Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить визнати відмову [PERSON] на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої [PERSON], [INFO], безпідставною та дозволити їй виїзд за межі України з неповнолітньою [PERSON] без згоди батька [PERSON] строком на 1 (один) рік, вказуючи, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16.03.2002 року по 14.06.2010 року. [INFO] в них народилася донька [PERSON]. На теперішній час вона перебуває у іншому шлюбі. Вони з дитиною та чоловіком проживають у [ADDRESS]. З травня 2014 року на території м. Артемівська та Артемівського району Донецької області проводяться заходи антитерористичної операції, які являють собою безпосередню загрозу для життя і здоров`я населення. Вона бажає тимчасово виїхати з дитиною на період літніх канікул до її рідних, які проживають на території Російської Федерації в Криму, з метою оздоровлення дитини. Проте вона не має можливості реалізувати своє рішення та виїхати за кордон разом з дитиною, оскільки відповідач не надав їй дозволу на виїзд дитини за кордон, бо на теперішній час він перебуває в Росії. Вона спілкувалася з ним, він згоден з тим, щоб дитина оздоровилася, однак через те, що він перебуває в Росії, та, як він вказує, дуже зайнятий на роботі, не може оформити нотаріальну заяву про дозвіл виїзду дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Разом з тим, надіслав на електронну адресу суду заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності в зв'язку з тим, що на теперішній час він знаходиться на території Росії, вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Артемівської міської ради Донецької області в судове засідання також не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 14.06.2010 року був розірваний (а.с. 12). [PERSON] народилася [INFO]. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 3 березня 2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після чого [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.11). Згідно ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Порядок виїзду за кордон дітей - громадян України визначений Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 року № 152. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом та обов'язком батьків. Позивач зазначає, що бажає оздоровити дитину в Криму, однак без наявності згоди відповідача на її виїзд за кордон вона не може цього зробити. На теперішній час отримання згоди батька малолітньої дитини [PERSON] на її виїзд за межі території України є об'єктивно неможливим у зв'язку з його перебуванням на території Російської Федерації. Крім того, відповідач і сам зазначає, що перебуває на території Російської Федерації. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог, а тому суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] та дозволяє їй виїзд за межі України з малолітньою [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] строком на 1 рік. При цьому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині визнання безпідставною відмови відповідача у дозволі на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої [PERSON], оскільки суду не надано достовірних доказів того, що відповідач відмовив позивачу у наданні такого дозволу. Натомість, надіслана відповідачем заява про визнання позовних вимог [PERSON] та вказівка самого позивача про те, що він не заперечує проти виїзду дитини за кордон на оздоровлення, свідчить про відсутність такої відмови з боку відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial