Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та уточнивши і збільшивши в судовому засіданні свої вимоги, мотивувала позов тим, що 09.03.2014 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді права на спадкування будинку № 22 по вул.. Пушкіна в с. Іванівка Білоцерківського району. Власниками даного будинку був [PERSON] та його батьки, які, теж, померли. Нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва на дане майно через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок. Чоловік позивача не встиг за життя оформити свої спадкові права на будинок після смерті батьків [PERSON] і [PERSON], які побудували будинок в 1961 році, а тому позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок №22 по вул. Пушкіна в с.Іванівка Білоцерківського району. В судовому засіданні представник позивача, згідно довіреності в справі, підтримав уточнений позов в повному обсязі. Відповідач не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, надали суду лист де просять розглядати справу без участі їх представника, позов визнали. Третя особа в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, направив суду заяву де просив розглядати справу буз його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, дослідивши матеріали даної справи, спадкової справи №5\\2014, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що 09.03.2014 року помер [PERSON]. Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про шлюб, позивач [PERSON] з 30.04.1972 року перебувала в шлюбі з [PERSON] (а.с.7). Встановленим є те, що позивач 08.05.2014 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] та частково оформила свої спадкові права на майно спадкодавця. Так, 18.09.2014 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1\\2 частину квартири №18 по вул.. Туполєва Академіка в буд. №9а м. Києві. 03.05.2011 року померла [PERSON] (а.с.5). А також, з матеріалів даної справи та спадкової справи №5\\2014 вбачається, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 09.03.2014 року на житловий будинок №22 по вул.. Пушкіна в с. Іванівка Білоцерківського району, через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на цей будинок (а.с.9). Відповідно до інформаційної довідки КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок №22 по вул.. Пушкіна в с. Іванівка Білоцерківського району не зареєстровано. Загальна площа будинку 55,890 кв.м., житлова площа 20,50 кв. м, на земельній ділянці розташовані такі господарські споруди : А-1 житловий будинок з прибудовою та №1 колодязь. Станом на 19.09.2014 року самочинного будівництва та переобладнання не було виявлено (а.с.13). Згідно виписки з Погосподарської книги №2 Іванівської сільської ради особовий рахунок №87 ст. 80 по 81 ст. за 1996-2000 р.р. в с. Іванівка по вул.. Пушкіна №22 існують відомості про членів домогосподарства з реєстрацією місця проживання на території ради : голова домогосподарства [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], померла в 1998 році(актовий запис про смерть №23 від 23.11.1998 року) (а.с.16). Згідно виписки з Погосподарської книги №1 Іванівської сільської ради особовий рахунок №73 ст. з 145 по 146ст. за 2001-2005 р.р. в с. Іванівка по вул. Пушкіна №22 існують відомості про членів домогосподарства з реєстрацією місця проживання на території ради : голова домогосподарства [PERSON] [INFO] , який вибув 25.12.2002 року в Миронівський район Київської області с. Потік (а.с.15). Згідно виписки з Погосподарської книги №1 Іванівської сільської ради особовий рахунок № 73 з ст.145 по 146 ст. за 2006-2010 р.р. по вул. Пушкіна №22 існують відомості про членів домогосподарства на території ради : [PERSON] [INFO] (а.с.14). Згідно довідки №493 від 26.08.2014 року, наданої Іванівською сільською радою Білоцерківського району, [PERSON] проживав без реєстрації в с. Іванівка по вул. Пушкіна №22 з 1998 року до дня смерті 09.03.2014 року (а.с.17). Також, Іванівська сільська рада надала інформацію та виписку з Погосподарської книги №1 за 2011-2015 р.р., номер обєкта по господарського обліку 0079-3 з відміткою, що проживає без реєстрації та користувачем є [PERSON] [INFO], який помер 09.03.2014 р., а\\з №4 від 11.03.2014 р., всього землі в особистому користуванні обєкта 0,5500 га. В підтвердження своїх позовних вимог, позивачем надано Акт, підписаний мешканцями села Іванівка Білоцерківського району, які підтвердили факт будівництва будинку №22 в с. Іванівка [PERSON] і [PERSON] (а.с.20). А також, позивач надала копії договорів на газопостачання і електропостачання в будинок №22 по вул. Пушкіна с. Іванівка, дані договори оформлені в 2003 р. та 2006 р. на імя [PERSON] (а.с.18,19). Допитаний судом в якості свідка [PERSON], який проживає в с.Іванівка, по-сусідству з домоволодінням №22 по вул. Пушкіна в с. Іванівка суду ствердив, що до дня смерті, близько 16 років в буд. №22 по вул. Пушкіна с. Іванівка проживав [PERSON], на вихідні до нього приїздила його дружина, інших мешканців в даному домоволодіння більше 15 останніх років не проживало. В матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на житловий будинок №22 по вул.. Пушкіна від 29.09.2014 року, і згідно експлікації до плану будинку мається під літ А -1 житловий будинок та №1 колодязь, приведено план будови та характеристику будинку (а.с.10-13). Згідно інформаційної довідки Білоцерківської районної державної нотаріальної контори від 23.07.2015 р. спадкові справи після померлих [PERSON] та [PERSON] не заводилися. Згідно свідоцтва про народження, батьками [PERSON] значаться [PERSON] і [PERSON]. При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, [PERSON], як син і спадкоємець за законом після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] не оформляв своїх спадкових прав на будинок №22 по вул.. Пушкіна в с. Іванівка. Однак, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виникнення у спадкоємця [PERSON] права на спадщину, яке повязується з прийняттям спадщини, тобто наявним у спадкоємця [PERSON] майнового права, зумовлює входження цього права на спадкування до складу спадщини після смерті [PERSON], який за життя не оформив належно і не здійснив державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину на будинок після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Таким чином, [PERSON]? як спадкоємець першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] має право на спадкування вказаного будинку. Встановлено, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина позивач у справі, яка прийняла спадщину і вже оформила свої спадкові права на частину спадкового майна, що вбачається з матеріалів спадкової справи. Як було зазначено вище в рішенні, до складу спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON] входить житловий будинок в с.Іванівка, який не зареєстровано відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак, згідно ч.4 ст. №3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Так, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56. За змістом положень зазначеної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу виникнення права власності на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права. А за змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів в погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно після померлого 09.03.2014 [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved