Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 січня 2000 року був укладений договір купівлі-продажу, за яким продавець [PERSON] та [PERSON] іменовані як продавець продали, а покупець [PERSON] купила 2/3 частини квартири-1, житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,0913 га за адресою [ADDRESS]. Рішенням сесії Синельниківської міської ради від 21 січня 1998 року №25, [PERSON] у приватну власність була надана земельна ділянка площею 0,0913 га, для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташована за адресою [ADDRESS], що підтверджується державним актом на землю [NUMBER], виданим Синельниківською міською радою, 1 лютого 2001 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. На час укладення договору купівлі продажу, земельна ділянка на якій розташовані куплені нею 2/3 частини квартири житлового будинку, за адресою [ADDRESS] була приватизована громадянином [PERSON], але в договорі купівлі продажу про долю земельної ділянки не було зазначено, тому вона вважала, що дана земельна ділянка перейшла до її у власність як новому власнику домоволодіння і з січня 2000 року. З того часу вона володіє і користується даною земельною ділянкою як власною. Після отримання нею права власності за договором купівлі продажу будинку за вказаною адресою, розташованого на земельній ділянці площею 0,0913га, відповідно до норм чинного законодавства на час укладання договору купівлі-продажу, право власності на вказану земельну ділянку на якій розташовано житловий будинок переходить до набувача без зміни цільового призначення. За таких обставин до неї фактично перейшло право власності на земельну ділянку площею 0.0913 га, розташовану за адресою, [ADDRESS], за цільовим призначенням-обслуговування жилого будинку та господарських будівель, з моменту продажу їй продавцем [PERSON] своєї частки зазначеної у договорі купівлі продажу від 05 січня 2000 року. Згідно вимог ст. 120 З К України і 377 ЦК України, відповідно до яких до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частку земельної. ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Право власності на таку земельну ділянку переходить без зміни цільового призначення землі. Згідно із підпунктом г пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суд виходить з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. У даному випадку має місце порушення її права розпоряджатися майном, яке було набуте нею на законних підставах і підлягає захисту шляхом скасування державної реєстрації акту на право власності на спірну земельну ділянку [PERSON] у зв'язку з відчуженням їй 2/3 частки квартири-1 житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], за цільовим призначенням обслуговування жилого будинку та господарських будівель. У зв'язку з чим просить суд припинити право власності громадянина [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0913 га для будівництва та обслуговування будинку господарських будівель, яка розташована по [ADDRESS], що належить йому на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю, [NUMBER], виданим Синельниківською міською радою -1 лютого 2001 року, в зв'язку з відчуженням 2/3 частини квартири-1 житлового будинку, та господарських будівель, що знаходяться на даній земельній ділянці, [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 05 січня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом міського нотаріального округу Синельниківського міськрайонного управління юстиції О.Ситник. Зняти з реєстрації та скасувати державний Акт [NUMBER], виданий Синельниківською міською радою - 1 лютого 2001 року. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку для обслуговування квартири - житлового будинку, і господарських будівель площею 0,0913 га, вартістю, 58 358 (п'ятдесят вісім тисяч триста п'ятдесят вісім) грн. яка розташована за адресою [ADDRESS], як за особою яка придбала житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться на даній земельній ділянці. У відкритому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги не підтримав, та в судовому засіданні пояснював, що вимоги про визнання права власності на земельну ділянку не ґрунтуються на доказах, не мають законних підстав та не відповідають загальним засадам цивільного законодавства, оскільки необхідно було спочатку визнати рішення на підставі яких було видано державний акт недійсними. У відкрите судове засідання представник виконкому Синельниківської міської ради не з'явилася, однак надала письмові заперечення на позовні вимоги. До початку відкритого судового засідання від третьої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. У відкритому судовому засіданні представники третьої особи [PERSON] - [PERSON], [PERSON], заперечували проти задоволення позовних вимог підтримали свої заперечення на позов. Представник третьої особи управління держземагенства у Синельниківському районі в судове засідання не з»явився, але до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі, ухвалити рішення на розсуд суду. Таким чином, суд, заслухавши думку представників позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст. 16 ЦК України. В матеріалах справи є копія свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1997 року видане Синельниківським рефрижераторним вагонним депо Придніпровської залізниці, з якого вбачається, що [PERSON] та членам його сім»ї [PERSON], [PERSON] належить квартира за адресою [ADDRESS]. (а.с.8). В матеріалах справи є копія договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 05 січня 2000 року між [PERSON] та [PERSON], як продавцями, та [PERSON], як покупцем про купівлю-продаж 2/3 частини квартири [ADDRESS], зареєстрованого Синельниківським МБТІ 11 січня 2000 року. (а.с.7). Згідно реєстраційного посвідчення від 11.01.2000 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.11.1997 року Синельниківським рефрижераторним вагонним депо Придніпровської залізниці. (а.с.35). Згідно рішення Синельниківської міської ради № 25 від 21.01.1998 року [PERSON] була передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS], площею 0, 0687 га. Рішення Синельниківської міської ради № 114 8/ХХШ від 24.06.1999 року були внесені зміни до площ земельних ділянок, переданих у приватну власність громадянам міста, внесені зміни в рішення №-25 від 21.01.1998 року та додатку, а саме: [PERSON], що мешкає [ADDRESS], земельна ділянка у приватній власності складає 0,0913 га. В матеріалах справи є Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданий на ім»я [PERSON], виданий на підставі рішення Синельниківської міської ради від 21.01.1998 року № 25,на земельну ділянку площею 0,0913 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]. (а.с.9). Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Позивачем заявлено вимогу про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий на підставі рішення Синельниківської міської радою від 21 січня 1998 року №25 на ім?я [PERSON] Відповідно до ч.3 статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: - визнання прав; - відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; - визнання угоди недійсною; - визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; - відшкодування заподіяних збитків; - застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч.9 ст.118 Земельного кодексу України проект відведення земельної ділянки погоджується з органами по земельним ресурсам, природоохоронними і санітарно-епідеміологічними органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Згідно з ч.1 ст.126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право власності на земельну ділянку виникає з передбачених у законі правових підстав, якими в даному випадку є рішення органів місцевого самоврядування, при цьому сам державний акт не є ані правочином, ані правовим актом, а є тільки документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, відповідно він не може бути визнаний недійсним або незаконним, оскільки є похідним від рішення органу місцевого самоврядування. У разі відсутності законних підстав для видачі державного акту про право власності на землю, або видача державного акту з порушенням прав та законних інтересів громадян, належним способом захисту права у такому разі є визнання незаконним та скасування рішення відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування, разом із скасуванням акту державної реєстрації права на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що позивачем заявлено позовні вимоги про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, при цьому рішення Синельниківської міської ради від 21 січня 1998 року №25 на підставі якого видався державний акт на даний час є чинним, позовні вимоги, щодо визнання його незаконним та скасування позивачем не заявлялись, тому обраний спосіб захисту, про застосування якого просить позивач, є похідним й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт, що також не заперечувалось самим представником позивача, а у зв»язку з не задоволенням даної позовної вимоги не підлягають задоволенню і інші позовні вимоги, які є похідними, що виключає задоволення позову. В силу вищевикладеного позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, тому задоволенню не підлягають у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed