Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, з урахуванням уточнень, в якій просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2010 року №2-2326/10 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця села Чорнокам`янка Лозівського району Харківської області, який проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття на ј частини заробітку (доходу) платника аліментів але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віту та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дати набрання рішення законної сили і до досягнення сином повноліття. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позовних вимоги наполягала з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти збільшення розміру аліментів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.06.2002 року по 26.09.2011 року, який рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області було розірвано (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем (а.с.5). 25.11.2017 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.8). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2010 року №2-2326/10 з [PERSON] , [INFO] , уродженця села Чорнокам`янка Лозівського району Харківської області, який проживає за адресою: [ADDRESS] , стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] до досягнення ним трирічного віку та отримує допомогу в розмірі 860 грн. щомісяця та інших доходів не має. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2019 - 30.06.2019 року складає 2027 грн., з 01.07.2019 - 30.11.2019 року складає 2118 грн., з 01.12.2019 - 31.12.2019 року складає 2218 грн. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Суд, враховуючи матеріальне становище сторін, позиції відповідача, збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також потреби дитини; рівень споживчих цін на продукти харчування та предмети одягу, вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміни розміру аліментів. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.12,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved