Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом і просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 40165, 25 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 06.12.2002 року у справі №2-640 задоволено її позов до відповідача про стягнення аліментів. Того ж дня Таращанським районним судом Київської області видано виконавчий лист №2-640/2002, згідно якого на її користь з відповідача, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , підлягали стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до її повноліття, починаючи з 22.11.2002 року, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Внаслідок часткової сплати аліментів відповідачем за період з 22.11.2002 року по 23.12.2018 року, виникла заборгованість із їх сплати, яка згідно довідки про розмір загальної заборгованості зі сплати аліментів, складає - 40165,25 грн, яку в добровільному порядку відповідач не погашає. Позивачка, діючи в інтересах своєї дитини та, маючи на меті виконання відповідачем своїх зобов`язань, звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, подала заяву і просить розгляди справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в підготовче та судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву і просить розгляди справу без його участі, позовні вимоги не визнає. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно виконавчого листа, виданого Таращанським районним судом Київської області 06.12.2002 по справі № 2-640/2002 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку, щомісячно, до її повноліття, починаючи з 22.11.2002 року, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (а.с. 7). Згідно довідки про розмір загальної заборгованості зі сплати аліментів №1845306/15.16-41 від 31.07.2019, виданої начальником Таращанського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, на примусовому виконанні у Таращанському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження №1845306 з виконання вищезазначеного виконавчого листа. Заборгованість по ньому станом на 23.12.2018 року, тобто на момент досягнення дитиною повноліття, становить 40 165,25 грн (а.с.6). В зв`язку з тим, що відповідач за період сплати аміантів, а саме з 22.11.2002 року по 23.12.2018 року (досягнення дитиною повноліття) виконав свій обов`язок щодо сплати аліментів частково і станом на 23.12.2018 існує заборгованість по їх сплаті, позивачка звернулася до суду з даним позовом. Згідно ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості по аліментах лише у разі спору про її розмір. При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме. Доказів оскарження відповідачем довідки-розрахунку - суду не надано, а тому відсутній спір про сам розмір заборгованості. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Оскільки стягнення заборгованості по аліментах, як самостійний предмет позову при наявності виконавчого листа про стягнення аліментів, не передбачений нормами матеріального права, а порядок стягнення аліментів та заборгованості за ними проводиться в порядку ст.ст.194-195СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed