Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить постановити рішення, яким зобов'язати відповідачів усунути та не чинити перешкод у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою [ADDRESS]; зобов'язати відповідачів надати позивачу ключі від вхідних дверей до квартири та вселити її та малолітню доньку у вказану вище квартиру; судові витрати покласти на відповідачів. В обґрунтування позову покликається на те, що 27.11.2001 р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, від якого [INFO] народилася донька - [PERSON]. Після реєстрації шлюбу вони сім'єю проживали за адресою: [ADDRESS] у квартирі, яка належала їй та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності, оскільки була придбана ними за час спільного подружнього проживання. У жовтні 2010 року відповідач [PERSON], який зловживав наркотичними засобами, під впливом матері подарував дану квартиру [PERSON] В той же час, [PERSON] надала згоду на її проживання і реєстрацію разом з дитиною у належній їй квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де вона з дочкою була зареєстрована та частково проживала з 05.10.2010 р. Згодом у неї з чоловіком через його пристрасть до наркотичних засобів почалися постійні сварки та конфлікти. [PERSON], незважаючи на пристрасть сина до психотропних речовин, почала у всьому звинувачувати її, погрожувати виселенням, залякувала, що позбавить її материнських прав. Останніх декілька місяців вона з донькою проживала в квартирі по [ADDRESS], оскільки квартиру на [ADDRESS] [PERSON] вирішила здавати в оренду, відповідно вони були позбавлені туди доступу. На початку травня 2012 року відповідачі змінили замки на вхідних дверях у квартирі на [ADDRESS], мотивуючи це тим, що тепер квартиру на [ADDRESS] будуть здавати в оренду,а в квартирі на [ADDRESS] буде проживати відповідач [PERSON] зі своєю співмешканкою. На час звернення до суду вона з донькою залишилися на вулиці, оскільки іншого житла у них немає, а відповідачі незважаючи на реєстрацію в квартирі, а відповідно на право проживання в ній, доступу туди їй та доньці не дають. Позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у фабулі позову. Відповідач та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с. 40-42). Представник третьої особи - органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради Фридрак В.Б. в судовому засіданні 01.07.2014 року позовні вимоги в частині зобов'язання відповідачів усунути та не чинити малолітній дочці позивачки перешкод в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] підтримав, в решті позовних вимог поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 651 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Судом встановлено, що 27.11.2001р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом РАГС Залізничного РУЮ м.Львова, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER]. 14.04.2002р. від шлюбу народилася дочка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. 13.11.2010р. квартира на [ADDRESS] згідно з договором дарування була подарована відповідачем [PERSON] відповідачу [PERSON] 07.09.2012р.рішенням Галицького районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з Витягом про державну реєстрацію № 8256229 від 06.09.2005 р. кв. [ADDRESS] належить в цілому на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2005 pоку. Квартира складається із однієї житлової кімнати площею 31.4 кв.м., кухні, вбиральні (у спільному користуванні), загальною площею 39.65 кв.м. У квартирі [ADDRESS], власником якої є [PERSON], з 05.10.2010 р. згідно з довідкою № 1995 від 20.07.2012 р. зареєстровані: [PERSON]. - внучка, [PERSON] - син та [PERSON] - невістка. [PERSON] з 02.08.2011 р. є інвалідом Збройних Сил України відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». 16.08.2012 року складено комісійний акт про те, що [PERSON] з дня реєстрації і по даний час не проживає у квартирі [ADDRESS]. Позивач відповідно до договору найму жилого приміщення від 01.07.2012 р. орендує разом з братом квартиру [ADDRESS] Листом № 67/13332 Галицького районного відділу ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 01.10.2012р. відповідачів повідомлено про те, що відносно [PERSON] складено протокол офіційного застереження про недопустимість антигромадської поведінки. З матеріалів справи вбачається (а.с.74), що відповідач [PERSON] у 24 січня 2014 року нотаріально посвідчила заповіт, згідно з яким квартиру [ADDRESS] заповіла на користь внучки [PERSON] Станом на березень 2014 року в квартирі [ADDRESS], власником якої є [PERSON], з 05.10.2010 р. згідно з довідкою № 3469 від 26.03.2014 р. зареєстровані: [PERSON]. - внучка, [PERSON] - син, [PERSON] - колишня невістка та з 11.02.2014 р. - [PERSON] - невістка. Отже, на час розгляду справи в квартирі зареєстровано 5 осіб старше 10 років, котрі не є однією сім'єю. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що у неї з колишнім чоловіком [PERSON] через його пристрасть до наркотичних засобів почалися постійні сварки, оскільки докази такого суду не надані та доказового значення для встановлення обставин даного спору дані твердження не мають. Аналогічними, не підтвердженими жодними належними й допустимими доказами є й твердження позивача про те, що відповідач [PERSON] погрожувала їй виселенням, залякувала, що позбавить її материнських прав, відповідачі обмежили її разом з донькою у праві доступу в квартиру за адресою: [ADDRESS], змінили замки, викинули її речі з квартири, оскільки такі спростовуються поясненнями відповідачів, визнанням позивачем того факту, що її донька від спільного з відповідачем [PERSON] шлюбу часто перебуває у даній квартирі, та іншими доказами по справі. Не можуть бути взяті судом до уваги і твердження позивача як доказ її права на задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідачів усунути та не чинити їй та її малолітній дочці перешкод в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою [ADDRESS], зобов'язання відповідачів надати позивачу ключі від вхідних дверей до квартири і вселити позивача та її малолітню дочку у вказану вище квартиру, оскільки нею та її колишнім чоловіком квартира на [ADDRESS] згідно з договором дарування від 13.11.2010 р. була подарована відповідачу [PERSON] Вищевказаний договір ніким не оспорений, є дійсним на час розгляду спору в суді, та позивачем була складена нотаріально посвідчена заява на вчинення такого правочину. Як на підставу позовних вимог, позивач [PERSON] у своїй позовній заяві покликається на те, що в кв. [ADDRESS] вона частково проживала, однак такі судом не беруться до уваги, оскільки остання у своїх поясненнях плуталася та не могла точно вказати з якого і по який час проживала у спірній квартирі. Крім своїх усних пояснень, не надала суду жодного доказу її виселення із спірної квартири або чинення їй перешкод в користуванні нею. Разом з тим, суд не може не взяти до уваги і той факт, що в однокімнатній квартирі на час розгляду спору зареєстровано 5 осіб старше 10 років, котрі не є однією сім'єю. За таких обставин вимога позивача [PERSON] про зобов'язання відповідачів надати позивачу ключі від вхідних дверей до квартири і вселити її в кв.[ADDRESS] не може бути задоволена. Окрім того, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не заперечують на вселенні малолітньої [PERSON] у квартиру [ADDRESS], не чинять [PERSON] жодних перешкод в користуванні дано квартирою, а навпаки, турбуються про неї, організовують її відпочинок, навчання, лікування, проживання. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed