Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей, в якій зазначає, що шлюб між сторонами зареєстровано 02.08.2003 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки не склалися, шлюб носить формальний характер. У зв`язку з наведеним позивач просить шлюб розірвати. Крім того, просить визначити місце проживання дітей разом з нею, оскільки між сторонами не досягнуто згоди. Позивач судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо винесення рішення у підготовчому судовому засіданні. Судові витрати просить стягнути з відповідача. Прізвище просить змінити на дошлюбне. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, не заперечує щодо винесення рішення у підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстровано 02.08.2003, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції. Сторони подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, що визнається сторонами. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть протягом тривалого часу, примиритися не бажають, тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Щодо вимог позивача про визначення місця проживання малолітніх дітей, слід зазначити наступне. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, сина - [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З поданої до суду відповідачем заяви вбачається, що він позов визнає, тобто не заперечує щодо визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи визнання позову відповідачем, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає можливим позов задовольнити. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved