Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь фактично понесені додаткові витрати на дитину [PERSON], [INFO]., в розмірі 7007,5 грн. Зменшивши розмір позовних вимог, позивач просила стягнути додаткові витрати в розмірі 1295 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. З 24.12.2005 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON]. 14.10.2011 року шлюб між ними було розірвано. Малолітня донька проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2011 року було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 870 грн. з усіх видів його заробітку. Дитина відвідувала заняття з плавання починаючи з 2011 року по теперішній час, за що позивач сплатила 10996 грн. Крім того, дитина разом із матір'ю перебувала на оздоровленні у туристично-оздоровчому комплексі, на що позивач витратила 1838 грн. Проте враховуючи рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2014 року, яким позов [PERSON] про стягнення додаткових витрат було задоволено частково, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача половину понесених витрат за вирахуванням витрат на оплату занять з плавання (у період за 2011-2012 р. р. у розмірі 8376 грн. та оплати перебування дитини в туристично-оздоровчому комплексі в розмірі 1838 грн., що остаточно складає 2590 грн., половина з яких - 1295 грн. Таким чином, предметом судового розгляду є позовні вимоги про стягнення додаткових витрат, понесених позивачем у зв'язку з відвідуванням [PERSON] занять з плавання у період з 2013 року по теперішній час. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про підтримання уточнених позовних вимог з проханням розглянути справу за її відсутності. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивач із такими самими вимогами про стягнення судових витрат уже зверталася до суду та з цього приводу було ухвалено рішення, яке набрало законної сили. Крім того, відповідач припинив здійснення підприємницької діяльності, що значно вплинуло на його майновий стан. До того ж відповідач бере участь у додаткових витратах на дитину, зокрема купує їй одяг, створює умови для розваг та відпочинку дитини. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов неможливо задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину було задоволено частково та стягнуто на користь [PERSON] вартість понесених додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] в розмірі 220 грн. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.03.2014 року зазначене рішення суду було залишено без змін. Відповідно до ч. 3 ст. ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, вищезазначеним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.02.2014 року було встановлено такі обставини. 24.12.2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON]. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.12.2011 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в твердій грошовій сумі 870 грн., від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на відповідний період законом, щомісячно починаючи з 23.09.2011 року й до досягнення повноліття доньки. Крім того, судом встановлено, що дитина проживає разом із позивачем, яка, звільнена 22.08.2012р. з роботи за власним бажанням у зв'язку із доглядом за дитиною до досягнення нею 14-річного віку. На підтвердження своїх вимог щодо стягнення додаткових витрат на дитину у зв'язку з відвідуванням занять з плавання позивач надала суду наступні документи: довідку зі спортивно-оздоровчого комплексу «Шторм» від 19.03.2013 року; лист адміністративного директора спортивно-оздоровчого комплексу «Шторм» від 11.03.2014 року; довідку ФОП [PERSON] від 12.08.2014 року. Так, згідно з довідкою з спортивно-оздоровчого комплексу «Шторм» від 19.03.2013 року [PERSON] регулярно відвідує заняття з плавання тричі на тиждень у вівторок, четвер та суботу. Згідно з листом адміністративного директора цього комплексу від 11.03.2014 року у відповідь на адвокатський запит, [PERSON] відвідувала заняття з плавання у фітнес клубі «Шторм» у період з 06.04.2011 року по 23.12.2013 року, за відвідувань занять за зазначений період було сплачено грошові кошти на загальну суму 10339 грн. Відповідно до довідки, виданої ФОП [PERSON] від 12.08.2014 року [PERSON] відвідує групові заняття у фітнес клубі «Шторм» з 2011 року по теперішній час і за цей період були оплачені абонементи на суму 10966 грн. Суд звертає увагу, що на всіх зазначених документах наявний відбиток штампу, який містить надпис «Спортивно-оздоровчий комплекс «Шторм», та не є печаткою юридичної особи, оскільки не містить обов'язкових реквізитів. Що стосується довідки, виданої ФОП [PERSON] від 12.08.2014 року, то суд звертає увагу, що на ній також міститься відбиток печатки ФОП [PERSON]; адреса місцезнаходження ФОП - [ADDRESS], у той час як адреса розташування спортивно-оздоровчого комплексу «Шторм» згідно з вищезазначеними довідками - м. Одеса, вул. Гайдара, 11. Згідно з роздрукованими відомостями з ЄДР, наданими позивачем суду, основним видом економічної діяльності ФОП [PERSON] є діяльність спортивних клубів. Разом із тим, суду не надано доказів щодо підтвердження причетності зазначеної особи-підприємця до діяльності фітнес клубі «Шторм», зокрема договору оренди приміщення за адресою розташування клубу тощо. Крім того, суд звертає увагу на те, що жодна із зазначених довідок не містить відомостей про щомісячну вартість абонементу, що унеможливлює розрахунок фактично понесених позивачем витрат на його оплату за період, що розглядається судом До того ж позивач не надала суду доказів сплати визначеної суми (квитанцій, прибуткових касових ордерів тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не можуть бути задоволені.

Outcome: dismissed