Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що вона з відповідачем зареєстрували шлюб 17.02.1998 року, від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. На теперішній час між сторонами не підтримуються шлюбні відносини і вони просто мешкають за однією адресою, крім того у провадженні Свердловського міського суду знаходиться справа про розірвання їх шлюбу. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, хоча відповідно до закону зобов'язаний, оскільки працює та отримує стабільну заробітну плату, позивачка працює, однак її заробітної плати не достатньо для утримання дитини. На користь інших осіб відповідач аліменти не сплачує. У зв'язку з чим позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач у попереднє судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, змінені позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі Суд, вважає, причину неявки відповідача у судове засідання неповажними, тому можливо провести заочний розгляд справи, та позивач не заперечує про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який вони зареєстрували 17.02.1998 року виконкомом Червонопартизанської міської ради Луганської області, актовий запис №12. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.ст. 180-181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров'я і матеріальне положення дитини, яка проживає з позивачкою, стан здоров'я і матеріальне положення відповідача, який працює першим заступником командир загону 7ВГРЗ у м. Краснодоні Луганської області, отримую стабільну заробітну платню, на користь третіх осіб аліменти не сплачує, приймає до уваги також, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На вимогу ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд вважає за необхідним допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. На підставі ст.ст. 180-182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved