Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати колишню дружина сина [PERSON] такою, що втратили право користування житловим приміщенням в належній їй квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло належить квартира [ADDRESS]. Вже тривалий час відповідач не проживає у вказаній квартирі, у зв'язку з припиненням фактично сімейних відносин з сином позивача, вважає, що вона втратила право користування даною квартирою. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року відкрито провадження у справі, та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному провадженні. Від відповідача відзив на позов не надійшов, клопотань, заяв процесуального характеру від учасників справи також не надійшло. Судова повістка відповідачу направлялась за її зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до положень ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст..ст. 76, 77, 78, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач посилаючись на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] - не надає доказів про право власності на дану квартиру. Крім того позивач не надає жодних доказів про припинення шлюбних відносин між відповідачем та сином позивача, а також факт проживання та не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS], враховуючи, що відповідач має зареєстроване місце проживання в іншій квартирі - [ADDRESS]. Отже, враховуючи надані по справі позивачем докази - підстав для задоволення позовних вимог позивача не вбачається. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed