Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 05 липня 2002 року між нею і відповідачами був укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі передали позивачу в користування квартиру і отримали від неї обумовлену вартість кваптири - 29000,00 грн. Також відповідачі зобов`язалися посвідчити договір в нотаріальному порядку в строк до 01 січня 2003 року. В подальшому відповідачі ухилилися від нотаріального посвідчення договору. Позивач просить суд визнати дійсними договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири і визнати за нею право власності на квартиру. Також зазначила, що на підставі постанови Синельниківського ВДВС Дніпропетровської області АА №722105 від 16 вересня 2003 року на 1/9 частину квартири нотаріусом було накладено заборону на її відчуження, що позбавляє її можливості розпоряджатися квартирою. Просить суд зняти зазначену заборону. Позивач до початку судового засідання надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися по невідомим суду обставинам. Під час судового розгляду справи судом були оглянуті письмові докази у справі. Таким чином суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт належності спірної квартири відповідачам підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 27 вересня 1993 року, а також копією технічного паспорту на вказану квартиру. З розписки, складеної відповідачами 05 липня 2002 року, що відповідачі дійсно отримали від позивача обумовлену за квартиру грошову суму 29000,00 грн. і зобов`язалися посвідчити договір купівлі-продажу у нотаріальному порядку в строк до 01 січня 2003 року. Отже, із зазначених документів суд вбачає, що фактично договір купівлі-продажу житлового будинку між сторонами був укладений і виконаний, але внаслідок винної поведінки відповідачів в нотаріальному порядку договір не був посвідчений. Зазначений договір був укладений між сторонами до 01 січня 2004 року, тобто під час дії Цивільного кодексу України 1963 року. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Із цього випливає, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений і фактично виконаний сторонами у 2002 році, тобто після набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року, нових цивільних правовідносин між сторонами не виникало, у зв`язку з чим до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України 1963 року. Згідно ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Отже, недійсним визнається такий договір при умові недодержання вимоги щодо його нотаріального посвідчення, а у разі такого посвідчення, такий договір є дійсним. Відповідно до ст.47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом було встановлено, що фактично договір купівлі-продажу між сторонами був укладений і виконаний, відповідачі отримали обумовлену грошову суму і зобов`язалися в строк до 01 січня 2003 року посвідчити договір в нотаріальному порядку, однак ухилилися від взятих на себе зобов`язань в частині нотаріального посвідчення договору, у зв`язку з чим суд вважає можливим визнати зазначений договір дійсним. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved