Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з основним уточненим позовом до відповідача, яким у остаточної редакції просить стягнути з останнього на свою користь неустойку за прострочення зі сплати аліментів в розмірі станом на лютий 2016 року 18328,31грн. В підтвердження своїх вимог зазначає, що з 29.05.2004р. по 31.01.2006р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2005р. з відповідача стягується аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі ? частини заробітку батька (доходу), починаючи з 11.04.2005р. і до досягнення дитиною повноліття. Згідно виконавчого листа від 27.10.2005р. відкрито виконавче провадження. Станом на 20.01.2016р. складає 58457,46грн. Оскільки з боку відповідача має місця заборгованість, то у позивача виникло право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, тому станом на лютий 2016р. неустойка за прострочення зі сплати аліментів становить 18328,31грн., що складається з 16664,83грн., як 1% до 01.08.2015р. з урахуванням 1663,48грн. за період з 01.09.2015р. по 01.02.2016р. В свою чергу відповідач звернувся із зустрічним уточненим позовом до [PERSON], яким остаточно просить зменшити розмір заборгованості, визначений Московським ВДВС ХМУЮ по сплаті аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], які стягуються за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2005р. за виконавчим листом № 2-26506, з 49552,06грн. на 30000грн.; надати розстрочку по сплаті заборгованості по сплаті аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], які стягуються за вказаним рішенням суду і виконавчим листом, строком на 2 роки з виплатою заборгованості рівними частинами щомісяця. В підтвердження своїх доводів [PERSON] зазначає, що дійсно з нього на підставі рішення суду стягуютья аліменти на користь відповідача на утримання доньки в розмірі ? частини заробітку (доходу). Вказана заборгованість виникла внаслідок того, що не мав постійного заробітку і сплачував аліменти лише у періоди отримання мінливого, нерегулярного заробітку. Окрім того, вказує, що має матір інваліда ІІІ-ї групи, яка потребує нагляду, лікування та піклування, у звязку з чим несе додаткові витрати. Вважає, що виникла заборгованість також з вини матері доньки, оскільки остання не отримувала перекази тощо. Позивач наполягає, що не припиняє піклуватися про навчання, матеріальне забезпечення доньки, її навчання, оздоровлення і харчування. Також зазначає, що є людиною, яка страждає на хронічне захворювання, що позбавляє права знайти високооплачувану працю, на сьогоднішній час працевлаштований та отримує заробіток в розмірі 1430грн. на місяць. Отже, його матеріальне становище не дозволяє сплатити неустойку за прострочення аліментів. Представник позивача за основним позовом в судовому засіданні підтримав викладені обставини і позовні вимоги уточненого змісту, вимоги зустрічного позову не підтримав у повному обсязі, надавши письмові заперечення. Представник відповідача вимоги первісного позову не підтримав повністю, надавши письмові заперечення, вимоги уточненого зустрічного підтримав у повному обсязі. Представник Московського ВДВС ХМУЮ в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю. Суд вивчивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги первісного позову такими, що підлягають задоволенню, а у зустрічному позову необхідно відмовити у повному обсязі, виходячи із наступного. Відповідно до правил ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2005р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від його доходу, але не менш неоподаткованого митом мінімуму доходів громадян, починаючи з 11.04.2005р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7,8). На підставі рішення суду відкрито виконавче провадження. Із розрахунку заборгованості державного виконавця станом на 20.01.2016р. заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 58457,46грн. (а.с.65,66). Відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006р. за № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. З боку відповідача, його представника суду не надано жодних доказів того, що у [PERSON] виникли саме такі зазначені вище обставини. Ствердження представника відповідача про те, що [PERSON] постійно не працював, а якщо працював, то отримував мінімальну заробітну плату, має захворювання з дитинства тощо, не є такими причинами для неналежного, своєчасного виконання зобовязання щодо сплати аліментів на утримання дитини протягом тривалого часу, які можливо вважати поважними. Таким чином, суд надійшов до висновку, що виникла заборгованість за аліментами саме з вини відповідача, тому з останнього має бути стягнуто неустойку за весь час прострочення сплати аліментів, що становить станом на лютий 2016 року 18328,31грн. Далі, [PERSON] у зустрічному позову просить зменшити суму заборгованості, визначену Московським ВДВС ХМУЮ з 49522,06грн. до 30000грн. та розстрочити сплату заборгованості по аліментах строком на 2 роки з виплатою рівними частинами щомісяця. Так, як вже зазначено текстом рішення, що у [PERSON] перед [PERSON] має місця заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини з 2005 року по 20.01.2016р. у розмірі 58457,46грн., згідно розрахунку державного виконавця. Даний розрахунок заборгованості по аліментам [PERSON] не оспорював ся та не оскаржений. Відповідно до правил ст.. 197 СК України (ч.1,2) з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Доводи позивача за зустрічним позовом про те, що постійно піклується, забезпечує доньку усіх необхідним, приймає участь у оздоровленні тощо, жодним доказом не підтверджено. Наявність копій квитанцій про перекази стягувачу грошових коштів на протягом десяти років на загальну суму 6550грн., що враховано державним виконавцем при розрахунку заборгованості, свідчить про неналежне виконання [PERSON] сплати аліментів на утримання доньки та не спростовує висновки суду. Надання [PERSON] в обґрунтування своїх доводів і вимог медичну довідку, датовану 1978р. про захворювання, не є належним доказом у підтвердження хронічної або тяжкої хвороби. Довідка про працевлаштування [PERSON] з 01.03.2016р. з заробітною платою у розмірі 1430грн., при відсутності інших документів, які б свідчили про відсутність інших доходів протягом тривалого часу, не є доказом, що підтверджує його матеріальний стан тощо. Відомості ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області від 30.12.2015р. не спростовують висновок суду в цієї частині. Далі, позивач посилається на той факт, що несе додаткові витрати на утримання матері, яка є інвалідом ІІІ-ї групи і потребує догляду. Між тим, такі ствердження, також ніякими доказами не підтверджено. Більш того, в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] зазначила, що її син іншої родини не має, проживає від неї окремо, має ще повнолітню дитину. Отже, враховуючи встановлене, відсутністю доказів у підтвердження доводів і вимог зустрічного позову, суд не вбачає таких обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру заборгованості та надання розстрочку для її виплати, тому у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог зустрічного позову.

Outcome: approved