Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, зазначаючи, що 30.06.2018 року між нею та відповідачем був укладений договір № 6-82 про виготовлення меблів за індивідуальним проектом. Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язався у строк 30 робочих днів з дати проведення часткової оплати, котра була здійснена 30.06.2018 року, змінити обшивку меблів та доставити їх за адресою її проживання. Вартість надання послуг була визначена ними у розмірі 3000,00 грн. На виконання умов вказаного договору вона передала відповідачу грошові кошти у розмірі 2500,00 грн. як авансовий платіж. Однак у визначений договором строк відповідач зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, від виконання взятих на себе зобов`язань ухиляється. Також позивач зазначила, що невиконанням зобов`язань за договором їй була завдана моральна шкода, оскільки протягом тривалого часу вона намагалася отримати хоч якусь відповідь чи пояснення від відповідача про причини невиконання взятих на себе зобов`язань. Вона є пенсіонером та інвалідом другої групи, перенесла декілька інфарктів, у зв`язку з чим їй не можна хвилюватися та нервувати. Кошти, які вона сплатила відповідачу, для неї є значними, які вона збирала протягом року. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань вона стала знервована, втратила сон, вимушена звертатися до лікарів через погіршення стану здоров`я. У зв`язку з викладеним, позивач просила суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 2500,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 45). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. На адресу суду повернулися поштові конверти з судовими повістками з рекомендованими повідомленнями з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 37,42). Про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі суду (а.с. 41). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.2018 року між сторонами був укладений договір № 6-82 про виготовлення меблів за індивідуальним проектом, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався у строк 30 робочих днів з дати проведення часткової оплати, котра була здійснена 30.06.2018 року, змінити обшивку меблів позивача та доставити їх за адресою її проживання (а.с. 12-14). На виконання умов вказаного договору позивач передала відповідачеві грошові кошти у розмірі 2500,00 грн. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, грошові кошти не повернув, від виконання взятих на себе зобов`язань ухиляється. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на встановлене судом, суд вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 2500,00 грн. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Положенням частини 1 статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з положеннями пункту 2 вказаної Постанови спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Статтею 611 ЦК України визначено, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Правовідносини, що виникли між сторонами, випливають з договірних відносин щодо виконання зобов`язання, проте діючими нормами законодавства не передбачено відшкодування моральної шкоди за даним видом правовідносин. Відповідно до змісту наявного в матеріалах справи договору № 6-82 про виготовлення меблів за індивідуальним проектом, укладеного між сторонами, цим договором також не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договірних зобов`язань. Таким чином, судом не встановлено обставин, з якими закон пов`язує право позивача на відшкодування моральної шкоди, оскільки між сторонами склалися договірні правовідносини, які регулюються зобов`язальним правом та не передбачають відшкодування моральної шкоди, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині вимог, задовольнивши позов [PERSON] частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial