Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів стягнутих з відповідача на користь позивача на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно на 3000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням суду від 17.11.2015 р. шлюб між сторонами було розірвано, рішенням суду від 14.04.2017 р. з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. На теперішній час дочці виповнилось 15 років, вона навчається у 9-му класі, розмір стягуваних аліментів є недостатнім для належного утримання дитини, так як витрати на навчання, придбання літератури, харчування, одяг, проїзд у громадському транспорті зросли в рази. Крім того, дитина потребує вищого рівня духовного, морального, інтелектуального, культурного та фізичного розвитку. Відповідач надав відзив до суду, в якому зазначив, що з 14.04.2017 р. він добровільно виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, про що свідчать квитанції з АТ КБ «Приватбанк». Позивач у позові посилається на погіршення матеріального становища, проте доказів такого погіршення не надає. Відповідач на даний час не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн., оскільки дана сума для нього є завеликою, адже на його утриманні перебувають престарілі батьки. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, судовим розглядом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.04.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн. 00 коп. починаючи з 01.09.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття. В своєму відзиві на позов відповідач зазначив, що він добровільно щомісячно сплачує аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 грн., що є більшим ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком з 6 до 18 років у 2020 році, на його утриманні перебувають престарілі батьки: [PERSON] , та [PERSON] , які є пенсіонерами за віком. Зазначене підтверджується квитанціями з АТ КБ «Приватбанк» за період з 02.05.2019 р. по 01.04.2020 р. та пенсійними посвідченнями. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1,2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Для збільшення розміру аліментів необхідно встановити наявність підстав, передбачених ст. 192 СК України. Між тим позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, або інші підстави які б свідчили про необхідність збільшення розміру аліментів. Надані позивачем докази, а саме: свідоцтво про народження, рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.11.2015 р., 14.04.2017 р., копія паспорту [PERSON] , ухвала Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 р. про затвердження мирової угоди, інформація про фізичну особу, довідка з ПЗ «Харківська школа І-ІІІ ступенів «Ангстрем», довідка з КЗОЗ «ХМДЛ №5», консультаційний висновок дитячого психіатра від 21.01.2020 р., квитанціями АТ КБ «Приватбанк» про сплату освітніх послуг, довідкою з Адміністрації Московського району ХМР від 21.01.2020 р. висновків суду не спростовують, бо не мають інформації про факти, які підлягають доведенню за даними вимогами. У зв`язку із чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині збільшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed