Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Просить суд змінити розмір аліментів та стягувати аліменти з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі - 1000 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що 12 жовтня 2002 року з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1525 від 12.10.2002 року. Від шлюбу ми мають двох дітей: доньку - [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] Діти фактично проживають з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та спільне проживання припинено. Останніх 6 років [PERSON] не тільки не проживає однією сім'єю з позивачем та з дітьми, але й взагалі припинив виконувати обов'язки, покладені на батька згідно сімейного кодексу України, а саме - про дітей не піклується жодним чином, ніякої матеріальної допомоги ані на їх утримання, ані на лікування, ані на навчання чи відпочинок надавав. Більше того, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 р. про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць на утримання дитини відповідного віку. Відповідач не виконує. Всі обов'язки щодо виховання та розвитку дітей, покладені Сімейним Кодексом України на батьків, позивач виконує самостійно без допомоги відповідача. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, аліменти сплачує несвоєчасно та не у повному обсязі, не бере участі у додаткових витратах. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, хоча про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку судового засідання надала письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, свідка, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 12 жовтня 2002 року Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1525 (а.с.9) Від шлюбу мають двох дітей: доньку - [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] Діти фактично проживають з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні.(а.с. 8). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року у справі № 19717/15-ц, стягнуто аліменти з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць на утримання дитини відповідного віку.(а.с. 3-7). Відповідно до п. 4 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім»ї. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідач працездатний, не працює, аліментних зобов'язань перед іншими особами не має. Судом встановлено, що останніх 6 років [PERSON] не тільки не проживає однією сім'єю з позивачем та з дітьми, але й взагалі припинив виконувати обов'язки, покладені на батька згідно сімейного кодексу України, а саме - про дітей не піклується жодним чином, ніякої матеріальної допомоги ані на їх утримання, ані на лікування, ані на навчання чи відпочинок не надає. Верховний Суд України у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року висловив правову позицію з приводу того, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). За таких обставин суд знаходить можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів позивачкою зазначено з урахуванням обставин, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України. Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В порядку визначеному ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved