Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом який мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] - дядько її бабусі [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно - земельна частка (пай), розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Вороньківської сільської ради. ЇЇ бабуся [PERSON], довгий час не знала про наявність спадкового майна, тому у визначний законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась. 20.10.2016 року остання відмовилась від спадщини на її користь. Інші спадкоємці відсутні. Посилаючись на ст.1265 ЦК України просила визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визнати за нею право власності на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, викладених у позові. Крім того зазначила, що померлий [PERSON] був двоюрідним братом баби позивача [PERSON] по лінії її матері [PERSON], однак документи, що підтверджували їх родинні відносини не збереглися. Позивач зверталася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після померлого [PERSON], однак в усному порядку нотаріус рекомендував звернутись до суду. Відповідач Вороньківська сільська рада з позовом згідна, справу просила розглянути за відсутності її представника (а.с.36). Держгеокадастр Державний нотаріус Карбан Л.М. направила суду заяву, в якій зазначила, що нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справах про спадкування. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч.1, 2 ст.11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач є онукою [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) (а.с.10-12, 14). [INFO] помер [PERSON], [INFO], після смерті якого залишилась спадщина - земельна частка (пай) розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства Спілка селян вм.Карла Маркса, розташована на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області (а.с.9, 18, 52, 59). Як роз'яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У відповідності з пунктами 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, оскільки часом відкриття спадщини після померлого [PERSON] є [INFO]., спадкові відносини в даному випадку регулюються положеннями ЦК УРСР (1963 року), а посилання позивача на 1265 ЦК України є помилковим. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно з ст.530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно з ст.531 ЦК УРСР 1963 до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Частиною першою ст.548 ЦК УРСР 1963 р. встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з ст.549 ЦК УРСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Таким чином прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить від його власного волевиявлення. Відповідно до ст.553 ЦК України 1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 09.12.2016 р. після померлого [PERSON] спадкові справи не заводились (а.с.54). Необхідно зазначити, що суд з'ясовує обставини справи та встановлює наявність юридичних фактів на підставі доказів, наданими сторонами із дотриманням принципів змагальності та диспозитивності відповідно до ст.ст. 10, 11, ч. 2 ст. 27 ЦПК України. Позивачем суду не було надано доказів щодо її родинних зв'язків з померлим [INFO] [PERSON], а саме доказів родинних відносин її баби [PERSON] та померлого [PERSON] Як вбачається з архівної довідки від 07.10.2016 року наданої позивачем, метричних записів про народження [PERSON], [PERSON] немає. Також повідомлено, що для можливого виявлення метричних записів про одруження [PERSON], [PERSON] необхідно зазначити роки реєстрації шлюбів (а.с.16). Крім того, відповідно до вимог с.550 ЦК УРСР 1963 року шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважної причини його пропуску. Позивачем були заявлені вимоги про визнання поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, проте вимоги про продовження строку для прийняття спадщини не ставилися. Також необхідно зазначити, що оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO], то відповідно до приписів ЦК УРСР 1963 року на час виникнення спадкових правовідносин спадкоємцями є особи, визначені в ст.ст.529-531 цього Кодексу, а інші родичі не відносяться до кола спадкоємців по закону і права на спадкування не мають. При цьому позивачем взагалі не надано суду доказів на підтвердження того, що її права були невизнані, оспорені чи порушені, оскільки матеріали справи не містять даних про те, що вона зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З огляду на вищевикладене заява про відмову від спадщини [PERSON] після померлого [INFO]. [PERSON], посвідчена секретарем Вороньківської сільської ради 20.10.2016 року та зареєстрована в реєстрі за №36 не має будь-яких юридичних наслідків. Таким чином позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, тому за вказаних обставин суд дійшов висновку, що підстав для вжиття заходів судового захисту у справі не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed