Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій зазначає, що відповідач є батьком її сина [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони не проживають однією сім»єю та не ведуть спільне господарство, відповідач зобовязався у добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання сина. Але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У позивача склалося тяжке матеріальне становище У звязку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, про дату та час розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.224 ЦПК України за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення по справі. Крім того, нормами ч. 2\~ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, але [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.4), який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с.2). Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. У відповідності до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дитини суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно зі\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За вимогами п.3\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 2\~ст.182 СК України\~передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.4\~ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може\~\~перевищувати\~\~п'ятдесят\~\~відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома\~\~виконавчими\~\~документами. Вимогами ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Outcome: approved