Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], Управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області про виселення без надання іншого жилого приміщення зазначивши, що 7/10 частина житлового будинку з відповідною частиною господарсько - побутових будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу від 19.10.2007 року. Відповідач зареєстрований та проживає в належному позивачці будинку [ADDRESS] Між сторонами сімейні відносини в органах реєстрації актів цивільного стану офіційно не зареєстровані. [INFO] року позивачка народила сина [PERSON], батьком якого записано відповідача. Позивачка та їх син [PERSON] є інвалідами по зору. Оскільки відповідач не надавав позивачці матеріальної підтримки на утримання малолітньої дитини, позивачка вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, за наслідками розгляду якого Ленінським районним судом м. Кіровограда 29.08.2012 року винесено рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів. На протязі всього спільного з відповідачем проживання відповідач зловживав та продовжує зловживати спиртними напоями, постійно ображає позивачку в присутності малолітнього сина, у присутності дитини завдає позивачці побої, спричиняє тілесні ушкодження та створює умови неможливого з ним проживання. Щоб уникати тяжких наслідків від протиправної поведінки відповідача, позивачка разом з малолітньою дитиною, не рідко серед ночі вимушена була покидати власну оселю та переховуватися та проситися ночувати до знайомих людей, рідних,друзів. З приводу протиправної поведінки відповідача позивачка зверталася з заявами до органів внутрішніх справ та в Центр соціальної служби сім`ї, дітей та молоді Кіровоградської міської ради, проте після проведених з відповідачем бесід останній не тільки належним чином не реагував, а навпаки його поведінка стала більш агресивною та непередбачуваною в бік погіршення. Позивачка вважає, що поведінка відповідача створює реальну загрозу їх з дитиною життю та унеможливлює повноцінний розвиток дитини. Враховуючи свої права порушеними відповідачем позивачка звернулася до суду з даним позовом. Позивачка та її представник до суду з`явилися, позовні вимоги підтримали та посилаючись на викладені в позові обставини просили позов задовольнити. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.10.2007 року позивачці належить 7/10 частин житлового будинку з частиною господарсько - побутових будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS], в якому позивачка проживає разом з відповідачем, який зареєстрований у вказаному будинку з 2011 року. Шлюбні відносини в органах реєстрації актів цивільного стану сторонами офіційно не зареєстровані, проте сторони проживають спільно та мають дитину - [PERSON], батьком якого записано відповідача, про що свідчить Свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] від 05.05.2009 року, видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області. Дитина є інвалідом по зору та перебуває на утриманні позивачки. У зв`язку з ненаданням відповідачем позивачці матеріальної підтримки на утримання сина, рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда 29.08.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки у розмірі ? частини його заробітку (доходу). Під час спільного з відповідачем проживання, відповідач зловживав та продовжує зловживати спиртними напоями, постійно ображає позивачку в присутності малолітнього сина, у присутності дитини завдає позивачці побої, спричиняє тілесні ушкодження та створює умови неможливого з ним проживання. Щоб уникати тяжких наслідків від протиправної поведінки відповідача, позивачка разом з малолітньою дитиною, не рідко серед ночі вимушена була покидати власну оселю, переховуватися та проситися ночувати до знайомих людей, рідних,друзів. З приводу протиправної поведінки відповідача позивачка зверталася з заявами до органів внутрішніх справ та в Центр соціальної служби сім`ї, дітей та молоді Кіровоградської міської ради, проте після проведених з відповідачем бесід останній не тільки належним чином не реагував, а навпаки його поведінка стала більш агресивною та непередбачуваною в бік погіршення. Про неодноразові звернення позивачки до органів внутрішніх справ з приводу протиправної поведінки відповідача свідчать висновки за результатами проведених перевірок від 23.12.2013 року, 31.01.2014 року,05.02.2014 року,15.02.2014 року, а також протоколи про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КупАП від 05.02.2014 року, 08.02.2014 року та 24.03.2014 року. 06 березня 2014 року постановою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда Мягкого О.В. відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.173-2 КупАП. Крім того, 11.04.2014 року суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда винесено постанову в адміністративній справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. За характеристикою з місця роботи відповідача, останній характеризується позитивно. Допитані у судовому засіданні свідки суду показали: Свідок [PERSON] - відповідач зловживає спиртними напоями, наносить позивачці побої, на її тілі бачив синці, виганяє її з власного будинку разом з дитиною у будь-яку пору року та час доби, створює позивачці умови неможливого з ним спільного проживання і вони вимушені були проживати в його сім`ї та в інших людей. Свідок [PERSON] - відповідач зловживає спиртними напоями, б`є позивачку, у присутності дитини вчиняє сварки та насильство в сім`ї, позивачки була вимушена звертатися до міліції. З причини того, що відповідач вигнав позивачку з будинку, вона разом з дитиною приходила ночувати до неї. Відомо, що з січня позивачка не проживає у належному їй будинку. Свідок [PERSON] павлович - на даний час сторони проживають окремо. Позивачка ходить з дитиною до родичів, а відповідач проживає у її будинку. Відповідач б`є позивачку та при температурі мінус 20 градусів виганяє її разом з дитиною з її ж будинку. Свідок [PERSON] - відповідач постійно б`є позивачку вона плаче, на тілі у неї синці, коли в лютому прийшли в будинок щоб забрати речі побачили безлад в кімнаті, у її присутності відповідач намагався побити позивачку, виштовхував її в власного помешкання, зараз вона вже майже два місяці не проживає в своєму будинку проживає в знайомих. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Згідно з ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним систематично руйнують або псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як передбачено ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що обставини викладені у позові знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є обґрунтованими, доведеними, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення даного позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved