Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 07 липня 2007 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №59. В період перебування в шлюбі у них народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами не склалися, оскільки відповідач проявляє неповагу до позивачки, до дитини, часто вчиняє сварки з використанням нецензурних виразів, атому з його вини сумісне життя і збереження сімї стало неможливим. Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені в 2010 році, відповідач повернувся до свого попереднього місця проживання до м. Нікополя, а дитина проживає разом з позивачкою. Спір про розподіл майна відсутній, а дитина буде проживати з позивачкою. Позивач [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.13), у судове засідання 18 грудня 2015 року не зявилася, надавши до суду заяву, згідно якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити (а.с.17). Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином згідно поштового повідомлення про вручення судової повістки (а.с.16), в судове засідання 18 грудня 2015 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 липня 2007 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №59 (а.с.6), в період якого у них народилася спільна дитина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Спільне життя подружжя не склалося через те, що сторони зрозуміли що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені з 2010 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна відсутній, а дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, а тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved