Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.12.2011 року Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №763. Вказує, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися та фактично припинені з червня 2019 року. З цих підстав позивач просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив надати строк для примирення з позивачем терміном на 2 місяці. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 24.12.2011 року. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення. Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Статтею 111 Сімейного кодексу України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню ст. 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2019 року по справі № 442/6319/16-ц (провадження № 61-30728св18). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про надання строку на примирення, оскільки наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. Крім того, примирення передбачає активні дії, спрямовані на врегулювання спору, відновлення сімейних стосунків та залагодження конфліктних ситуацій, тощо. Позивач в позовній заяві зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припиненні з червня 2019 року. З цього часу сторони проживають окремо, до того ж, відповідач проживає в м.Кодима Одеської області, а відповідач в смт.Крижопіль Вінницької області. А також, та обставина, що з дня звернення позивача до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, відповідачем не вчинялось будь-яких дій щодо примирення з позивачем, спростовує його твердження про наміри помиритися. У зв`язку з цим надання подружжю терміну на примирення всупереч бажанню позивача суперечитиме моральним засадам суспільства та вимогам закону, оскільки примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 112 СК України визначено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, бажання зберегти сім`ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved