Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що згідно договору дарування від 01.12.1994 року, посвідченого Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-6987, договору дарування від 01.12.1994 року, посвідченого Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-6989, договору дарування від 07.12.1994 року, Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-3649, [PERSON] належить 58/100 домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Належна їй частина домоволодіння є окремим житловим будинком літ. «А». 22.10.1983 року дочка позивача [PERSON] вступила до зареєстрованого шлюбу з [PERSON] Позивач надала згоду на реєстрацію останнього. 26.04.1995 року відповідач був зареєстрований за вказаною адресою. Однак незважаючи на реєстрацію в житловому будинку, відповідач ніколи не мешкав. Ніяких перешкод в користуванні вказаним житловим будинком позивач відповідачу не чинила та не чинить. 27.05.2005 року шлюб між дочкою позивача та відповідачем було розірвано. У зв'язку з реєстрацією відповідача у належному позивачу житловому будинку, [PERSON] вимушена нести додаткові витрати з його утримання та не має можливості оформити житлову субсидію. У зв'язку з цим, просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник відповідача надав до суду заяву про визнання позовних вимог, розгляд справи просив провести за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 01.12.1994 року, посвідченого Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-6987, договору дарування від 01.12.1994 року, посвідченого Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-6989, договору дарування від 07.12.1994 року, Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим №2-3649, [PERSON] належить 58/100 домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно актового запису про шлюб №1250, зробленого 22.10.1983 року Відділом РАЦС Шевченківського району м.Києва, між [PERSON] та [PERSON] 22.10.1983 року укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Згідно домової книги на будинок [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Згідно актового запису про розірвання шлюбу №249, зробленого 27.05.2005 року Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, 27.05.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З довідки №111 від 02.06.2018 року Органу самоорганізації населення №11 «Забалка», виданої [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], вбачається, що в належному їй домоволодінні по [ADDRESS] зареєстрована одна особа [PERSON] з 26.04.1995 року. Згідно довідки про склад сім'ї №112 або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 02.06.2018 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] - колишній зять. За вказаною адресою зареєстрований з 26.04.1995 року, але фактично за даною адресою ніколи не проживав і на цей час не проживає. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved