Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи позовну заяву тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2002 року. Рішенням вінницького міського суду вінницької області від 28.09.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що відповідач не бере участі в утриманні дитини, позивач вимушена була звернутись з даним позовом до суду та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач та її представник не зявилася, від представника позивача надійшла до суду заява, у якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд справи провести за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів ст. 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав. Суд дослідив докази наявні в матеріалах справи: -копія свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія 1-АМ № 179134 виданого 04.01.2003 року, відповідно до якого батьками неповнолітнього [PERSON], є [PERSON], та [PERSON] (на а.с. 3); -копія кредитного договору від 08.10.2008 року на суму 8700,00 грн., та квитанції про погашення вказаного кредиту (на а.с. 28-34); -довідка від 10.11.2016 року, видана міським комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна контора № 12», відповідно до якої [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] (а.с. 35) -рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2016 року, відповідно до якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (на а.с. 36); -лист Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 05.01.2017 року, відповідно до якого інформації про доходи фізичної особи [PERSON], за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року в центральній базі даних немає (а.с. 43-44). Вказані докази суд вважає належними, допустимими та приймає їх. Із досліджених судом доказів встановлено наступні факти та належні їм правовідносини: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2002 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 36). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач (а.с. 3). Дитина проживає разом з матірю, що вбачається із довідки від 10.11.2016 року, відповідно до якої [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], зареєстровані та проживають за адресою: [INFO]. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, що підтверджується листом Вінницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області від 05.01.2017 року, відповідно до якого інформації про доходи фізичної особи [PERSON], за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року в центральній базі даних немає (а.с. 43-44). Відповідач не приймає участі в утриманні своєї неповнолітньої дитини. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно д ост. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. У цьому звязку судом встановлено, що відповідач у справі офіційно не працює, а тому аліменти з нього слід стягувати у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено суму прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1689 гривень, мінімальну заробітну платню 3200 гр-н. Суд критично відноситься до вимог позивача про стягнення аліментів в розмірі не меньше 2000,00 грн. щомісячно, оскільки позивачем не наждано доказів, що дохід відповідача надає можливість стягнення аліменті в такому розімір. Отже суд виходить з розрахунку мінімальної заробітної платні та гарантій, передбачених ст. 128 КЗ про П та вважає, що стягнення аліментів в розмірі 1600 гр-н ( 50% змінімальної заробітної платні 3200 гр-н ) буде відповідати інтересам дитини та не порушить передбачених законодавством право відповідача. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 08.11.2016 року. У відповідності до п. 1. ч.1ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положеньст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень, оскільки позивач була звільнена від його сплати на момент звернення до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial