Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 17.02.1990 року у Бериславському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що вчинено актовий запис № 22. Від сумісного проживання сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, оскільки вони мають різні погляди на життя, а тому з 2012 року не проживають разом та не підтримують сімейних відносин . [PERSON] має іншу сім'ю. За таких обставин, [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати . Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення підготовчого судового засідання, в судове засідання не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому не заперечувала проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні в зв'язку з визнанням позову відповідачем . Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення підготовчого судового засідання, в судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій позов визнає повністю та не заперечує проти ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. З долучених до позовної заяви письмових доказів, встановлено, що 17.02.1990 року у ВРАЦС Бериславського райвиконкому Херсонської області сторони зареєстрували шлюб , про що вчинено актовий запис № 22 ( свідоцтвj про укладення шлюбу серії ІІ-КГ № 250336 від 17.02.1990 року, видане ВРАЦС Бериславського райвиконкому Херсонської області( а.с. 8 ). Від сумісного проживання подружжя має доньку [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії І-ОЛ №059287 від 17.12.2001 року, видане Липнязькою сільською радою Добровеличківського району Кіровоградській області ( а.с.9 ) . З пояснень позивача, які викладені в позовній заяві, встановлено, що причиною її звернення до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, оскільки вони мають різні погляди на життя, а тому з 2012 року не проживають разом та не підтримують сімейних відносин, на примирення не погоджуються . Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з'ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитиниінваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін , тому позов про розірвання шлюбу слід задовольнити . З огляду на вказане, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved