Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 4000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що з 23.12.2006 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Восени у 2016 році відповідач поїхав на заробітки у Польщу та повідомив їй, що в сім'ю він більше не повернеться, діти його не цікавлять. Відповідач працює за кордоном та отримує заробітну плату у валюті, стан його здоров'я добрий. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач працює в Польщі, в 2017 році він придбав автомобіль, отримує заробітну плату близько 1000 євро, нерухомого майна у нього не має, стан його здоров'я задовільний та інших дітей у нього не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату і час судового засідання, причина неявки суду не відома, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23.12.2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіє свідоцтва про шлюб (а.с.9). Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10-11). Відповідач добровільно допомогу на утримання дітей не надає, працює не офіційно. Згідно зі ст. 141 ч.1 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В порядку ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин суд, враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що витрати на утримання дітей батьки повинні нести порівну, відповідач офіційно не працює, отримує нерегулярний дохід, інших дітей не має, вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача щомісячно, починаючи з 27.01.2017 року в твердій грошовій сумі в розмірі 2400 грн. на утримання неповнолітніх дітей, до їх повноліття, що не зашкоджує взаємним інтересам сторін. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial