Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики в розмірі 8357548,20 грн, а також понесені судові витрати в розмірі 3654,00 грн. В позові посилається на те, що 12 травня 2008 року надала відповідачу у борг 1515000,00 грн, що еквівалентно 300000,00 доларів США, які остання зобов'язалася повернути до 01 січня 2015 року, про що складено відповідну боргову розписку та договір позики. Позивач посилається, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконала та кошти у розмірі 300000,00 доларів США, не повернула, а тому, позивач просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 12 травня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надала відповідачу в борг в сумі 1515000,00 грн, що на день передачі грошей відповідала еквівалентові суми 300000,00 доларів США, строком повернення не пізніше 01 січня 2015 року, що підтверджується договором позики від 12.05.2008 та борговою розпискою від 12.05.2008, які містяться в матеріалах справи (а.с.7-9). Так, відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Таким чином, невиконання умов договору позики від 12.05.2008 та наявність боргової розписки у позикодавця, свідчить про те, що боргові зобов'язання останньою не виконані. Встановлено, що оригінал розписки від 12.05.2008 на суму 1515000,00 грн, що на день передачі грошей відповідала еквівалентові суми 300000,00 доларів США, знаходяться у позивача та не повернуті відповідачу. В розписці від 12.05.2008 зазначено, що відповідач отримала грошові кошти в розмірі 1515000,00 грн, що на день передачі грошей відповідала еквівалентові суми 300000,00 доларів США, та зобов'язалася повернути позивачу вказану суму строком не пізніше 01 січня 2015 року. Разом з тим, відповідно ст.1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що сума заборгованості за договором позики від 12.05.2008 в розмірі 300000,00 доларів США відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на день подачі позову до суду становить 8357548,20 грн. Разом з тим, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що представником відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнані у повному обсязі, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 12 травня 2008 року у розмірі 8357548,20 грн, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати, а саме - судовий збір в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved