Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що 25 12.1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Проживали з відповідачем однією сім'єю до 2015 року, після чого шлюбні відносини були розірвані. Від сумісного шлюбу мають неповнолітню доньку Віолетту, [INFO]. За час шлюбу, а саме: 26 липня 2003 року за сумісні кошти вони придбали житловий будинок з господарчими спорудами №44 по вул. Тіниста у м. Кривому Розі, який було оформлено на ім'я відповідача (надалі - Будинок). Вартість Будинку з господарчими спорудами складає 67989 грн. Право власності на земельну ділянку отримане не було. Вона вважає, що набуте майно є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак підлягає поділу. Добровільно відповідач не бажає визнати за нею право власності на ? частину нерухомого майна, а тому, вона вимушена звертатися до суду. У звязку з чим, просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку №44 по вул. Тіниста у м. Кривому Розі та за відповідачем право власності на ? частину Будинку, зареєстрованого в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації 03.09.3003 року, запис 29714 в книзі 132-41, яке складається з житлового будинку «А», житловою площею 36,3 кв.м, загальною площею 50,3 кв.м., літньої кухні «Б», сараю «В», гаражу «Г», вбиральні «Д», замощення ІІ, огорожі №1-2. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати понесені нею за сплату судового збору та витрати повязані з оцінкою Будинку. У судовому засіданні позивач позов в первісному вигляді підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме: будинку №44 по вул.. Тіниста у м. Кривому Розі визнає, не заперечує проти того, що кожному з них належить по ? частки вказаного Будинку. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 25 грудня 1993 року [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КР №381698 від 25 грудня 1993 року, яке було видане Пригірївською сільською радою Високопільського району Херсонської області, актовий запис №65 (а.с.8). Відповідно рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 травня 2015 року шлюб між сторонами був розірваний (а.с. 9). Рішення суду набрало чинності 16.09.2015 року (а.с. 9). За час шлюбу сторонами було придбано будинок №44 по вул. Тіниста у м. Кривому Розі, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26 липня 2003 року, який посвідчено державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №3-1835 (а.с.3). Договір зареєстровано в КП ДОР «КБТІ», що підтверджується відповідним витягом від 03.09.3003 року (а.с. 4) Вказаний будинок був придбаний за спільні кошти, хоча і оформлений на ім'я відповідача. Враховуючи те, що права та обовязки сторін щодо даного будинку виникли у 2003 році, тобто в період шлюбу, правовий режим цього майна та правовідносини сторін як подружжя із приводу нього регулюються як нормами Закону України «Про власність», ЦК України в редакції 1963 року та КпШС України, так і нормами СК України та ЦК України в редакції 2004 року, які діють на час виникнення спору. На час придбання будинку діяла норма ст. 22 КпШС України, відповідно до якої, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Такі положення містяться і в статті 60 СК України. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 372 ЦК України встановлено, що при поділі спільної сумісної власності частки співвласників є рівними. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, на підставі вищезазначеного суд приходить до висновку, що позивачу належить право власності на ? частину житлового будинку №44 по вул. Тіниста у м. Кривому Розі. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В звязку з вищевикладеним, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю, визнати, що житловий будинок №44 по вул. Тіниста у м. Кривому Розі є спільною сумісною власністю сторін (по ? частині кожному) та поділити майно набуте за час шлюбу, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, залишивши у власності відповідача іншу 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума понесених витрат у розмірі 551,20 грн. судового збору, та витрати, повязані з оцінкою домоволодіння 350 грн., також підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача, у повному обсязі.

Outcome: approved