Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, посилаючись на те, що вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 04 вересня 1993 року, який був розірваний 08 вересня 2008 року. Від даного шлюбу у них є повнолітня донька [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо. В даний час донька проживає навчається на першому курсі у Харківському національному педагогічному університеті імені [PERSON], факультет «Філологія», денної форми навчання. Відповідач по справі добровільно надавати допомогу на утримання доньки ухиляється, хоча має таку можливість. В звязку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 50% від місячного доходу щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до закінчення нею навчання, а саме 30.06.2021 року, чи до досягнення нею 23 років. Крім цього просить стягнути з відповідача по справі на її користь витрати на оплату гуртожитку, де на даний час мешкає їх дитина, а саме у розмірі 1/2 частини цих витрат, згідно реєстраційних документів на проживання та чека оплати за гуртожиток, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання 30.06.2021 року чи до досягнення 23 років. В судове засідання позивач не зявилася, але надала суду заяву в якій уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2021 року. І іншій частині позовних вимог відмовилася. Крім цього в своїй заяві просила розглянути дану справу за її відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та прийняти рішення з урахуванням його заперечень на відповідь на відзив та відзив щодо вимог позовної заяви. В обґрунтування заперечень та у відзиві зазначив, що він є пенсіонером за вислугою років, не працює, тобто окрім пенсії інших доходів не має, на його утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON], [INFO] та дружина [PERSON], яка не працює, а також батьки похилого віку, які потребують його допомоги. Також зазначив, що він має ряд хронічних захворювань, а тому пенсії, яку він отримує не вистачає для нормального рівня життя його родини. Крім цього, вважає, що донька отримує стипендію, а також має можливість знайти роботу та заробити собі на навчання та одяг, оскільки вона не є інвалідом, є дієздатною, а тому повинна дбати про себе, а також надавати допомогу своїм батькам. Тому вважає, що стягнення з нього аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання призведе до тяжких наслідків та поставить його та його сімю в край тяжке матеріальне становище, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності в звязку з навчанням, підтримує уточнені позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі знаходились в зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірваний 09.09.2008 року. Від даного шлюбу є донька [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої [PERSON] значиться батьком. В теперішній час [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання Харківського національного педагогічного університету імені [PERSON], термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року, що підтверджується довідкою № 02/18 від 16.01.2018 року. В звязку з навчанням не працює, ніяких доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач має змогу надавати таку допомогу, але в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років. Як вбачається з матеріалів справи повнолітня дитина сторін на даний час навчається на першому курсі денної форми навчання Харківського національного педагогічного університету імені [PERSON], термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року, що підтверджується довідкою № 02/18 від 16.01.2018 року. В звязку з навчанням не працює, ніяких доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач в свою чергу зареєстрований за адресою: [INFO], б. 11, має на утриманні цивільну дружину [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дружина відповідача не працює, хворіє та потребує лікування. На даний час він інвалідом не є, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області і отримує пенсію за вислугу років в розмірі 2904,00 гривні, хворіє, потребує лікування та проведення операції, утримання по виконавчим листам з нього не проводяться, стягнення за виконавчими листами з нього не провадяться, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2386 від 15.03.2018 року. Крім того, на його утримання знаходяться батьки похилого віку, мати хворіє, потребує допомоги з його боку на придбання ліків, які повинна приймати постійно. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що повнолітня донька сторін по справі потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 199 СК України відповідач, як її батько, може і зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на її користь. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує і ту обставину, що [PERSON] має на утриманні цивільну дружину та неповнолітнього сина, яких він відповідно до ст.ст. 91, 202 СК України зобов'язаний утримувати. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дитині. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів іншої дитини та непрацездатної дружини, суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 200 Сімейного кодексу України у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2021 року. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини, а тому позовні вимоги задовольняє частково, а іншій частині позовних вимог відмовляє. Разом з цим, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Так, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи судом вбачається, що днем пред'явлення позову позивачем є 07 лютого 2018 року, що підтверджується відміткою на 1 примірнику позову. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~\~\~\~ Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам ч. 3 ст. 13 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню оскільки позивачем належним чином представлені докази в обґрунтування своїх вимог. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача за позовом.

Outcome: approved