Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] сервісного центру УДАІ УМВС№ 8-6348,Регіонального сервісного центру УДАІ МВС України у Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності та звільнення майна з під арешту, посилаючись на те,що 23.10.2009 року нею було придбано автомобіль марки МАN, реєстраційний номер АХ 4686СА,номер шасі(кузова,рами) WMAL20ZZZ1Y067500,2001 року випуску, який знаходиться на обліку в органах ДАІ та був зареєстрований у Львівському ВРЕВ ДАВ ГУ МВС України у Львівській області. Вказаний транспортний засіб попереднім власником своєчасно було знято з обліку в Львівському відділі реєстраційно- екзаменаційної роботи ДАІ ГУ МВС України для реалізації в межах України. 23.10.2009 року автомобіль був нею зареєстрований на її ім.»я у ВРЕР обслуговування м. Чернівці УДАІ УМВС України в Чернівецькій області та їй було видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії СХХ № 865671, на ТЗ закріплено д.н.з. НОМЕР [NUMBER]. 09.10.2015 року в зв»язку з втратою документів їй було видано ВРЕР Харківської області дублікат вищевказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. У листопаді 2016 року вона вирішила зняти з реєстрації даний автомобіль, проте їй стало відомо,що є заборона на проведення будь яких реєстраційних операцій щодо її автомобіля. Дана заборона була накладена відповідно до постанови старшого слідчого прокуратури Львівської області [PERSON] від 23.05.2001 року. Як вбачається з постанови про накладання заборони на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів,кримінальну справу № 181-0311 було порушено щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.3,365 ч.1 КК України та за фактом підроблення документів та використання невстановленими особами підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ст..358 ч.ч.1,3 КК України. Однак, у даній справі, ні вона, ні попередній власник автомобіля, учасниками кримінального провадження не являються, а автомобіль речовим доказом не визнаний. В звязку з викладеним позивач звернулась до суду і просить припинити дію, яка порушує її право,шляхом звільнення з під арешту,що полягає в забороні на проведення реєстраційних операцій(реєстрації,перереєстрації, зняття з обліку) автомобіля марки МАN, реєстраційний номер АХ 4686СА,номер шасі(кузова,рами) WMAL20ZZZ1Y067500,2001 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії СХХ № 865671 від 23.09.2009 року,накладений постановою старшого слідчого прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції [PERSON] від 23.05.2011 року в кримінальній справі № 181/0311; усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зобов»язання Регіонального сервісного центру УДАІ МВС України в Харківській області та зняти заборону на проведення реєстраційних операцій вищевказаного автомобіля. 15.11.2017 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача [PERSON] сервісний Центр УДАІ УМВС №8-6348 виключений з числа відповідачів. Позивач та його представник адвокат [PERSON] у судове засідання не з»явилися, представник позивача надав заяву,в якій прохав справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та прохає їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Регіонального сервісного центру УДАІ МВС України в Харківській області у судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій прохає справу розглядати за його відсутності. Крім того, зауважив,що проти задоволення позову заперечує, так як до компетенції центру не входить накладання та зняття арешту з транспортних засобів. Також,13.07.2017 року через канцелярію суду надав письмові додаткові заперечення на позов, в яких прохає закрити провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому зауважив, що згідно роз»ясень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,п.1 постанови № 5 від 03.06.2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного , невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов»язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174,539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. При цьому згідно з пункту 9 розділу ХІ « Перехідні положення» КПК України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, він вважає,що зняття арешту на майно, яке було накладено в порядку КПК України в редакції 1960 року не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинно вирішуватися в порядку КПК України в редакції 1960року. У зв»язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки МАN, реєстраційний номер АХ 4686СА, номер шасі(кузова,рами) WMAL20ZZZ1Y067500, 2001 року випуску (а.с.10). \~Як зазначив позивач у своєму позові даний автомобіль\~\~\~\~знаходився на обліку в органах ДАІ та був зареєстрований у Львівському ВРЕВ ДАВ ГУ МВС України у Львівській області.\~\~\~Вказаний транспортний засіб попереднім власником своєчасно було знято з обліку в Львівському відділі реєстраційно- екзаменаційної роботи ДАІ ГУ МВС України для реалізації в межах України. 23.10.2009 року автомобіль був зареєстрований позивачем на своє ім.»я у ВРЕР обслуговування м. Чернівці УДАІ УМВС України в Чернівецькій області та їй було видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії СХХ № 865671, на ТЗ закріплено д.н.з. НОМЕР [NUMBER]. 09.10.2015 року в зв»язку з втратою документів [PERSON] було видано ВРЕР Харківської області дублікат вищевказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. У листопада 2016 року позивач вирішила зняти з реєстрації даний автомобіль, проте їй стало відомо,що є заборона на проведення будь яких реєстраційних операцій щодо її автомобіля. Із копії постанови про накладання заборони на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів від 23.05.2011 року вбачається,що заборона була накладена старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції [PERSON], в рамках кримінальної справи № 181-0311, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.3,365 ч.1 КК України та за фактом підроблення документів та використання невстановленими особами підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ст..358 ч.ч.1,3 КК України(а.с.11-13). Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 01.07.2013 року у вищезазначеній кримінальній справі, який набрав законної сили, посадових осіб ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області визнано винними у скоєнні злочинів та притягнуто до кримінальної відповідальності (а.с.55-151). Із матеріалів справи вбачається,що на попередній власник автомобіля, ні [PERSON] не були підозрюваними чи обвинуваченими, тобто в їх діях не встановлено неправомірної поведінки при купівлі, реєстрації чи перереєстрації вищевказаного автомобіля, не зазначено даний автомобіль у вироку як об»єкти чи знаряддя вчинення злочину. \~Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). \~Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом [PERSON] на законних придбав вищезазначений автомобіль. \~\~Таким чином, прийнявши до уваги зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов є підставним, обґрунтованим та підлягає до задоволення, оскільки позивач у законному порядку придбав спірний автомобіль, не був підозрюваними чи обвинуваченими у кримінальній справі, в межах якої було накладено арешт.

Outcome: approved