Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 4077 від 11 вересня 2017 року в частині, що стосується [PERSON] , зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приватного Акціонерного Товариства «Діамантбанк» Тімоніна Олександра Олексійовича віднести акцептовані кредиторські вимоги [PERSON] у розмірі 495 862,18 грн. до четвертої черги погашення акцептованих вимог кредиторів Приватного Акціонерного Товариства «Діамантбанк». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON] та ПАТ «Діамантбанк» на протязі 2015-2017 років було укладено ряд договорів строкового вкладу у банківських металах. 24 квітня 2017 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1684 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». 23 червня 2017 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідачів з метою отримання вкладів, та рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 4077 від 11 вересня 2017 року вимоги [PERSON] включено до сьомої черги кредиторів. Позивач вважає таке рішення неправомірним, оскільки останній укладав договори вкладу з банком, як фізична особа, зверталась до відповідачів із заявою про включення до реєстру кредиторів як фізична особа, характер його вимог - договірний, а не фіскальний. Крім того, як слідує з довідки, наданої відповідачем, вимоги [PERSON] акцептовані відповідачами у сумі 495 862, 18 грн., що є більшим 10 гривень, не є вимогами НБУ, що виникли на підставі договору рефінансування, чи іншими вимогами НБУ (цінностями, зразками, штрафними санкціями). Відтак, позивач вважає віднесення його кредиторських вимог до сьомої черги реєстрі кредиторів безпідставним, а рішення відповідачів № 4077 від 11 вересня 2017 року незаконним, протиправним, таким що підлягає скасуванню. На підставі вищевикладеного позивач звернувся із вказаним позовом до суду. Ухвалою від 22 лютого 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до слухання в порядку загального позовного провадження. 28 березня 2019 року на адресу суду надійшов відзив Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приватного акціонерного товариства «Діамантбанк» Тімоніна О.О. на позовну заяву, згідно якого останній проти заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки розміщення банківських металів не є вкладом, а відтак, такі вимоги не можуть бути віднесені до четвертої черги кредиторів. 08 квітня 2019 року на адресу суду надійшов відзив Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до якого відповідач проти заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що згідно п. 10 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банківських металах, однак, передбачено порядок повернення вкладів у банківських металах, при цьому, вимоги [PERSON] правомірно віднесено до сьомої черги кредиторів у відповідності до вимог закону. Протокольною ухвалою від 09 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні подану позовну заяву підтримав та просив суд задовольнити її у повному обсязі. Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приватного акціонерного товариства «Діамантбанк» Тімонін О.О. у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Діамантбанк» на протязі 2015-2017 років було укладено ряд договорів строкового вкладу у банківських металах. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 22 червня 2017 року №394-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 червня 2017 року № 2663 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Діамантбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно із зазначеним рішенням, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Діамантбанк» з 24 червня 2017 року по 23 червня 2019 року включно, призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Тімоніна Олександра Олексійовича уповноваженою особою Фонду. У відповідності до Довідки Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приватного акціонерного товариства «Діамантбанк» Тімоніна О.О., що видана [PERSON] , в ПАТ «Діамантбанк» були відкриті рахунки і станом на 31 серпня 2017 року залишок коштів становить: [NUMBER] залишок на 31 серпня 2017 року 32.16 XAG (тридцять дві цілих шістнадцять сотих тройських унцій срібла); [NUMBER] залишок на 31 серпня 2017 року 64.40 XAG (шістдесят чотири цілих сорок сотих тройських унцій срібла); [NUMBER] залишок на 31 серпня 2017 року 3.70 XAU (три цілих сімдесят сотих тройських унцій золота); [NUMBER] залишок на 31 серпня 2017 року 5.30 XAU ( п`ять цілих тридцять сотих тройських унцій золота); [NUMBER] залишок на 31 серпня 2017 року 32.15 XAG (тридцять дві цілих п`ятнадцять сотих тройських унцій срібла); [NUMBER] залишок на 31 серпня 2017 року 48.23 XAG (сорок вісім цілих двадцять три сотих тройських унцій срібла); [NUMBER] залишок на 31 серпня 2017 року 32.15 XAG (тридцять дві цілих п`ятнадцять сотих тройських унцій срібла); [NUMBER] залишок на 31 серпня 2017 року 32.15 XAG (тридцять дві цілих п`ятнадцять сотих тройських унцій срібла); [NUMBER] залишок на 31 серпня 2017 року 64.30 XAG (шістдесят чотири цілих тридцять сотих тройських унцій срібла); [NUMBER] залишок на 31 серпня 2017 року 64.30 XAG (шістдесят чотири цілих тридцять сотих тройських унцій срібла); [NUMBER] залишок на 31 серпня 2017 року 32.15 XAG (тридцять дві цілих п`ятнадцять сотих тройських унцій срібла). У відповідності до рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 4077 від 11 вересня 2017 року, вимоги [PERSON] , акцептовані в сумі 495 862,18 грн. та віднесені до сьомої черги погашення акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк». Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, стверджує, що уклавши з Банком договори строкових вкладів у банківських металах, набув право на задоволення своїх вимог у четверту чергу, оскільки такі вимоги є договірними, а не фіскальними, однак, таке твердження не відповідач вимогам чинного законодавства, з огляду на наступне. Частиною першою ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладників в одному банку. Статтею 27 Закону визначено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодування. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону. У свою чергу відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення); 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - один рік до дня прийняття такого рішення); 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах; 11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду. Вище зазначена норма спеціального Закону кореспондується із Договорами банківського вкладу, відповідно до яких, Вкладник вважається повідомленим про випадки не відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами. Зокрема, до даного переліку відносяться вклади у банківських металах. Крім того, вкладом, у розумінні норм Закону та Договорів банківського вкладу, є грошові кошти у національній чи іноземній валюті, а не в банківських металах, які залучені Банком від Вкладника. Закон не встановлює порядок та механізм гарантованого відшкодування Фондом фізичним особам вкладів у банківських металах у випадку прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Зобов`язання за Договорами банківського вкладу, не є грошовим зобов`язанням, оскільки в ньому не передбачено передачу грошей, як предмета договору. Враховуючи інформацію, зазначену вище, розміщення позивачем в Банку банківських металів в розумінні спеціального Закону не є вкладом. Відповідно до ст. 52 Закону, кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у певній черговості: зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян;_грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;_вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку;_8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом. Враховуючи наведене, розміщення банківських металів в Банку, в розумінні спеціального Закону, не є вкладом, тому відсутні правові підстави включити кредиторські вимоги позивача до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк», як вкладника останнього. Щодо застосування рішення Виконавчої дирекції ФГВФО за № 3711 від 21 серпня 2017 року «Про затвердження Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються». Відповідно до пункту 2 Розділу 3 Положення, віднесення вимог кредиторів до певної черги відбувається в чітко встановленому порядку відповідним структурним підрозділом Фонду (у разі делегування їй відповідних повноважень) відповідно до черговості, встановленої частиною першою статті 52 Закону. Зокрема, до четвертої черги відносяться вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб-підприємців), які не є пов`язаними особами банку у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, а саме: вимоги вкладників - у частині, що перевищує суму, гарантовану Фондом; вимоги вкладників, майнові права за вкладами яких передані банку в заставу як засіб виконання позичальником або майновим поручителем зобов`язань, що виникли на підставі укладених з банком кредитних договорів в частині вимог, що перевищує суму, гарантовану Фондом; вимоги вкладників, рахунки та кошти яких були обмежені на розпорядження (арештовані), відповідно до вимог законодавства України в частині вимог, що перевищує суму, гарантовану Фондом. Про акцептування вимог кредитора на суму коштів, на які накладено обмеження на розпорядження (арешт), банк направляє повідомлення ініціатору такого обмеження (арешту) (суд, органи виконавчої служби) про включення залишку, що обліковується на рахунку, який арештований, до реєстру акцептованих вимог кредиторів на користь кредитора; вимоги вкладників, кошти яких залучались банком на індивідуальній основі з метою отримання від банку відсотків за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» або які мають інші фінансові привілеї від банку в частині вимог, що перевищує суму, гарантовану Фондом. При цьому, позивач не наводить допустимих доказів щодо відшкодування йому Фондом вкладів на гарантовану суму коштів в силу спеціального Закону. Відповідно до умов Положення, до сьомої черги відносяться вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку, а саме: вимоги кредиторів - юридичних осіб, у тому числі вклади яких підтверджені іменним ощадним (депозитним) сертифікатом; вимоги кредиторів - юридичних осіб, майнові права за коштами яких передані банку в заставу як засіб виконання позичальником або майновим поручителем зобов`язань, що виникли на підставі укладених з банком кредитних договорів; вимоги вкладників та кредиторів - юридичних осіб за вкладами у банківських металах та вклади яких підтверджені ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів, що виникли під час проведення ліквідації; вимоги вкладників у межах вкладу до 10 гривень; вимоги Національного банку України, що виникають на підставі договору про надання кредиту рефінансування; інші вимоги Національного банку України, а саме: цінності, зразки банкнот, штрафні санкції тощо; кошти, що надійшли до банку на рахунок, на якому обліковуються кошти до з`ясування, де платником була юридична особа, та які не були зараховані належним отримувачам цих коштів із завершенням технологічного циклу згідно з вимоги законодавства України; кошти на рахунках клієнтів банку - юридичних осіб, що були обмежені на розпорядження (арештовані), відповідно до вимог законодавства України. Отже, інформація наведена, вище спростовує міркування [PERSON] щодо неправомірності віднесення кредиторських вимог до сьомої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Діамантбанк», в силу умов Положення. За таких обставин,оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатністьі взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що поданий позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed