Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №81, що знаходиться за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини, 44, та примусово зняти її з реєстраційного обліку у квартирі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона та [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири №81, що знаходиться за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини, 44. Окрім них у даній квартирі зареєстрована [PERSON], однак така в даній квартирі фактично не проживає та не появляється у ній з 2015 року, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов, виданих відділом житлового господарства ЛКП «Житловик-С». Зазначає, що перешкод у користуванні квартирою [PERSON] не створювала та фактично місце її постійного проживання їй невідоме. Стверджує, що відповідач обмежує її законні права, оскільки не оплачує за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири, не бере участі у спільному побуті, а наявність реєстрації місця проживання відповідача у квартирі приводить до нарахування додаткових комунальних платежів, які розраховуються в залежності від кількості прописаних осіб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити, щодо заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена в порядку, передбаченому ст.74 ЦПК України, через оголошення в газеті «Львівська пошта», а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності, заочно, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Центр надання адміністративних послуг в Сихівському районі м.Львова явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності. У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що квартира №81, яка знаходиться за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини,44, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується і свідоцтвом про право власності на квартиру від 27 січня 1997 року, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів (а.с. 4). Згідно з довідки з місця проживання про склад сімї і прописку №367 від 23.05.2017 р. вбачається, що в квартирі №81, що знаходиться за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини,44, зареєстровано четверо осіб: [PERSON] (співвласник), [PERSON] (співвласник, внук), [PERSON] (співвласник, син) та [PERSON] (внучка) (а.с.5). Як стверджується актами ЛКП «Житловик-С» від 26.10.2015 р., 08.11.2016 р., 24.02.2017 р. та 05.04.2017 р. під час обстеження квартири №81, що знаходиться за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини,44, було виявлено, що [PERSON] фактично не проживає в даній квартирі понад рік. \~Вказане своїми підписами стверджують сусіди (а.с.8-11). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 405 ЦК України\~передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до положень п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р. члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут,\~частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути\~ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені\~главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення\~статті\~405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. А відтак, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад один рік без поважних причин, суд приходить до висновку, що така втратила право користування приміщенням\~квартири №81, яка знаходиться за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини,44. Що ж до вимоги про зняття відповідача з реєстрації у спірній квартирі, то суд приходить до висновку, що така є безпідставною та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. А відтак\~однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, тобто, питання про зняття особи з реєстрації виникає в процесі виконання такого рішення суду, оскільки орган, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації при наявності такого рішення зобов'язаний зняти особу з реєстрації і лише у випадку відмови в цьому може виникнути спір. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивачем не доведено, що при визнанні відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що в свою чергу є підставою для зняття з реєстрації місця проживання, порушуються чи будуть порушені її (позивача) права, така вимога заявлена позивачем передчасно та на даний час відсутні підстави для її задоволення. Окрім цього слід зазначити, що вимога позивача щодо зняття з реєстрації [PERSON] заявлена до неналежного відповідача, а відтак у задоволенні такої слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 640 грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.15, 16, 316, 317, 321, 405 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved