Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.06.2007 року, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми 150 грн. на тверду грошову суму в розмірі 2\~000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.06.2007 року [PERSON] зобовязано сплачувати на її користь аліменти у твердій грошовій сумі 150 грн. на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO]. На даний час утримання їх спільного сина потребує значно більших витрат, що зумовлено необхідністю забезпечувати його потреби у навчанні, розвитку, харчуванні, одязі, чого вона самостійно зробити не може. Також вказано, що у неї наявні проблеми зі здоровям. Водночас відповідач має мінливий дохід, який зумовлений його поїздками на заробітки, однак сина взагалі не утримує, участі у його вихованні не приймає. Відповідно до законодавства мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 27.04.2018 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та розяснено їм права, передбачені ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Згідно зі змістом п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до інформації виконавчого комітету Карашинської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Фактично проживає не в с. Квітки, а в м. Корсунь-Шевченківський. Водночас надіслані за вказаною адресою ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками вручені відповідачу 12.05.2018\~року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №\~1940202023351, однак протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву до суду відповідачем не надіслано. Крім того, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України [PERSON] 07.05.2018 року повідомлено про розгляд Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області вказаної справи шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади України, зокрема на сторінці Корсунь-Шевченківського районного суду. Таким чином, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, у розумінні п.п. 3, 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у Корсунь-Шевченківському районному суді Черкаської області відзив на позовну заяву не надав. З огляду на вказане, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи на\~принципах змагальності\~і диспозитивності.\~Суди розглядають\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обовязком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Всебічно дослідивши матеріали справи, встановивши характер спірних правовідносин, обєктивно оцінивши належність та допустимість доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, судом встановлено фактичні обставини справи. Сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-СР № 019795, виданим 21.12.2005 року виконкомом Квітчанської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, актовий запис № 11, відповідно до якого батьком дитини вказано відповідача [PERSON], а матірю [PERSON]. Шлюб між сторонами розірвано 04.04.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-СР № 021857, виданим 04.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.06.2007 року у справі № 2-298/2007, яке набрало законної сили, вирішено щомісячно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 150 грн., на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], та 22.06.2007 року судом видано відповідний виконавчий лист. Позивач проживає спільно з сином [PERSON], який перебуває на її утриманні, за адресою: вул. Лесі Українки, 11, с. Трощин Канівського району Черкаської області, що підтверджується довідками сільської ради від 11.01.2018 року № 10 та від 16.01.2018 року № 14. Згідно копії довідки № 205, виданої 10.04.2018 року Канівською центральною лікарнею, [PERSON] перебуває на обліку у ЛОР-лікаря з діагнозами: хронічний субкомпенсований тонзиліт, хронічний фаринго-ларингіт в стадії ремісії. Відповідно до копій а.с. 16-17 трудової книжки [PERSON] з останнього місця роботи її звільнено 29.12.2016 року за згодою сторін. Станом на день предявлення позову спільної доньці сторін виповнилося повних 12 років. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією ООН про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» законодавець установлюючи прожитковий мінімум на місяць для дітей відповідного віку розділяє їх лише на 2 групи: віком до 6 років та віком від 6 до 18 років. Прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1\~860 грн. Враховуючи встановлені обставини, зокрема, що у відповідача вже існує обовязок сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], їх розмір, встановлений рішенням суду, у твердій грошовій сумі, суттєво нижчий порівняно з мінімальним розміром аліментів на дитину відповідного віку, передбаченого законодавством, а збільшення розміру аліментів сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, з урахуванням\~того,\~що відсутні докази щодо наявності у відповідача обставин, що підлягають врахуванню під час вирішення справ вказаної категорії, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог, шляхом збільшення розміру твердої грошової суми аліментів з 150 грн. до 1\~500 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Задовольняючи частково позовні вимоги суд враховує те, що відповідно до ст. 180 СК України кожен з батьків має обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тож вживати до створення належних умов проживання, харчування, навчання повинен не лише відповідач, а й позивач. Також суд критично оцінює довідку щодо стану здоровя позивача, оскільки наявні у неї хронічні захворювання не передбачають обмежень щодо можливості працевлаштуватися. Крім того, суд враховує, що позивачем не надано доказів, що вона має статус безробітної та перебуває на обліку у територіальному центрі зайнятості для отримання державної допомоги та забезпечення подальшого офіційного працевлаштування. При цьому, [PERSON] до позову додано лише копії а.с.\~16-17 її трудової книжки, де останній запис зроблено 29.12.2016 року, що не виключає наявності інших записів про її подальше працевлаштування, та залишає у суду обєктивні сумніви щодо цього. Також ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема: стану здоровя, що унеможливлює працевлаштування; наявності у нього на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків; тощо. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вказане, початком стягнення з [PERSON] аліментів у новому розмірі є день набрання даним рішенням суду законної сили. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., від сплати якого звільнена позивач, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial