Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом зазначивши, що позивач 25 вересня 2009 р. уклала офіційний шлюб з нині покійним чоловіком - [PERSON] , з яким вони багато років проживали однією сім`єю ще до офіційного укладення шлюбу. Від спільного з ним проживання дітей не мають. 28 грудня 2002 року її чоловік [PERSON] купив за договором купівлі- продажу домоволодіння [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 674 кв.м. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дерев`янко O.K. Після придбання даного домоволодіння вони з чоловіком постійно там мешкали однією сім`єю. [PERSON] 14 червня 2003 року отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0674 га, розташовану по [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. [INFO] [PERSON] помер. Заповіту за життя він не залишав. Інших спадкоємців першої черги, крім позивача, у нього немає. Для отримання свідоцтва про право на спадок за законом після смерті чоловіка, позивач звернулась до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори. Однак державний нотаріус Шугаєва Н.С. видала їй 11 серпня 2021р. постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через те, що відсутня інформація про перелік осіб, які були зареєстровані з померлим на день його смерті, і немає можливості встановити коло спадкоємців. У зв`язку з даною відмовою позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS] . Представник позивача надав заяву про розряд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача до судового засідання не з`явився. У наданому відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані, оскільки відповідач не порушував права позивача. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , якому на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2002 року належало домоволодіння [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 674 кв.м. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дерев`янко O.K. Маковецький Л.Д. також 14 червня 2003 року отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0674 га, кадастровий номер: 120100000:01:359:0054, розташовану по [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 14 листопада 2012 року позивач звернулась до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю даних щодо кола спадкодавців та інформації про осіб, які були зареєстровані разом з померлим на момент його смерті. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За встановлених обставин, зважаючи на те, що позивач у передбаченому законом порядку прийняла спадщину, відповідно до даних зі Спадкового реєстру померлий інших спадкоємців не має, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved