overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення суду на утримання двох дітей та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів на кожну дитину до досягнення старшої дитиною повноліття, а далі у розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття молодшої дитини, посилаючись на те, що аліменти, що стягуються з відповідача на її користь не відповідають навіть мінімальному розміру аліментів, відбувся ріст інфляції у країні, знецінилась національна валюта. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.08.2013 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [ADDRESS], не працюючого аліменти на користь [PERSON] на малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Позивачем не надано жодних доказів в судовому засіданні щодо зміни її матеріального або сімейного стану, погіршення її здоров'я та отримання відповідачем постійного доходу, який би дозволяв стягувати з нього аліменти у відповідній частці від його заробітку. Обставини на які посилається позивач у своїй позовній заяві, не є обставинами, передбаченими ст.192 СК України, Таким чином, позовні вимоги є необгрунтованими, а тому позов не підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що перебувала у шлюбі із відповідачем, який 21.12.2012р. було розірвано. Від спільного подружнього життя в них народилась дочка [PERSON], [INFO], яка є інвалідом. Відповідач участі у вихованні дочки не приймає, матеріально не забезпечує, жодного зв'язку із ними не підтримує тощо. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Пояснила, що в квітня 2008 року відповідач виїхав у Чехію. Спочатку він риїжджав додому два рази на рік. 15.11.2011р. вона з дитиною виїхала із спільного помешкання сторін. З того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач, в судове засідання на прибув. Подав заяву, в якій відмовляється від своїх батьківських прав щодо спільної дочки сторін. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сокальської РДА, Томашівська М.І. проти позову не заперечила. Вислухавши позивача та представника 3-ї особи, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. З оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про народження встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] Згідно висновку №1034/01-11 від 22.05.2015року, органом опіки та піклування Сокальської РДА визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON]. В свою чергу, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. За таких обставин, з метою захисту інтересів дитини, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дочки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 25 січня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 11. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище. Також просить не стягувати з відповідача сплачений нею судовий збір. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 18). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 198942, виданим 25 січня 2013 року (а.с. 8). Від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 327480, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 326 (а.с. 9), яка в даний час і після розірвання шлюбу буде мешкати з позивачем, відповідач в добровільному порядку буде сплачувати аліменти на її утримання. Між сторонами подружні відносини не підтримуються, спільні інтереси та взаєморозуміння в сімї відсутні, спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл сумісно нажитого майна подружжя немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 01 жовтня 2010 р. Мотивує заяву тим, що подружнє життя у них не склалося по причині протилежних поглядів на життя, сторони не знаходять взаєморозуміння між собою, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сім'ї та примирення між ними є неможливими. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач також в судове засідання не з'явився, в поданій заяві просив розглядати справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував, строк на примирення не надавати. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 158 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01.10.2010 р. між сторонами було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюбу від 01 жовтня 2010 року, актовий запис №703, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане повторно (а.с. 8). Спору щодо визначення місця проживання дитини і майнового спору між сторонами не має. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують останні три роки, примирятися не бажають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам обох. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 02 жовтня 1999 року. Мотивує заяву тим, що подружні стосунки не склалися, відповідач зловживає спиртними напоями, після чого вчиняє сварки, веде себе агресивно. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін, та враховуючи визнання позову відповідачем, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 02 жовтня 1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.7). Подружжя має неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 8). Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення надавати недоцільно, оскільки жоден з подружжя цього не бажає. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім`ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить інтересам обох з подружжя, і може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 02 жовтня 2011 р. Мотивує заяву тим, що подружнє життя у них не склалося по причині протилежних поглядів на сімейне життя, ведення спільного господарства, у зв'язку з чим виникають постійні суперечки між ними, сторони не знаходять взаєморозуміння між собою, втратили почуття любові, довіри та поваги один до одного, шлюбні відносини між ними припинилися, спільного господарства не ведуть, подальше сумісне життя і збереження сім'ї та примирення між ними є неможливими та суперечить інтересам позивача. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали. Позивач зазначила, що в їх сім'ї постійно виникають конфлікти та суперечки з приводу виховання та утримання дітей, а також на побутовому підгрунті. Шлюбні відносини між ними припинились з грудня 2015 р. В судовому засіданні відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, вказав, що з грудня 2015 р., змінив місце фактичного проживання, у зв'язку з припиненням шлюбно-сімейних відносини з позивачем, по причині різних погляді на шлюб та сім'ю, спільне господарство з даного періоду ними не ведеться. Вказав, що неодноразово намагався примиритися з позивачем, проте всі намагання виявилися марним. Займається виховання дітей та надає матеріальну допомогу позивачу на їх утримання. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.10.2011 р. між сторонами було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 02 жовтня 2011 року, актовий запис №10, видане Виконавчим комітетом Першотравенської селищної ради Баранівського району Житомирської області (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6, 7). Спору щодо визначення місця проживання дітей і майнового спору між сторонами не має. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з грудня 2015 р., спільного господарства не ведуть, примирятися не бажають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам обох. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 03.09.2005 р. Мотивує заяву тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та розбіжності в характерах, у зв'язку з чим постійно виникали конфлікти та непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. В судове засідання позивач не з»явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. 03.09.2005 р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують з лютого 2014 року. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 04 червня 2011 року. Мотивує заяву тим, що подружні стосунки не склалися через невідповідність характерів, не можуть знайти спільної думки у вирішенні щоденних побутових питань, внаслідок чого між ними виникають сварки, спільне господарство не ведуть. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позов визнає та не заперечує проти задоволення. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін, та враховуючи визнання позову відповідачем, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 04 червня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Подружжя має спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] (а.с. 6, 7). Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення надавати недоцільно, оскільки жоден з подружжя цього не бажає. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім`ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить інтересам обох з подружжя, і може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 05.07.2008 р. Мотивує заяву тим, що сумісне життя з відповідачем не склалось через різні життєві принципи, відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. З січня 2011 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. В судове засідання сторони не з'явились. Надали суду заяви, в яких зазначається, що позивач позов підтримує, а відповідач проти задоволення позову не заперечує. Шлюбні стосунки сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, спору щодо місця проживання дитини та майнового спору не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 05.07.2008 р. між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Донька проживає з матір»ю, спору щодо її місця проживання між сторонами немає. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 05 березня 1994 року. Мотивує заяву тим, що подружні стосунки не склалися, причиною припинення спільних відносин є часті сварки з приводу побутових питань, які негативно впливають на їхні відносини та психологічний стан дітей. З січня 2018 року шлюбні відносини фактично припинені, шлюб носить формальний характер. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належними чином, причини неявки суду не повідомив. Виходячи з приписів ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності приходить до наступних висновків. 05 березня 1994 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5). Подружжя має спільних дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] (а.с. 7). Суд за клопотанням відповідача надавав сторонам строк для примирення, проте за вказаний строк сторонами примирення не досягнуто. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Оскільки строк на примирення позитивних результатів не дав, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить інтересам позивача, і може бути розірваним. На підставі викладеного,

Outcome: approved