Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 31.05.2014 року, а, фактично, проживала з ним разом однією сім`єю, з 1997 року. [PERSON] заповів все своє майно позивачу. Однак, приймаючи спадщину, позивач в нотаріальній конторі дізналася, що син спадкодавця від першого шлюбу, [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як особа, що має інвалідність 3-ї групи та має право на обов`язкову частку від спадщини. Позивач вважає, такі дії відповідача не справедливими, оскільки спадкодавець за життя був інвалідом 2- групи, був тяжко хворим, потребував сторонньої допомоги, а відповідач не надавав таку допомогу, не спілкувався зі своїм батьком, не приймав участі в його лікуванні, догляді, похованні, а тому позивач просить суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] . В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою проживання, відзиву, клопотань чи заяви про розгляд справи за його відсутності, до суду не надходило та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечували представники позивача. Заслухавши пояснення представників позивача, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав. Так, по справі встановлено, що позивач [PERSON] з 31.05.2014 року перебувала в шлюбі з [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.11). Встановлено, що відповідач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] . Наведене підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.56). Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.12). Встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно дружині [PERSON] . Наведене підтверджено копією заповіту (а.с.13). Встановленим є також, що позивач, як спадкоємець за заповітом та відповідач, який є повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця, за законом, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.32,33). Встановлено, що відповідачу [PERSON] з 01.06.2011 року встановлено третю групу інвалідності довічно. Відповідно до висновкуМСЕК про умови та характер праці, [PERSON] протипоказана важка праця та праця в несприятливих метеоумовах (а.с.57). Позивач просить суд усунути відповідача від спадкування після померлого [PERSON] , оскільки відповідач, який приходиться сином спадкодавця, не надавав ні моральної ні матеріальної допомоги своєму батьку, який потребував допомоги, був в безпорадному стані. [PERSON] мав велику вагу, йому важко було пересуватися, а в 2015 році він впав та зламав хребта, був, майже постійно прикутим до ліжка. Позивач сама доглядала чоловіка, іноді гукала на поміч своїх дочок, родичів, коли не могла самостійно підняти, повернути чи помити [PERSON] . Відповідач не провідував свого батька, прийшов на похорони батька та, навіть, не поїхав на кладовище, не запропонував свою допомогу. Представники позивача суду зазначили, що відповідач має третю групу інвалідності з червня 2011 року, може працювати, не потребував допомоги свого батька, не проживав з ним, не спілкувався з батьком. Спадкодавець [PERSON] з жовтня 2015 року і до смерті був неспроможний забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду та допомоги, через тяжку хворобу він перебував у безпорадному стані, а відповідач свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої допомоги та підтримки. Позивач сама має захворювання, потребувала операції, лікування. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка приходилася [PERSON] племінницею, суду показала, що її дядько більше 20 років проживав разом з дружиною, позивачем по справі, яка доглядала його, оскільки [PERSON] переніс інсульт, мав 2 групу інвалідності, а 4 року тому зламав хребет, не міг нормально ходити, мав зайву вагу, близько 150 кг. Відповідач не спілкувався з [PERSON] , не провідував його ні в лікарні, ні дома. [PERSON] гукав свого сина, телефонував йому, хотів з ним спілкуватися, але [PERSON] не приходив. Відповідач був присутнім на похоронах батька в морзі, та пішов, не провівши батька до кінця. Останні 3 роки свого життя, [PERSON] . потребував постійної допомоги, не зміг би обійтися без допомоги сторонньої людини й 1 дня. Свідок провідувала декілька раз свого дядька в лікарні, приходила до нього до дому, допомагала позивачу підняти його. Позивач гукала родичів коли [PERSON] падав, він не міг сам підвестися. Свідок [PERSON] , яка проживає по сусідству з позивачем з 2000 року та добре знала подружжя [PERSON], суду показала, що у [PERSON] від першого шлюбу було троє дітей, один з яких помер, донька [PERSON] декілька раз приходила в гості до свого батька, а сина [PERSON] свідок вперше побачила на похоронах [PERSON] Свідок часто бувала в квартирі [PERSON], робила знеболюючі уколи [PERSON] , який страждав від болі, не міг ходити, він трішки сидів, а, в основному, [PERSON] був в лежачому стані. Доглядом, похованням [PERSON] займалася його дружина зі своїми доньками. Матеріали справи містять медичну документацію, виписки з історії хвороби [PERSON] з яких вбачається, що [PERSON] з 2007 року було встановлено інвалідність 2 групи, він часто перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні радіо індукованої загальної та профпатології, у неврологічному відділенні. Переніс інсульт, в 2015 році отримав травму хребта, після чого лікарі рекомендували ліжковий режим протягом 1-1,5 місяців з подальшою ходьбою на милицях (а.с.14-22). При вирішенні спору щодо усунення від права на спадкування [PERSON] , суд виходить з наступного. Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Застосування ч.5 ст.1224 ЦК України, на яку вказано вище, можливе за наявності слідуючих умов: ухилення потенційного спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості надавати таку допомогу; перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво. Як роз`яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі N 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі N 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Надаючи оцінку письмовим доказам по справі, показам свідків, суд вважає, що знайшли підтвердження в судовому засіданні посилання сторони позивача на те, що спадкодавець потребував сторонньої допомоги, оскільки переніс інсульт, мав травму хребта, зайву вагу, не міг самостійно пересуватися. Тобто, надані докази свідчать про те, що [PERSON] хворів тривалий час, більше трьох років був залежний від сторонньої допомоги, не міг себе обслуговувати. Позивач в силу різних обставин, теж, не могла постійно та вчасно надавати допомогу, хворіла, має грижі хребта, не могла піднімати важке, не могла самостійно дати раду чоловіку. Позивачу приходилося кликати дочок, інших родичів на допомогу, щоб підняти [PERSON] , який часто падав з ліжка, при намаганні встати. Отже, [PERSON] перебував у безпорадному стані. При цьому, суд враховує, що відповідач проживає в м. Біла Церква , знав і міг дізнатися про стан свого батька, деякий час мав телефонний зв`язок з батьком, але в подальшому самоусунувся від будь-яких зв`язків з ним. Тобто, син спадкодавця не був обмежений у можливості надавати останньому матеріальну та іншу допомогу, до того ж, допитані судом свідки ствердили, що [PERSON] бажав спілкуватися з сином, часто запитував у родичів про нього, запрошував до себе, а [PERSON] свідомо ухилявся від будь-яких контактів з батьком, бездіяв, на що вказували в судовому засіданні представники позивача та свідки [PERSON] і [PERSON] . Крім того, суд враховує, що [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно дружині, а тому суд поряд з іншим, також, враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Отже, з врахуванням наведеного вище, за відсутності будь-яких заперечень та доказів зі сторони відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved