Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати кредитний договір недійсним. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що у листопаді 2008 року [PERSON] запропонувала їй взяти в магазині побутову техніку в кредит через КБ «Приватбанк», після чого 19.11.2008 в приміщені КБ «Приватбанк» [PERSON] написала заяву про отримання кредиту на суму 2496,96 грн., предметом якого була побутова техніка в магазині [PERSON], але того ж дня [PERSON] повідомила їй, що в отримані кредиту їй було відмовлено. В серпні 2014 року відповідач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, який вона нібито уклала 19.11.2008, що для неї було несподіванкою, у звязку із чим і просить визнати даний кредитний договір недійсним. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву в якій позов підтримала просила справу розглянути без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Встановлено, що 19.11.2008 між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №HEXRRX15090002 відповідно до якого позичальнику було надано кредит, який укладений без її відома іншою особою. Також встановлено, що [PERSON] на підставі підроблених документів на імя [PERSON] отримала грошові кошти за вищевказаним кредитним договором, та розпорядилася ними на власний розсуд,чим заподіяла позивачу матеріальні збитки. Ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 травня 2015 року встановлено факт шахрайства з боку [PERSON] (а.с. 4-7). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Таким чином, доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в звязку з чим підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved