зв'язку з цим випадком і не може бути об'єктивним. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2,4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п.15,16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦК України). Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Підстави для звільнення позивача від доказування встановлені ст. 61 ЦПК України відсутні, а тому позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню. Суд не поклав в основу докази позивача та його представника оскільки вони не є беззаперечними в доказуванні ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав суд оцінює критично як такий який не містить доказової бази та необ'єктивний , оскільки він зроблений на підставі документів які надані до суду зі сторони позивача і доказової бази об'єктивно не несуть, характеризуючи відомості на відповідача відсутні, відсутні відомості щодо проживання відповідача, роботи, причин можливого ухилення від виконання батьківських обов'язків. Враховуючи положення ст.164 СК України позбавлення батьків можливе лише у випадках, визначених цією статтею та на час розгляду справи будь-які докази на які посилається позивачка при зверненні із позовом до суду не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, судом не встановлено умов та обставин, які шкодять зі сторони відповідача інтересам дітей. Крім того, відповідач 16.11.2016 року звертався до Служби у справах дітей із заявою про усунення йому перешкод у спілкуванні з дітьми, що свідчить про те, що він бажає брати участь у вихованні дітей. Сторони проживали близько 20 років однією сім'єю, вели спільне господарство, придбали квартиру, в якій своєю сім'єю здійснювали ремонт, що не заперечувала позивач. Доводи позивача, про те, що відповідач не працював та не надавав матеріальної допомоги своїй сім'ї нічим не доведені, а її доводи, що він став сплачувати аліменти після звернення до суду спростовуються тою обставиною, що після інциденту з паспортом доньки, відповідач став проживати окремо і став сплачувати офіційно аліменти. Крім того, з вересня 2016 року відповідач знаходився у відрядженні за кордоном. Відповідно до наданих характеристик, відповідач за місцем проживання характеризується позитивно. Доводи позивача, що відповідач не бажає спілкуватися з дітьми не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, що свідчить про не доведення позивачем на момент розгляду справи в суді ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей і суд вважає, що це є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. Отже, позивач не довела ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, за вказаного позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В зв'язку з тим, що суд відмовив в задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed