Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 29 вересня 2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Зазначає, що їхнє спільне подружнє життя не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя, відповідач постійно влаштовує сварки, у відповідача відсутня до неї повага, любов та довіра, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а тому вона прийшла до переконання, що сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 29 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарсько - Волинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №42, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 26.10.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, яке направлялося на адресу реєстрації відповідача згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, копію ухвали від 26.10.2020 року та копію позовної заяви з додатками відповідачу вручено 11.10.2020 року, про що свідчить підпис відповідача в поштовому повідомленні. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, що свідчить про відсутність заперечень проти позову. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Із ч.1 ст.110 СК України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 29 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарсько - Волинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Подружжя [PERSON] від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що слідує з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] . Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя, відповідач постійно влаштовує сварки, у відповідача до позивача відсутня повага, любов та довіра, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сім`я розпалась і зберегти її неможливо. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що сторони не бажають зберегти сім`ю, спільне проживання суперечить їх інтересам, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач у своїй позовній заяві просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », а тому враховуючи положення ст.113 СК України суд вважає за необхідне задовольнити вказану позовну вимогу. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (ч.2 ст.115 СК України).

Outcome: approved