Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до Великоберезнянської селищної ради Великоберезнянського району Закарпатської області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що з січня 2007 року вона вселилася в зазначений будинок і з того часу постійно, безперервно, відкрито проживає в ньому, що підтверджено довідкою Великоберезнянської селищної ради. Крім того, зазначений будинок у власності та на балансі селищної ради не перебуває. Враховуючи наведене позивач просить позов задовольнити та визнати за нею право власності за набувальною давністю на зазначене майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання представник відповідача Великоберезнянської селищної ради Кульчицький Р.Р. також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Вирішення справи залишив на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно довідки Великоберезнянської селищної ради №1731 від 27 червня 2019 року, виданої на підставі акту обстеження від 25 червня 2019 року, вбачається, що [PERSON] разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] добросовісно заволоділи житловим будинком, загальною площею 55,5 м.кв., якому може бути присвоєно адресний номер: [ADDRESS] та спільно проживали в даному будинку до кінця грудня 2012 року. З кінця грудня 2012 року в даному житловому будинку постійно, фактично проживає [PERSON] з своїми дітьми (а.с. 6,7). З листа Великоберезнянської селищної ради №459/02-07 від 27 червня 2019 року на адвокатський запит адвоката Цуга Ю.Ю. вбачається, що житловий будинок, загальною площею 55,5 м.кв. за адресою: будинок [ADDRESS] , в якому фактично проживає [PERSON] , не знаходиться у власності селищної ради та не перебуває на балансі селищної ради (а.с.8) Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 344 цього Кодексу, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як роз`яснено в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні (вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна); володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності (для нерухомого майна протягом 10 років). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи, що заперечень проти позову не надійшло, позивач спірним майном відкрито, безперервно володіє понад 10 років, таким чином, визнання права власності на житловий будинок за позивачем в порядку набувальної давності відповідає положенням чинного законодавства України, а заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved