Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 20 вересня 2012 року, від спільного проживання з відповідачем у них народився син - [PERSON]. 25 листопада 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 9. З липня 2015 року сторони проживають окремо. Син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач працевлаштований, здоровий, інших утриманців не має, тому здатен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання сина, добровільно відповідач такої допомоги не надає, що ставить позивача в скрутне матеріальне становище та суттєво знижує рівень життя дитини. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином [PERSON] повноліття, починаючи з дня предявлення позову до суду. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до початку попереднього судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія 1-КИ № 605383, вбачається, що його батьками є сторони по справі. Згідно свідоцтва про шлюб серія 1-КИ № 339987, 25 листопада 2014 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу : «Цуркіна». Згідно довідки Виконавчого комітету Варварівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 604 від 21.10.2016 року [PERSON], [INFO] дійсно проживає з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В ч.1 ст. 179 Сімейного Кодексу України зазначено, що аліментами, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч.1 ст.183 СК України визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд враховує працездатність відповідача та позивача, їх матеріальне становище, а тому суд вважає можливим визначити єдину частку від заробітку (доходу) відповідача на утримання неповнолітньої дитини, яка буде стягуватися до досягнення дитиною повноліття, а саме необхідно стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку ( доходу ), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем доведені, підтверджені документально та визнані відповідачем. На підставі викладеного, ст. ст. 179, 180 - 182, 179, 183, 191 СК України, та

Outcome: approved