Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її користь на утримання їхньої з відповідачем малолітньої доньки до досягнення нею повноліття, посилаючись на те, що відповідач не надає добровільно необхідну матеріальну допомогу на її утримання. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2008 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між подружжям не склалося через несумісність характерів, протилежні погляди на виховання дитини, що стало причиною виникнення сварок. Окрім того, позивач зазначає, що спільного господарства з відповідачем вони не ведуть, проживають окремо та припинили шлюбні відносини, дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, але відповідач добровільно матеріальної допомоги в необхідному розмірі на утримання дитини не надає, тому позивач просила суд шлюб з відповідачем розірвати та стягнути на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 гривень, щомісячно до повноліття дитини з дня звернення з позовом до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та позов визнав частково. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив, що 10 жовтня 2008 року між громадянами [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області зроблено актовий запис № 326. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, серії 1-ОК № 134382, актовий запис 117 (а.с. 4) . Дитина постійно проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Причиною розпаду сімї сторін стало те, що подружжя мають різні характери та погляди на життя, сімейні та шлюбні відносини, та не бажають зберігати сімю. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що сімя розпалася остаточно, підстав для примирення подружжя суд не встановив, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~\~надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач зазначила в своїй заяві від 25.05.2018 року, що після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися своїм шлюбним прізвищем «Мотасова». Оскільки дитина на даний час проживає з матірю та після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем, остання просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.180 СК України встановлено, що «батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття», а відповідно до п.3 ст.181 СК України «за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі». Відповідач, аліменти не сплачує, необхідної допомоги для утримання дітей не надає. Статтею 7 СК України встановлено, що «дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість, яких надана Верховною Радою України», але діти сторін по вині відповідача не мають можливості реалізувати в повній мірі своє право. Згідно зі статті 180 СК України встановлено, що «батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття», тим самим обовязок на утримання дитини покладається на обох її батьків. При цьому не встановлено, що в більшому розмірі повинен утримувати дитину той з батьків, з яким проживає дитина або той, який має більший розмір доходів; законодавцем встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину без врахування даних обставин. Дані обставини враховуються, згідно зі статті 182 СК України, тільки судом при вирішенні питання про стягнення аліментів. Згідно зі ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач працює та отримує дохід, інших осіб на утриманні немає. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 01 березня 2018 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 01 березня 2018 року. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття,\~\~з дня звернення до суду. Суд бере до уваги заперечення відповідача, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та відсутність інформації щодо розміру заробітної плати відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 \~ст.\~141\~ЦПК України та заяви позивача судові витрати в розмірі 704,80 гривень у відшкодування сплаченого судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial