Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . З січня 2019 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, відповідач мешкає окремо від родини. Розірвати шлюб вони не можуть, оскільки їх друга спільна дитина народилася 29 січня 2019 року, що відповідно до ч.2 ст. 110 Сімейного кодексу непередбачено чинним законодавством, оскільки шлюб не може бути розірвано протягом одного року після народження дитини. Примирення між ними неможливо, а тому вона вважає, що майно, яке було набуто ними піді час шлюбу підлягає розподілу. Так, під час шлюбу вони придбали автомобіль марки RENAULT LAGUNA 2004 року випуску, та в силу ст. 60 СК України є їх сумісною власністю. Станом на теперішній час ринкова вартість автомобіля становить 5800 доларів США, та оскільки він є неподільною річчю, а тому вона просить стягнути з відповідача на свою користь Ѕ частку вартості вказаного автомобіля, що становить 2900 доларів США та за офіційним курсом НБУ станом на день подачі позовної заяви, а саме на 24 жовтня 2019 рік складає 72181 гривень (2900 доларів США х 24,89 гривень), а також витрати по сплаті судового збору. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що погоджується з вимогами відповідача щодо вартості спірного автомобіля у розмірі 105302 гривень, та згодна щодо стягнення з [PERSON] на свою користь Ѕ частки автомобіля у розмірі 52651 гривень та судового збору в розмірі 384,20 гривень. Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, подав відзив в якому вказав, що дійсно ними в період шлюбу був придбаний автомобіль марки RENAULT LAGUNA реєстраційний номер [NUMBER] . Зазначив, що згоден сплатити позивачу Ѕ частки автомобіля у розмірі 52651 гривень та судового збору в розмірі 384,20 гривень, оскільки відповідно до висновку експерта від 06 листопада 2019 року ринкова вартість даного автомобіля становить 105302,00 гривень. Просив суд припинити право спільної сумісної власності на зазначений автомобіль та визнати за ним право власності на даний автомобіль. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюбу Серія [NUMBER] виданого Виконкомом Миколаївської міської ради Донецької області 04 жовтня 2012 року слідує, що [PERSON] , [INFO] з 04 жовтня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 53. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження дітей. Відповідно повідомлення Територіального сервісного центру № 1443 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області № 31/5-1443-25 аз від 07 серпня 2019 року слідує, що автомобіль RENAULT LAGUNA, колір сірий, рік випуску 2004, об`єм двигуна 1598 см. куб. зареєстрований 23 травня 2018 року за договором купівлі-продажу № 1653 на ім`я [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 159-19 від 06 листопада 2019 року слідує, що ринкова вартість автомобіля RENAULT LAGUNA реєстраційний номер [NUMBER] на дату оцінки становить 105302, 00 гривень. Приписами ст. 60 Сімейного кодексу України, визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, відповідно до ч.1 ст.69 СК України. Відповідно до ч.1, 2 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Положеннями ч.2 ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У відповідності з ч.3 ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, враховуючи, що спірний автомобіль був набутий сторонами за час шлюбу, а тому у відповідності до чинного законодавства є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також беручи до уваги домовленість позивача та відповідача щодо поділу їх сумісного майна, суд приходить до висновку про необхідність визнання права власності на вказаний автомобіль за [PERSON] , та стягнення з нього на користь [PERSON] компенсації вартості Ѕ частини даного автомобіля у розмірі 52651,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 384,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved