Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: відділ реєстрації місця проживання фізичної особи виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі залишилися зареєстровані відповідачі, які з січня 2013 року в квартирі не мешкають. Через реєстрацію відповідачів в зазначеній квартирі вона не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг та безперешкодно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. У зв'язку з чим просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS]. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідачів, яка діє на підставі довіреностей, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу за її відсутності. Представник третьої особи надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали [PERSON] квартиру [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 20 жовтня 2016 року, посвідчений державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 24 жовтня 2016 року власником 1/1 частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] Згідно акту від 28 жовтня 2016 року, складеного начальником ЖРЄУ-8 Галкіною С.В. та сусідами [PERSON], [PERSON], в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], але не мешкають в ній з січня 2013 року. Відповідно до виписки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради від 09 листопада 2016 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мешкають в ній більше року, до теперішнього часу залишаються в ній зареєстрованими, та у добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання не бажають, чим заважають позивачу вільно розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню, та слід визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS]. У зв`язку з тим, що питання про відшкодування судових витрат стороною позивача не ставилося та останній не наполягає на їх стягненні з відповідачів, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає. На підставі викладеного,

Outcome: approved