Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28.02.2014 року сторони зареєстрували шлюб. В період шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Станом на теперішній час проживання однією сім'єю між сторонами фактично припинено, подальше сумісне життя з відповідачем неможливе. Як причину розпаду сім'ї позивач вказує на той факт, що у сторін різні погляди на подружнє життя та сім'ю. Крім іншого, позивач стверджує, що тривалий час не мешкає разом з відповідачем, має іншу сім'ю. Позивач приймала участь у судовому засіданні разом з представником, позовні вимоги підтримала та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач також приймав участь у судовому засіданні разом з представником, позов не визнав та заперечував проти розірванні шлюбу, посилаючись на те, що можливо ще зберегти шлюб та сім'ю. Дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.02.2014 року між сторонами укладено шлюб, про що Єреванським територіальним відділом ЗАЦС зроблено актовий запис за №95, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. В період шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. В процесі розгляду справи відповідачем було заявлено клопотання про надання строку на примирення з метою збереження сім'ї. Суд, враховуючи наявність у сторін малолітньої дитини, вжив заходи щодо збереження шлюбу та надав сторонам строк на примирення. Так, відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, сторонам було надано строк для примирення на протязі місяця. Однак, після завершення строку для примирення встановлено, що сімейні відносини припинені остаточно. Подальше сімейне життя чоловіка і дружини, та збереження сім'ї стали неможливими, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню, що підтвердила у судовому засіданні позивач. Також, позивач стверджує, що на даний час вона перебуває у відношеннях з іншою людиною, мешкає разом з нею та фактично мають сім'ю, а тому збереження даного шлюбу неможливо. Крім цього, суд враховує той факт, що вказана справа перебуває в провадженні суду з 27.04.2018 року, а тому у сторін була можливість вирішити між собою питання стосовно збереження шлюбу та сім'ї в цілому. Однак, у судовому засіданні стало відомо, що відповідачем подано інший позов до суду, де відповідачем виступає його дружина. Цей факт також підтверджує те, що сторони перебувають у поганих відносинах, та збереження шлюбу та сім'ї неможливе. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Таким чином, судом використані всі засоби щодо примирення подружжя. Крім того, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони вирішили після розірвання шлюбу прізвища залишити без змін. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved