Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що з 30 березня 2013 року по 16 червня 2015 року перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем по справі. За час спільного життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач, будучи батьком дитини, не займається матеріальним забезпеченням останньої. На даний час сторони проживають окремо, дитина перебуває на утримання позивача, а відповідач від покладеного на нього обов'язку щодо утримання дитини відмовляється. Разом з тим, як вказує позивач на утримання дитини потрібна значна сума коштів, оскільки останній потребує постійного догляду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, визначивши частку доходу, яка буде стягуватись з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу/заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивач не з'явилася, подавши заяву під час звернення до суду про розгляд справи у її відсутності. Просить суд вимоги задовольнити повністю. Відповідач, в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши пояснення позивача, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], сторони з 30 березня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За час спільного життя у них [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER]. Згідно копії свідоцтва про народження дитини, відповідач записаний батьком дитини, а отже на нього покладено обов'язок, щодо утримання сина. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва, від 16 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач, будучи батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Інші стягнення по виконавчому листу з нього не проводяться. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з нормами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В загальній декларації прав людини проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. В конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З'ясовуючи обставини, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що позивач на даний час офіційно працевлаштований та має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, хронічних захворювань не має, інших осіб на своєму утриманні не має. При цьому визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, дослідивши доводи позивача викладені у позову, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача має бути стягнуто аліменти в частці від його доходу в розмірі, що відповідатиме інтересам дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати по справі

Outcome: approved