Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, посилаючись на те, що 03 лютого 1997 року між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] в межах досудового розгляду справи була укладена мирова угода.відповідно до якої, [PERSON], зобов'язувався свою приватизовану частку квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], передати у рівних частинах своїм неповнолітнім дітям, які прописані у даній квартирі: [PERSON], [PERSON] Усі умови вказаної мирової угоди батьком позивача було дотримано. Позивач є зареєстрованою у [ADDRESS], але не має можливості користуватися своїм власним майном, оскільки відповідачка, [PERSON] не впускає її до данної квартири, що підтверджується зверненням до ДІМ СДІМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області,матеріали ЖЕО №26333 від 13.12.2013 р. Позивач неодноразово намагалася потрапити до квартири проте відповідачка всілякими способами чинить позиваці перешкоди, а саме відповідачем було змінено замки на дверях через, що позивач не можу потрапити і вільно користуватися квартирою. Просить захистити її право на проживання у квартирі як члена сім'ї . Позивач - в судове засідання з'явилася, надала суду заяву про згоду на заочний розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явися, про слухання справи була повідомлена належним чином, відповідно до положень ст. 74 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач належним чином був завчасно сповіщений про час і місце розгляду справи, і не з'явився в судове засідання, суд вважає за необхідне відповідно до ч.9 ст. 76 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 03 лютого 1997 року між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] в межах досудового розгляду справи була укладена мирова угода, відповідно до якої, [PERSON], зобов'язувався свою приватизовану частку квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], передати у рівних частинах своїм неповнолітнім дітям, які прописані у даній квартирі: [PERSON], [PERSON], що підтверджено ухвалою Іллічівського районного суду м. Одеси від 03.02..1997 року. Усі умови вказаної мирової угоди батьком позивача було дотримано. Згідно довідки № 64 від 20.01.2014 року [PERSON] прописана в квартирі [ADDRESS], як члена сім'ї, відповідальним квартиронаймачем є відповідача [PERSON]. Але позивач не має можливості користуватися своїм власним майном, оскільки відповідачка, [PERSON] не впускає її до даної квартири, що підтверджується висновком ДІМ СДІМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області,матеріали ЖЕО №26333 від 13.12.2013 р. Позивач неодноразово намагалася потрапити до квартири проте відповідачка всілякими способами чинить позивачці перешкоди, а саме відповідачем було змінено замки на дверях через, що позивач не може потрапити і вільно їй користуватися. Згідно ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 4,5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Таким чином судом встановлене, що позивач має право на проживання у [ADDRESS], як член сім'ї з 2004 року, але у цьомі праві перешкоджає відповідач А тому, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, вселити [PERSON] у квартиру [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні квартирою.

Outcome: approved