Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона являється власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул.. Петровського,11, с. Болган Піщанського району Вінницької області. 24 грудня 2005 року вона прописала в своєму будинку [PERSON], з яким вона на той час проживала в незареєстрованому шлюбі. Разом вони проживали до вересня 2014 року. З цього часу вони з відповідачем спільно не проживають. Фактично відповідач проживає [INFO]. Позивач неодноразово пропонувала [PERSON] знятися з реєстрації в її домоволодінні, але він на її прохання не реагує, а без нього, самостійно вона не має можливості цього зробити. А його реєстрації в її будинку впливає на її матеріальне становище, так як вона вимушена платити комунальні послуги в більшому розмірі, а також позбавлена право отримати відповідні пільги. Тому, для захисту своїх прав вона змушена звернутися до суду для визнання [PERSON] особою, що втратила право на користування жилим приміщенням, так як відповідач не користуються її житлом та не проживає в ньому більше шести місяців, а саме з вересня 2014 року. Позивач [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Однак просить не стягувати із відповідача витрати на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Просить не стягувати із нього витрати на правову допомогу. Не заперечує щодо стягнення з нього судового збору. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок індивідуального житлового фонду по вул.. Петровського, 11, с. Болган Піщанського району Вінницької області, про що свідчить копія технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с.9), копією договору купівлі-продажу будинку від 17 серпня 2010 року (а.с.11), копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.10), копією витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.10). 24 грудня 2005 року у вказаному будинку був зареєстрований [PERSON], [INFO]. Факт реєстрації місця проживання відповідача відділом внутрішніх справ Піщанського району Вінницької області за адресою с. Болган Піщанського району Вінницької області, вул.. Петровського, 11, підтверджується записом в домовій книзі для реєстрації громадян, які проживають у [INFO] (а.с.6-8). У вересні 2014 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] припинили фактичні шлюбні відносини, та з того часу припинили спільне проживання за адресою [INFO]. Позивач залишилися проживати в своєму будинку, а відповідач [PERSON], відповідно до довідки виконавчого комітету Болганської сільської ради Піщанського району Вінницької області від 01 квітня 2015 року № 259 (а.с.13) фактично став проживати за адресою [INFO]. Таким чином з вересня 2014 року і по даний час [PERSON] в будинку позивача не проживає та фактично проживає за іншою адресою. В звязку з тим, що в будинку позивача зареєстрований [PERSON], вона вимушена сплачувати більші комунальні послуги, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст.. 47 Конституції України від 28 червня 1996 року, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03 квітня 1987 року №2 Про практику застосування судами житлового законодавства, за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 12 квітня 1985 року №2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення. Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в тому числі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вищенаведене свідчить, що відповідач [PERSON], який зареєстрований в [INFO], створює позивачеві [PERSON], яка є власником будинку № 11, розташованого по вул. Петровського в с. Болган Піщанського району Вінницької області, перешкоди та обмеження у користуванні даним жилим приміщенням. А тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ч.1 ст.88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат повязаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи належать, в тому числі, і витрати на правову допомогу. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. В судовому засіданні позивач відмовилася від стягнення витрат з відповідача на правову допомогу. А тому враховуючи, вказані обставини, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правової допомоги в розмірі 400 гривень, відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи задоволенню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: approved