Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям квартири. Зазначала те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 19.10.2018 року стався залив її квартири із квартири [ADDRESS] розташованої поверхом вище. Власником квартири поверхом вище є відповідач [PERSON] . Факт заливу квартири встановлено актом складеним працівниками ТОВ «Єврокомунбуд» 19.10.2018 року, згідно якого виявлено сліди заливу на стелі та стінах коридору, що межує з санвузлом та стіни на кухні, що межує з коморою. Згідно висновку №490 від 10.01.2019 року експертно-будівельного дослідження вартість відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття житлової квартири [ADDRESS] становить 74852 гривень з урахуванням ПДВ. Тобто недбала експлуатація розташованих у квартирі відповідача мереж водопостачання або не утримання вказаних мереж у технічно справному стані призвело до залиття квартири позивача та заподіяння їй матеріальної шкоди. Враховуючи вище викладене та те, що по відповідач не бажає в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 74852 гривень та понесені судові витрати. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 27.02.2019 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 09.04.2019 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, стверджували, що акт від 19.10.2018 року складений з порушення Привил, не може бути належним та допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди, більше того оскільки згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, яким встановити причину залиття квартири не можливо то вина відповідача не доведена. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно акту від 19.10.2018 року складеним ТОВ «Єврокомунбуд» при обстеженні квартири [ADDRESS] в коридорі на стіні, що межує з санвузлом виявлено сліди заливу, витоків води з мережі водопостачання на каналізації квартири, яка розташована поверхом вище на момент обстеження не встановлено, у кухні на стіні, що межує з коморою також виявлено сліди заливу. З огляду фото зробленого власником квартири під час заливу підтверджується залив стіни у коридорі та кухні з квартири поверхом вище. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . У відповідності з висновком №490 від 10.01.2019 року експертно-будівельного дослідження вартість відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття житлової квартири [ADDRESS] становить 74852 гривень з урахуванням ПДВ. Згідно кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва ремонтних робіт квартири [ADDRESS] станом на 21.12.2018 року становить 74852 гривень. Згідно висновку експерта №СЕ-6604-1-1093.19 складеного 20.11.2019 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що найбільш ймовірною причиною залиття квартири [ADDRESS] в результаті якого було пошкоджено опорядження стін і стелі приміщення коридору №33-1, є несправність каналізаційної мережі у приміщенні розташованому поверхом вище, позначеному на поверхневому плані (зображення №4) №21-6. Встановити причину залиття квартири [ADDRESS] , в результаті якого було пошкоджено опорядження стін приміщення кухні №33-8, не надається можливим,оскільки вони ймовірно не знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з несправністю каналізаційної мережі у приміщенні позначеному на поверхневому плані (зображення №4) №21-6, інші можливі причини залиття в наданих для дослідження матеріалах не зафіксовані. У приміщеннях коридору №33-1, житлової кімнати №33-6, кухні №33-8 квартири [ADDRESS] також наявні пошкодження покриттів підлог, які могли виникнути в результаті залиття(залиттів). Проте, встановити причину їх появи не надається можливим, оскільки у наданих для дослідження актах, яким зафіксовано факт настання події (залиття), не зазначено про пошкодження покриттів підлог, чи вплив на них дії рідина. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Заперечуючи проти позову, [PERSON] вказує на те, що акт обстеження від 19 жовтня 2018 року не має юридичної сили, оскільки було порушено процедуру його складення. Відповідач не повідомлявся та не був присутній при оглядах квартири. Відповідач посилається також на порушення п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. Однак, відсутність [PERSON] під час оглядів квартири позивача не свідчить про відсутність факту заподіяння майнової шкоди [PERSON] та не спростовує її розмір. Як вбачається із схеми квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] та плану будинку [ADDRESS] , лише приміщення кухні №33-8 квартири [PERSON] знаходиться під приміщенням квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . При цьому, суд звертає увагу, що згідно схеми плану будинку та квартир приміщення коридору квартири [ADDRESS] , яке теж зазнало пошкодження знаходиться під приміщенням, яке не відносяться до квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , а саме пошкодження зафіксоване актом від 19.10.2018 року знаходиться в різних приміщеннях та з взаємопротилежних сторін. З огляду на вищевикладене у відповідача виникає обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу лише, щодо приміщення, яке розташоване та зазнало пошкодження під його квартирою, а саме приміщення кухні №33-8 квартири [ADDRESS] . Відповідач не спростував обставини, зазначені в акті, та не надав суду доказів, які свідчать про відсутність його вини у заподіянні шкоди саме приміщення кухні. Доводи відповідача про недоведеність його вини у заподіянні позивачу шкоди внаслідок залиття належної йому квартири, а саме приміщення кухні №33-8 квартири [ADDRESS] є безпідставними, оскільки у деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини заподіювача шкоди, а відповідач не довів свою невинуватість у заподіянні такої шкоди позивачу. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду №522/23237/15-ц від 11.12.2019 року. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги в частині залиття приміщення коридору №33-1 квартири [ADDRESS] , то слід зазначити, що факт залиття приміщення коридору №33-1 зазначеної квартири внаслідок течі саме з квартири відповідача не підтверджений належними та допустимими доказами. Оскільки за змістом ст. 1166 ЦК України відсутність вини має доводити особа, яка завдала шкоди, тоді як у даному випадку факт завдання шкоди саме відповідачем не встановлений. Згідно висновку експерта №СЕ-6604-1-1093.19 складеного 20.11.2019 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи що пошкодження квартири знаходять в різних приміщеннях та з взаємопротилежних сторін тобто приміщення коридору №33-1, квартири [ADDRESS] , яке зазнало пошкодження, знаходиться в іншій частині будівлі під приміщення Музею, тобто з цього випливає, що пошкодження які завдані у приміщенні коридору та приміщенні кухні ймовірно виникли з різних причин та не пов`язані між собою. Позовні вимоги до Музею позивач не заявляє. Більше того експертом виявлено пошкодження покриттів підлог у приміщеннях коридору №33-1, житлової кімнати №33-6, кухні №33-8 квартири [ADDRESS] , які могли виникнути у результаті залиття(залиттів), однак встановити причину їх появи не надається можливим у зв`язку з відсутністю у акті яким зафіксовано факт залиття інформації про пошкодження підлог, чи вплив на них дії рідини, не зафіксовано процес залиття квартири та не надано будь-яких документів/матеріалів яким було б зафіксовано стан квартири до залиття. Таким чином, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність відсутня. Предметом доказування у цій справі є факт залиття, наявність та розмір заподіяної шкоди, винність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та діями відповідача. Однак, всіх складових відповідальності відповідача у залитті приміщення коридору №33-1 квартири [ADDRESS] в судовому засіданні не встановлено. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неправомірних дій щодо залиття приміщення коридору №33-1 квартири [ADDRESS] саме відповідачем [PERSON] , розмір матеріальної шкоди позивача завданої внаслідок залиття коридору зазначеної квартири не підтверджений доказами про винність дій саме відповідача, як наслідок - відсутній безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями та шкодою. Позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що у заявлені позовні вимоги підлягають задоволенні частково. Позивач у зв`язку із захистом свої прав поніс судові витрати які складають із наступного: судового збору в сумі 796 грн. 52 коп., витати на підготовку експертного висновку в розмірі 4800 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6400 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача у справі подані докази понесених витрат на професійно правничу допомогу у строк визначений ст. 141 ЦПК України( договір, розрахунок про витрати, довідка). Позовні вимоги [PERSON] задоволенні у розмірі 52%. Отже з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 414 грн. 44 коп., витрати на підготовку експертного висновку в сумі 2496 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 3328 грн.

Outcome: partial