Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю (житлом), посилаючись на те, що 25.01.2019року на підставі договорів дарування позивач стала власником земельної ділянки приватної власності площею 0,2409 га, кадастровий номер 5324087705:05:002:0025 та розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Договори посвідчені приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області і зареєстровані в реєстрі за №16 та №15 відповідно. Коли позивач отримала в дар будинок в ньому проживала матір відповідача [PERSON] , [INFO] . Тому відповідач своє перебування у вказаному домоволодінні пояснював тим, що прийшов до матері, яка не заперечувала його перебування біля неї. [INFO] [PERSON] , мати відповідача померла. Відповідно до довідки про склад сім`ї в домоволодінні позивача проживають її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] [INFO] і її матір [PERSON] , [INFO] . Не зареєстрований, але фактично проживає її чоловік [PERSON] . Будинок 1914 року побудови, де перебуває відповідач, має аварійний стан, стіна в кімнаті відхилилась, що може спричинити падіння перекриття. Гігієнічні умови проживання незадовільні: відсутня вода, каналізація, туалет. Відповідач після смерті матері в приміщення позивача взагалі не пускає, часто перебуває в нетверезому стані, сквернословить. Відповідач отримує пенсію, але відмовляється приймати участь в оплаті комунальних платежів та виконувати посильні роботи в утриманні будинку, ніде не працює. Пенсійні гроші витрачає на покупку алкогольних напоїв та цигарок. Після вживання навіть невеликої кількості алкоголю втрачає самоконтроль, неодноразово наносив тілесні ушкодження матері позивача та своїй матері, коли та була живою. Для того, щоб утихомирити відповідача, привести його в адекватний стан, позивач викликала поліцію та спеціалізовану швидку допомогу. Через неадекватну поведінку відповідача між ними постійно виникають конфліктні ситуації. Так, 28.01.2019 року о 20 год. 30 хв. відповідач вчинив конфлікт з матір`ю позивача [PERSON] за місцем проживання, при цьому виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, своїми діями вчинив психологічне насильство, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії [NUMBER] від 09.02.2019). 23.02.2019 року о 10 год. 00 хв. відповідач вчинив конфлікт із своєю матір`ю за місцем проживання, при цьому виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, своїми діями вчинив психологічне насильство, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії АА №945043 від 20.03.2019). Позивач неодноразово прохала звільнити будинок і перейти проживати за місцем своєї реєстрації або до одного із дітей. Договір найму (оренди) будинку (приміщення) чи ще якісь домовленності з Відповідачем відсутні. Відповідач своїми протиправними діями порушує її право на вільне користування приватною власністю. Житло, де може проживати відповідач знаходиться в [ADDRESS] . Ця квартира йому належить на правах приватної власності. Відповідач має двох повнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мають квартири, працюють і повинні надавати допомогу відповідачеві, який є їхнім рідним батьком. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримав та прохала його задовольнити, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча заздалегідь повідомлялися належним чином про день та час розгляду справи про що маються докази в матеріалах справи, а саме копія оголошення на сайті «Судова влада» та поштові повідомлення з відміткою про вручення судових повісток. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25.01.2019року на підставі договорів дарування позивач стала власником земельної ділянки приватної власності площею 0,2409 га, кадастровий номер 5324087705:05:002:0025 та розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Договори посвідчені приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області і зареєстровані в реєстрі за №16 та №15 відповідно. Коли позивач отримала в дар будинок в ньому проживала матір відповідача [PERSON] , [INFO] . Тому відповідач своє перебування у вказаному домоволодінні пояснював тим, що прийшов до матері, яка не заперечувала його перебування біля неї. [INFO] [PERSON] , мати відповідача померла. Відповідно до довідки про склад сім`ї в домоволодінні позивача проживають її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] [INFO] і її матір [PERSON] , [INFO] . Не зареєстрований, але фактично проживає її чоловік [PERSON] . Будинок 1914 року побудови, де перебуває відповідач, має аварійний стан, стіна в кімнаті відхилилась, що може спричинити падіння перекриття. Гігієнічні умови проживання незадовільні: відсутня вода, каналізація, туалет. Відповідач після смерті матері в приміщення позивача взагалі не пускає, часто перебуває в нетверезому стані, сквернословить. Відповідач отримує пенсію, але відмовляється приймати участь в оплаті комунальних платежів та виконувати посильні роботи в утриманні будинку, ніде не працює. Пенсійні гроші витрачає на покупку алкогольних напоїв та цигарок. Після вживання навіть невеликої кількості алкоголю відповідач втрачає самоконтроль, неодноразово наносив тілесні ушкодження матері позивача та своїй матері, коли та була живою. Для того, щоб утихомирити відповідача, привести його в адекватний стан, позивач викликала поліцію та спеціалізовану швидку допомогу. Через неадекватну поведінку відповідача між ними постійно виникають конфліктні ситуації. Так, 28.01.2019 року о 20 год. 30 хв. відповідач вчинив конфлікт з матір`ю позивача [PERSON] за місцем проживання, при цьому виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, своїми діями вчинив психологічне насильство, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії [NUMBER] від 09.02.2019). 23.02.2019 року о 10 год. 00 хв. відповідач вчинив конфлікт із своєю матір`ю за місцем проживання, при цьому виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, своїми діями вчинив психологічне насильство, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії АА №945043 від 20.03.2019). Позивач неодноразово прохала звільнити будинок і перейти проживати за місцем своєї реєстрації або до одного із дітей. Договір найму (оренди) будинку (приміщення) чи інші домовленності з Відповідачем відсутні. Відповідач своїми протиправними діями порушує право позивачки на вільне користування приватною власністю. Житло, де може проживати відповідач знаходиться в [ADDRESS] , дана квартира належить відповідачу на правах приватної власності. Відповідач має двох повнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мають квартири, працюють і повинні надавати допомогу відповідачеві, який є їхнім рідним батьком. Відповідно до ст. 41 Конституції України «..кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю \~ \~ \~ \~ Право приватної власності є непорушним». Згідно змісту ст.. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Ст. 3 Сімейного кодексу України визнає сім`ю спільне проживання осіб, що пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.. 283 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися свої житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405; ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку і (квартирі), що йому належать, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є: право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Таким чином, оскільки відповідач у будинку належному позивачу проживає та своїми діями створює перешкоди на вільне користування приватною власністю позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.. 141 ЦПК України.

Outcome: approved