Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином, [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2015 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 62. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Шлюб між нею та відповідачем не розрізано, однак з 01 квітня 2017 року шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо. Їх спільний син проживає разом з позивачем, перебуває на її повному утриманні. Позивач не працює, займається доглядом за дитиною в віці до трьох років, проживає сама з сином, відповідач, який має постійне місце роботи та дохід, ухиляється від покладеного обов'язку утримувати дружину, з якою проживає дитина у віці до трьох років, матеріальної допомоги добровільно не надає. Інших осіб на утриманні у відповідача немає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 серпня 2017 року відкрито провадження по справі. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила розглядати справу за її відсутності, у разі неявки відповідача винести заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 р. № 2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб [NUMBER], сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2015 року, зареєстрованому Виконавчим комітетом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 62 (а.с.2). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], актовий запис № 104 (а.с.3). З 01 квітня 2017 року шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо. Їх спільний син проживає разом з позивачем, перебуває на її повному утриманні. Позивач не працює, займається доглядом за дитиною в віці до трьох років, проживає сама з сином, відповідач, який має постійне місце роботи та дохід, ухиляється від покладеного обов'язку утримувати дружину, з якою проживає дитина у віці до трьох років, матеріальної допомоги добровільно не надає. Інших осіб на утриманні у відповідача немає. У відповідності до ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитини трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивач зазначає, що відповідач по справі спроможний утримувати її до досягнення дитиною 3-х років. Згідно зі ст. ст.78,81 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Спроможність батька дитини надавати утримання дружині, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, з урахуванням його матеріального, сімейного становища, стану здоров'я є однією з обов'язкових умов стягнення аліментів на утримання дружини. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач нікому крім їх спільного сина аліментів не сплачує, має інших дітей не має, постійне місце роботи та дохід, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та необхідності стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10.08.2017 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Разом з тим на підставі ст. 141 ЦПК з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640,00 грн. оскільки позивач за законом звільняється від їх сплати. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: approved