Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який в ході розгляду уточнив та просить суд витребувати з чужого незаконного володіння на користь ліквідатора ТОВ «Укрбудмет» Фіцуліна О.О. від [PERSON], Приватного підприємства «Автосервіс», Приватного підприємства «Фірма «Нікана» асфальтоукладач Асф-К-3-02, державний номер [NUMBER] та комплектуючих частин до нього, а також стягнути судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 26 квітня 2012 року на виконання постанови відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про доручення проведення перевірки від 23.04.2012 року, заступником начальника відділу ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області було описано належне ТОВ «УКРБУДМЕТ» майно, а саме: асфальтоукладач Асф-К-3-02, державний номер [NUMBER] та комплектуючи частини до нього, про що складено відповідний акт опису й арешту майна. Відповідно до акту опису й арешту майна від 26.04.2012 року вищевказане описане майно на відповідальне зберігання прийняв [PERSON], про що останнім зроблено відповідний підпис в акті опису й арешту, а також зроблено підпис про попередження щодо кримінальної та матеріальної відповідальності за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна. При цьому, 04 травня 2012 року виконавче провадження № 30698347 (в рамках якого було проведено вищевказані дії) було закінчено, чинність арештів майна боржника припинено, про що ВДВС Солом'янського РУЮ м.Києві було винесено відповідну постанову. Виконавчий документ, а саме: Наказ господарського суду м. Києва від 30.11.2011 року № 24/214 про стягнення заборгованості з ТОВ «УКРБУДМЕТ» передано Голові ліквідаційної комісії Товариства. Постановою Господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2013 року по справі № 5013/1495/12 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудмет» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудмет», призначено арбітражного керуючого Фіцуліна Олега Олеговича (ліцензія серія [NUMBER] від 14.05.2010 р.). З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута. Таким чином, на сьогоднішній день у відповідачів відсутні правові підстави для перебування у них на відповідальному зберіганні майна ТОВ «УКРБУДМЕТ», а саме: асфальтоукладача Асф-К-3-02, державний номер [NUMBER] та комплектуючих частин до нього, у зв'язку з закінченням виконавчого провадження відносно ТОВ «Укрбудмет» та відкриттям ліквідаційної процедури в рамках справи про банкрутство. Однак, відповідачі, як зберігачі майна, відмовилися повертати асфальтоукладач та комплектуючи частини до нього позивачу. Позивач та ліквідаційна комісія неодноразово направляли на адресу відповідача вимог и про повернення майна Банкрута. На свої листи не отримували жодної відповіді від відповідача. Крім того, відповідач [PERSON] в порушення обов'язків щодо зберігання та охорони ввіреного йому майна, передав асфальтоукладач у розпорядження ПП «Автосервіс», вказані факти підтверджуються листом Приватного підприємства «Автосервіс» (код 25566725, адреса: м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 2-К) за підписом директора Грона Є.М. А ПП «Автосервіс» в свою чергу передав на відповідальне зберігання Приватному підприємству «Фірма «Нікана». Відповідачі цілком незаконно, фактично привласнили майно (асфальтоукладач), яке належить ТОВ «Укрбудмет» відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Враховуючи, що ТОВ «Укрбудмет» володіє асфальтоукладачем на правовій підставі, строк зберігання автомобіля закінчився 04.05.2012 року з часу зняття арешту, а спірне майно продовжує безпідставно утримуватися особою, якій воно передано на зберігання, тому володілець має право на захист порушеного права, шляхом витребування асфальтоукладача у зберігача. Арбітражний керуючий Фіцулін О.О. та представник Захарченко О.О. підтримали свої вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив, заперечень по суті позову не надав. Клопотання про відкладення розгляду справи не заявив, явку свого представника не забезпечив. Представник відповідача 2 [PERSON] заперечив проти задоволення позову в частині витребування у ПП «Автосервіс» асфальтоукладача та запасних частин до нього, так як у даного відповідача його не має, а тому витребувати неможливо. Даний асфальтоукладач [PERSON] був переданий на відповідальне зберігання ПП «Фірма «Нікана», де він в даний час і зберігається. А тому є всі підстави витребувати його саме з вищевказаного підприємства. Представник ПП «Фірма «Нікана» заперечував проти задоволення даного позову в частині витребування вказаного асфальтоукладача з їхнього підприємства, так як ПП «Автосервіс» має перед ними зобов'язання щодо оплати відповідно до договору відповідального зберігання. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 26 квітня 2012 року на виконання постанови відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про доручення проведення перевірки від 23.04.2012 року, заступником начальника відділу ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області було описано належне ТОВ «УКРБУДМЕТ» майно, а саме: асфальтоукладач Асф-К-3-02, державний номер [NUMBER] (а.с.8) та комплектуючи частини до нього, про що складено відповідний акт опису й арешту майна (а.с.9-11). Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Майно, на яке накладено арешт, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Відповідно до акту опису й арешту майна від 26.04.2012 року вищевказане описане майно на відповідальне зберігання прийняв [PERSON], про що останнім зроблено відповідний підпис в акті опису й арешту, а також зроблено підпис про попередження щодо кримінальної та матеріальної відповідальності за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна. При цьому, 04 травня 2012 року виконавче провадження № 30698347 (в рамках якого було проведено вищевказані дії) було закінчено (а.с.12), чинність арештів майна боржника припинено, про що ВДВС Солом'янського РУЮ м.Києві було винесено відповідну постанову. Виконавчий документ, а саме: Наказ господарського суду м. Києва від 30.11.2011 року № 24/214 про стягнення заборгованості з ТОВ «УКРБУДМЕТ» передано Голові ліквідаційної комісії Товариства. Постановою Господарського суду Кіровоградської області від 17.01.2013 року по справі № 5013/1495/12 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрбудмет» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с.5-7). Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбудмет», призначено арбітражного керуючого Фіцуліна Олега Олеговича (ліцензія серія [NUMBER] від 14.05.2010 р.). Відповідно до норм ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Таким чином, у відповідача [PERSON] відсутні правові підстави для перебування у нього на відповідальному зберіганні майна ТОВ «УКРБУДМЕТ», а саме: асфальтоукладача Асф-К-3-02, державний номер [NUMBER] та комплектуючих частин до нього, у зв'язку з закінченням виконавчого провадження відносно ТОВ «Укрбудмет» та відкриттям ліквідаційної процедури в рамках справи про банкрутство. Однак, відповідач, як зберігач майна, відмовився повертати асфальтоукладач та комплектуючи частини до нього позивачу. Позивач та ліквідаційна комісія неодноразово направляли на адресу [PERSON] вимоги про повернення майна Банкрута (а.с.13-15,16-18). На свої листи не отримували жодної відповіді від відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем) і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Статтею 948 ЦК України передбачено, що поклажодавець зобов'язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання, а відповідно до ст. 949 цього Кодексу зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Статтею 41 Конституції України, ст. ст.317,321 ЦК України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Таким чином дані позовні вимоги повинні бути захищені в судовому порядку шляхом витребування вказаного майна. В ході судового розгляду було встановлено, що 22 липня 2013 року між [PERSON], який на підставі довіреності діє від імені та в інтересах ПП «Автосервіс» (а.с.171) та приватним підприємством «ФІРМА «НІКАНА» укладено договір відповідального зберігання майна, що складається з асфальтоукладача та комплектуючих частин до нього (а.с.168-169). Місцем зберігання майна, згідно з п.1.1 Договору визначено: м. Бориспіль, вул. Привокзальна, буд. 10. Зазначене майно передано за актом приймання-передачі й на момент розгляду спору перебуває у фактичному володінні вказаного підприємства (а.с.170). Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив з роз'яснень, що містяться в п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, відповідно до якиих застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Таким чином, оскільки спірне майно на час вирішення спору у володінні відповідачів 1 та 2 не перебуває, тому правові підстави для витребування у останніх спірного майна з чужого незаконного володіння відсутні. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 6 Листа «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» від 27 вересня 2012 року за № 10-1387/0/4-12 та п. 3 Листа «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28 січня 2013 року за № 24-150/0/4-13 роз'яснив, що крім речових, існують також зобов'язальні способи захисту права власності. До речових способів захисту права власності належать позови про витребування майна з чужого незаконного володіння, позови про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, і позови про визнання права власності. Одним із основних способів захисту права власності є віндикаційний позов, який визначають як позов про повернення свого майна з чужого незаконного володіння. Відтак, позивач має всі необхідні передумови для вирішення віндикаційного позову, оскільки будучи власником майна, останній не здійснює володіння ним, й указане майно знаходиться у фактичному володінні ПП «ФІРМА «НІКАНА», зберігається в натурі та є індивідуально визначеним, а віндикаційний позов, пред'явлений позивачем, має недоговірний характер та спрямований на захист його речових прав на рухоме майно, яке являє собою асфальтоукладач та комплектуючі частини до нього. Враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 234,60 грн., сплата яких підтверджено належним доказом (а.с.21). На підставі наведеного,

Outcome: partial