Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами спільною сумісною власністю та його поділ, вказуючи на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 листопада 1993 року. Шлюб розірваний 06 серпня 2009 року. Від шлюбу мають двох дітей. В період шлюбу вони з відповідачем збудували житловий будинок по [ADDRESS], в якому проживали. Будинок зареєстрований за відповідачем [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.03.2005 року. На даний час відповідач чинить перешкоди у користуванні будинком та проживанні в будинку. Тому позивач просить суд визнати, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] є об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на ? частку вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні уточнили позовні вимоги та просили суд визнати, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS], окрім літньої кухні, що позначена в технічному паспорті літерою В площею 2,55 кв.м., та прибудови, позначеної в технічному паспорті літерою а-2 площею 6,6 кв.м, є об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на ? частку вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, за виключенням літньої кухні, що позначена в технічному паспорті літерою В, та прибудови, позначеної в технічному паспорті літерою а-2. Позивач відмовляється від стягнення на її користь з відповідача судового збору. В судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] первісні позовні вимоги не визнали та вказали, що виготовлення технічного паспорту на житловий будинок в [ADDRESS] та оцінка ринкової вартості нерухомого майна проведена з порушенням закону. Також пояснили, що літня кухня, що позначена в технічному паспорті літерою В площею 2,55 кв.м., та прибудова, позначена в технічному паспорті літерою а-2 площею 6,6 кв.м., не можуть вважатись об»єктами права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вони будувалися відповідачем на підставі дозволу наданого рішенням виконкому Новобиківської сільської ради від 19.03.2014 року, вже після розірвання шлюбу з позивачем. Уточнені позовні вимоги визнали та не заперечують проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім'єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування. За ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, рівність прав і обов'язків у шлюбі та сім'ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Сімейного Кодексу України та Цивільного кодексу України. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 26.11.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Шлюб розірвано 06 серпня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 18.04.2013 року Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, житловий будинок в [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.03.2005 року. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя. В судовому засіданні встановлено, що літня кухня, позначена в технічному паспорті літерою В площею 2,55 кв.м., та прибудова, позначена в технічному паспорті літерою а-2 площею 6,6 кв.м., збудовані відповідачем [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON], що не заперечувала позивач, тому ці об»єкти не можуть бути включені в перелік майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Таким чином, майно, склад якого позивач уточнила в судовому засіданні і просила визнати спільним сумісним майном подружжя, придбано сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому її вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: partial