overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою про встановлення належності правовстановлюючого документу. На \~обґрунтування \~позовних вимог заявник в заяві зазначила, що 21.05.2012р. нею було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №841236, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №48206001000834 на земельну ділянку площею 8,7379 га, що розташована в межах території Новоолександрівської сільської ради Баштанського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4820683700:01:000:0114. В правовстановлюючому документі, крім інших даних заявниці, було вказано ідентифікаційний номер «[NUMBER]». Після отримання акту заявник не відразу помітила помилку в номері «[NUMBER]». Зараз заявник має намір встановити належність документу на землю з метою подальшого розпорядження своїм майном. Заявник в судове засідання не зявилася, до суду надійшла заява від представника про розгляд справи у їх відсутність та про підтримання вимог у повному обсязі. Представник заінтересованої особи до суду не \~зявився, \~до суду надійшла заява про відсутність заперечень щодо встановлення факту належності документу, просить розгляд справи проводити у відсутність представника. Дослідивши наявні у справі письмові докази (копію свідоцтва про право на спадщину, державного акту на земельну ділянку серії ЯК №841236, витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №22089989, заяву про внесення змін до державного акту від 18.06.2018р, відповідь Держгеокадастру від 20.06.2018р.), суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню. \~ В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заявник є власником земельної ділянки площею 8,7379 га в межах території Новоолександрівської сільської ради Баштанського району відповідно до державного акту на земельну ділянку серії ЯК №841236. Ідентифікаційний номер помилково було записано як «1 4 5 8 2 1 8 3 8 5» замість правильного «[NUMBER]». Внести виправлення до акту неможливо, оскільки Держгеокадастр не має таких повноважень. У суду немає підстав ставити під сумніви письмові докази надані заявником. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення\~заяви [PERSON] про \~встановлення належності \~правовстановлюючого документу. Ст. 256 ч.1 п.6 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності архівних довідок. На обґрунтування вимог в заяві зазначила, що народилася [INFO] в с.Новосергіївка Баштанського району. 22.08.1984р. була прийнята до колгоспу ім. Енгельса Баштанського району дояркою. 02.02.2000р. в зв'язку з реорганізацією КСП ім. Енгельса була переведена до ТОВ «Новосергіївське» Баштанського району. 11.04.2005р. була звільнена. 02.12.2016р. звернулася до УПФ в Баштанському районі з питання призначення їй пенсії за віком. Проте їй було відмовлено у зв'язку з тим, що в довідках її ім'я було записано як «[PERSON]». Звернутись до товариства неможливо, оскільки воно ліквідовано. Заявниця в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про слухання справи у її відсутність та підтримання вимог, викладених в заяві, просила їх задовольнити. Заінтересована особа до суду не з'явилася, до суду надійшла заява про відсутність заперечень щодо встановлення факту належності документу, просить розгляд справи проводити у відсутність їх представника. Дослідивши наявні у справі письмові докази (копії трудової книжки [NUMBER], копію рішення УПФ в Баштанському районі №12/2 від 09.12.2016р., архівні довідки об'єднаного трудового архіву від 10.05.2016р., копію паспорту [PERSON] [NUMBER]), суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в грудні 2016 року заявниця звернулася до УПФ в Баштанському районі для оформлення пенсії, проте архівні довідки не можуть бути прийняті, оскільки мають місце розбіжності в імені, а саме вказано «[PERSON]» замість «[PERSON]». У суду немає підстав ставити під сумніви письмові докази надані заявником. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення належності архівних довідок. Ст. 256 ч.1 п.6 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності трудової книжки. На обґрунтування вимог в заяві зазначила, що народилася 22 травня 1960 року на хуторі Урай Куюргазинського району Башкирії. 01.07.1980р. вона була прийнята на роботу санітаркою до дитячих яслів №4 в м.Охотськ Хабаровського краю Російської Федерації. Відділом кадрів дитячих яслів було виписано трудову книжку на імя [PERSON]. 22.04.1960року народження. Вона не була ознайомлена із записом у своїй трудовій книжці і не могла зробити зауваження з приводу неправильності запису дати народження. В період з 1981р. по 1998р. заявниця працювала на різних роботах, 11.11.2020р. була взята на облік як безробітна Баштанським РЦЗН. 07.08.2003р. була знята з обліку. В червні 2014р. вона звернулася до УПФ за консультацією відносно документів для призначення пенсії за віком. Після ознайомлення із її трудовою книжкою, працівниками УПФ їй було повідомлено, що трудова книжка не може бути прийнята для призначення пенсії, оскільки містить розбіжності в даті народження (22.05.1960р. -22.04.1960р). Доказами того, що саме заявниці належить трудова книжка на імя [PERSON], [INFO] є: довідка про укладення шлюбу з [PERSON], свідоцтво про розірвання шлюбу з [PERSON], свідоцтво про укладення шлюбу з [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON] Заявниця в судове засідання зявилася, вимоги викладені в заві підтримала повністю, просила їх задовольнити. Заінтересована особа до суду не зявилася, до суду надійшла заява про відсутність заперечень щодо встановлення факту належності документу, просить розгляд справи проводити у відсутність їх представника. Дослідивши наявні у справі письмові докази (копії свідоцтва про народження серії ІІ-АО №018682; паспорта [PERSON], свідоцтва про шлюб серії І-ФК №383209; довідка про шлюб №01 від 10.01.2001р.; свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ДВ №465752; трудової книжки АТ-ІІ №8243435), допитавши свідків [PERSON], [PERSON], суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в червні 2014 року заявниця звернулася до УПФ в Баштанському районі для оформлення пенсії, проте її трудова книжка не може бути прийнята, оскільки мають місце розбіжності в даті її народження, а саме згідно трудової книжки [PERSON] народилася 22.04.1960 року, а відповідно до паспорта 22 травня 1960 року. Із записами в трудовій книжці заявниці ознайомлена не була, що позбавило її права зробити зауваження щодо дати її народження. У суду немає підстав ставити під сумніви письмові докази надані заявником та показання свідків. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON]. про встановлення належності трудової книжки. Ст. 256 ч.1 п.6 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин вказуючи на те, що [INFO] року помер її рідний брат [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS]. Після смерті брата вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді домобудівлі та земельного паю, які знаходяться в [ADDRESS], але не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки в свідоцтві про народження брата [PERSON] вказано ім'я батька «[PERSON]», в її свідоцтві про народження вказано ім'я батька «[PERSON]». Тому просить суд встановити факт, що [PERSON], який помер [INFO] року є її рідним братом. Установлення цього факту необхідне для оформлення її спадкових прав. У судовому засіданні заявник, з підстав викладених в заяві, просила заяву задовольнити. Заінтересовані особи до суду не з'явилися, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: [INFO] року помер її рідний брат [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть /а.с.9/. Після його смерті відкрився спадок у вигляді домобудівлі та земельного паю розташовані за адресою: [ADDRESS]. Заявник звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадку, але їй було відмовлено в нотаріальному оформленні його спадкових прав, так як в свідоцтві про народження брата [PERSON] вказано ім'я батька «[PERSON]», в її свідоцтві про народження вказано ім'я батька «[PERSON]». Той факт, що заявник і [PERSON] - рідні сестра та брат підтверджується показаннями свідків [PERSON] і [PERSON], які підтвердили факт, що дійсно заявник і померлий є рідними сестрою та братом, які підтримували на протязі всього часу родинні відносини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних стосунків між нею та померлим [INFO] [PERSON], як дочкою з батьком. В поданій заяві вона вказала, що вона є спадкоємцем померлого батька за заповітом. У встановлений законом термін вона звернулася до Чугуївської держнотконтори Харківської області з заявою про прийняття та оформлення спадщина за заповітом після смерті батька. Однак, в ході розгляду вищезазначеної заяви, з'ясувалося, що в написанні по батькові померлого батька в певних документах є розбіжності, а саме в свідоцтві про смерть, свідоцтві про шлюб, військовому квитку, заповіті та державному акті на право приватної власності на землю по батькові її батька на українській мові вказано як - «[PERSON]». А в її свідоцтві про народження помилково на російській мові вказано як - «[PERSON]». Виправити допущену помилку в органах РАЦСу неможливо за знаходженням актового запису на території Російської Федерації. За такої розбіжності в написанні по батькові її батька в її свідоцтві про народження, вона вимушена звернутися з даною заявою до суду, оскільки не може оформити та юридично закріпити за собою право на спадщину за заповітом. Опитавши заявницю та її представника, допитавши свідків, вивчивши докази та дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного. [INFO] помер батько заявника - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Іванівською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис №04. На момент смерті він тривалий час проживав разом з дружиною у дочки - [PERSON] в селі Іванівка Чугуївського району. Факт тривалого проживання та родинних стосунків як батьків - [PERSON] і [PERSON] та їх дочки - [PERSON], у судовому підтвердили: [PERSON] - син заявниці, свідки - [PERSON] і [PERSON], як сусіди, що проживають поруч і тісно спілкуються з родиною заявниці протягом останніх двадцяти років. Після смерті батька заявник як спадкоємець за заповітом звернулася із заявою до Чугуївської держнотконтори Харківської області за оформленням спадщини, але із-за наведених розбіжностей в написанні по батькові батька в її свідоцтві про народження, не може цього зробити. При перевірці наданих до суду документів, було з'ясовано, що в свідоцтві про народження заявника виданого на російській мові, повні ім'я її батька вказано як: «[PERSON]», що є явною помилкою, тоді як в усіх інших документах, що видавалися органами РАЦСу та іншими державними органами, повне його ім'я вказане на українській мові, як: «[PERSON]». Оскільки, вказані дані в документах померлого та його дочки повністю співпадають (за винятком розбіжностей в написання по батькові в свідоцтві про народження), заявниця - [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт родинних стосунків з померлим [PERSON], як дочкою з батьком, то суд вважає за можливим задовольнити заяву та встановити даний факт, який дійсно має юридичне значення для заявника, оскільки дозволяє оформити та юридично закріпити право власності на спадщину за заповітом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], в якій вказала, що уклала шлюб з відповідачем 09 лютого 2013 року, шлюб був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 31. Шлюб у сторін перший. Дошлюбне прізвище позивачки - Васюта. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейно - шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2014 року з причини різного бачення сімейного життя, через відсутність спільних інтересів і поглядів на життя, в результаті чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спільного господарства сторони не ведуть, проживають кожен окремо. На даний час їх шлюб носить формальний характер, збереження сімї та примирення між ними не можливе. Спору щодо спільного майна та виховання дитини сторони не мають. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2014 року з причини різного бачення сімейного життя, через відсутність спільних інтересів і поглядів на життя, в результаті чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна, посилаючись на те, що у рішенні суду не вирішені позовні вимоги про стягнення судового збору з відповідача у розмірі 3700 грн. Сторони у судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін не є обов'язковою. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2013 року провадження по цивільній справі в частині позовних вимог про поділ спільного майна закрито у зв'язку з затвердженням судом мирової угоди досягнутої між сторонами. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволені та шлюб розірваний. Проте, суд задовольнивши позовні вимоги позивача у повному обсязі, не вирішив питання відносно позовних вимог про стягнення судового збору з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду судові витрати з відповідача на користь позивача не стягуються. За таких обставин суд вважає, що заява про стягнення судового збору з відповідача підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення судового збору в розмірі 229,4 грн., сплаченого позивачем за надання позовної заяви про розірвання шлюбу про що необхідно ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи її тим, що судом при винесенні рішення від 12 липня 2016 року не було вирішено питання про судові витрати, а саме витрати на правову допомогу. На підставі зазначеного просила ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 600 гривень. В судове засідання заявник не зявився, про розгляд заяви повідомлявся належним чином. Відповідно до п.1 ч.1 ст.\~220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що рішенням суду від 12 липня 2016 року позов [PERSON] задоволений частково, а саме стягнуто з [PERSON], який проживає за адресою: [INFO] аліменти на користь [PERSON],\~ [INFO] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку дитини до досягнення нею повноліття, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду (01 червня 2016 року), у задоволені решти позовних вимог було відмовлено. Відповідно до роз'яснень, що надані судам у пункті 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільних справах», додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених\~статтею 220 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином,\~ст. 220 ЦПК України\~чітко визначено перелік підстав для ухвалення додаткового рішення. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, а також з рішення Фастівського міськрайонного суду від 12 липня 2016 року, всі позовні вимоги, заявлені позивачем, були предметом дослідження суду і відносно всіх вимог ухвалено відповідне рішення. Зокрема, вимоги про стягнення витрат на правову допомогу розглянуті судом та прийнято рішення про відмову у задоволені позову в цій частині з підстав того, що позивач не надав суду доказів на підтвердження понесення ним витрат на оплату правової допомоги. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для винесення додаткового рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду зі позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, посилаючись на те, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 13 лютого 2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, зокрема порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження; потерпілою від даної дорожньо-транспортної пригоди є малолітня дитина [PERSON] Відповідно до виписок з медичної картки [PERSON], остання проходила лікування з 2 червня 2016 року по 08 червня 2016 року в хірургічному відділені Чаплинської районної лікарні. В період з 23.06.2017 року по 15.07.2016 року [PERSON] перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні комунального закладу «Херсонська обласна дитяча клінічна лікарня». З огляду на це, матеріальні збитки потерпілій [PERSON] були заподіяні внаслідок неправомірних дій [PERSON] та становлять 6417,01 грн., що підтверджуються відповідними квитанціями. Окрім матеріальних збитків [PERSON] завдано моральну шкоду, яка полягає в отриманні фізичного болю, порушення нормального способу життя, у зв'язку із цим завдану моральну шкоду оцінює у 15000 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану майнову шкоду за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України в розмірі 6417,01 грн. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. В судове засідання позивачка не з'явилася подала до суду письмову заяву про зменшення заявлених позовних та просила суд стягнути з [PERSON] завдані матеріальні збитки в сумі 6417,01 грн., а також завдану моральну шкоду в сумі 5 000 грн.; при цьому, просила розгляд справи провести без її участі . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася подала до суду письмову заяву в якій зменшені позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду зі своїм вищезгаданим позовом. В позові вказує, що є спадкоємцем після померлого батька [PERSON], який помер 12 листопада 2016 р. Спадкове майно складається з частини квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поради Олексія (стара назва вул. Димитрова)[ADDRESS]. При цьому, спадкодавцеві [PERSON] 1\\6 частка зазначеної квартири належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, інша частка належала як спадок після померлих батьків [PERSON] і [PERSON], яку [PERSON] прийняв, але не оформив. Позивач просить суд визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на 1\\4 частку вказаної квартири. Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. На підставі викладеного суд, -

Outcome: partial