Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що її покійній матері [PERSON] в 1996 році було передано у приватну власність земельні ділянки загальним розміром 0,4349 га в [ADDRESS]. На дані земельні ділянки було виготовлено в 2001 році один державний акт на право приватної власності на землю. 24.02.1996 року за договором дарування [PERSON] стала власником будинку [ADDRESS], з відповідними господарськими спорудами. Також, позивач отримала у спадщину земельні ділянки за вказаною адресою загальною площею 0,4349 га. З цільовим призначенням : для будівництва та обслуговування будівель та господарських споруд - 0,2500га і для ведення особистого підсобного господарства - 0,1849 га. Однак, провести державну реєстрацію свого права власності на дані земельні ділянки позивач не має можливості оскільки виявилося, що при виготовленні кадастрових планів земельних ділянок була допущена технічна помилка та згідно даних з державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON], за адресою [ADDRESS] межі цієї сусідньої земельної ділянки проходять по земельній ділянці і по спорудам які належать позивачу. На даний час позивач не має можливості вільно користуватися своєю земельною ділянкою, зареєструвати її відповідно до чинного законодавства, оскільки існує в технічній документації на земельні ділянки позивача і відповідача [PERSON] накладка. Позивач просила суд : визнати недійсним рішення Коженицької сільської ради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, державного акту на право власності на землю з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]; визнати незаконним та скасувати державний акт на право власності на право приватної власності на землю кадастровий номер земельної ділянки № [NUMBER] на ім'я [PERSON]; визнати недійсним та скасувати кадастровий план земельної ділянки з кадастровим № [NUMBER] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS],; зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою площею в межах згідно з планом для ведення особистого підсобного господарства - 0,4349 га , розташованої на території [ADDRESS] та не чинити позивачу перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою будь-якими діями, що порушують права позивача, або створюють небезпеку порушених прав; зобов'язати відділ Держземагенства у Білоцерківському районі виправити технічну помилку внесену в кадастровий план кадастрових номерів , стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали. Представник відповідача, голова Коженицької сільської ради, позов не визнав. Представник Держземагенства у Білоцерківському районі, згідно довіреності, поклався на розсуд суду щодо вирішення даного спору. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, оглянувши матеріали справи, матеріали судової земельно-технічної експертизи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], згідно договору дарування та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала земельну ділянку розміром 0,4349 га, наданої для будівництва та обслуговування будівель і господарських споруд - 0,2500 га, і для ведення особистого підсобного господарства - 0,1849 га, яка розташована на території села Коженики Білоцерківського району по [ADDRESS] та посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю, виданого Коженицькою сільською радою 30.07.2001 року на ім'я [PERSON] (а.с.12, 10,11). Встановленим є те, що рішенням Коженицької сільської ради від 08.08.2012 р. було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки у власність [PERSON] для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства (а.с.139). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, (Серія [NUMBER]) від 13.11.2012 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1200 га в [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд \\присадибна ділянка\\ (а.с. 143-144). Згідно наданої інформації управлінням Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області вбачається, що [PERSON] неодноразово зверталася з питанням щодо переоформлення державного акту на землю за свідоцтвом на спадщину за законом, однак отримала відмову, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] не зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та згідно Публічної кадастрової карти України земельна ділянка, яка знаходиться за адресою Гагаріна 15 в с. Коженики, з кадастровим № [NUMBER] - не знайдена, а земельна ділянка відповідача [PERSON] по [ADDRESS] з кадастровим № [NUMBER] зареєстрована. Зазначене вбачається з письмових відповідей управління Держземагенства в Білоцерківському районі та пояснень представника відповідача (а.с.6,7). Таким чином, встановлено, що домоволодіння сторін [PERSON] і [PERSON] межують, право власності на земельну ділянку відповідача [PERSON] належно оформлено та зареєстровано, а позивач [PERSON], виготовила технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку, що перебуває в її користуванні, на її замовлення було складено Акт перенесення в натуру меж земельної ділянки та згідно схеми виносу меж земельної ділянки в натуру вбачається невідповідність меж земельних ділянок сторін згідно державних актів на право власності на земельні ділянки, виготовлених на ім'я [PERSON] та [PERSON] - межам земельних ділянок по фактичному користуванню. А отже, як зазначив в судовому засіданні представник позивача, зазначене є перешкодою для здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що перебуває у володінні позивача, та для приведення у відповідність документації із землеустрою згідно державного акту на право власності на землю, виданого на ім'я [PERSON] та відповідно до фактичного користування земельною ділянкою, позивач просить скасувати державний акт, що посвідчує право приватної власності на землю [PERSON] та пов'язані з цим акти органу самоврядування. За клопотанням позивача по справі було призначено судову земельно-технічну експертизу за висновком якої було визначено, що розмір земельної ділянки по [ADDRESS] , яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] та становить 0,0711 га, - не відповідає розміру земельної ділянки, належної їй на підставі Державного акту на право власності серії [NUMBER] від 13.11.2012 року , згідно з яким площа ділянки становить 0,1200 га, а саме: є меншою на 0,0489 га. Розміри меж та конфігурація земельної ділянки з кадастровим №3220482201:02:005:0026, що розташована в [ADDRESS] та знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] не відповідає межам згідно з Державним актом про право власності [NUMBER] від 13.11.2012 р. Також, згідно висновку даної експертизи розмір земельної ділянки по [ADDRESS], яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] та становить 0,1394 га не відповідає розміру земельної ділянки, належної їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2001 року, загальна площа якої становить 0,4349 га, та є меншою на 0,0550 га. Однак, згідно висновку цієї ж судової земельно-технічної експертизи не визначено чи існує накладення меж земельної ділянки з кадастровим № [NUMBER], що належить [PERSON], площею 0,1200 га на межі земельної ділянки, що є у фактичному користуванні [PERSON] Зазначене підтверджено Висновком судової земельно-технічної експертизи № СЕ-1-1-297\\14 (99-125). При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЗК України 1990 року (що діяв на час виготовлення Державного акту на парво власності на ім'я [PERSON]) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України (в редакції на час отримання земельної ділянки позивачем) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. Позивач просить суд для захисту її прав визнати недійсним не тільки державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я відповідача [PERSON], а й визнати незаконним та скасувати рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого було оформлено державний акт. Пунктом 1.4. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державнихактів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Держкомзему від 15 квітня 1993 р. N 28 (чинної на час отримання [PERSON] державного акта на право власності на земельну ділянку) (далі Інструкція), передбачалась можливість видачі одного державного акта на кілька черезсмужних земельних ділянок з відображенням на плані меж всіх переданих (наданих) земельних ділянок. Інструкцією встановлено процедуру виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельні ділянки. Відповідно до розділу 2 зазначеної Інструкції роботи по складанню державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею виконуються в порядку, а саме: підготовчі роботи, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), складання плану земельної ділянки, заповнення бланка державного акта. Пунктом 2.1. зазначеної Інструкції встановлено, що при складанні державних актів на право приватної власності на землю і право постійного користування землею, що видаються громадянам на земельні ділянки, якими вони користуються підготовчі роботи включають: виписку з земельно-облікових документів про розмір земельної ділянки; довідку про членство громадянина у садовому товаристві; аналіз планово-картографічних матеріалів; звірку плану земельної ділянки з натурою та її обмір; підготовку виписки з рішення відповідної місцевої Ради народних депутатів про передачу земельної ділянки у власність або надання її у постійне користування; аналіз договору купівлі-продажу земельної ділянки і документа про оплату вартості землі, звірку меж земельної ділянки з суміжними власниками землі землекористувачами, розробку технічної документації по складанню державних актів. Пунктом 2.2. Інструкції встановлено, що межі наданих (переданих) земельних ділянок переносяться у натуру (на місцевість) і закріплюються межовими знаками, а межі ділянок, що знаходяться у власності та користуванні і проходять по визначених в натурі контурах, звіряються з наявними планами ділянок. При відсутності плану проводиться зйомка зовнішніх меж земельної ділянки, встановлюються суміжні власники землі і землекористувачі, за участю останніх складається протокол, в якому докладно описується розташування меж на місцевості. Перенесення меж у натуру здійснюється шляхом прокладання теодолітних ходів, з прив'язкою їх до існуючих межових знаків або державної геодезичної мережі. Згідно із пунктом 2.3. зазначеної Інструкції план земельної ділянки складається з визначенням на ньому її меж і розмірів, описом меж суміжних власників землі і землекористувачів. На плані показуються: межі всіх черезсмужних ділянок, що передаються (надаються) у власність або користування в межах відповідної Ради народних депутатів; лінійні проміри по межі земельної ділянки; всі поворотні точки меж земельної ділянки; всі точки, закріплені в натурі (на місцевості) довгостроковими межовими знаками; На плані зовнішніх меж земель власників і користувачів показуються вкраплені земельні ділянки сторонніх власників землі і землекористувачів та додається їх список. План земельної ділянки складається у масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і написів. Тобто, складанню і видачі державного акта на право власності на земельну ділянку обов'язково передує розробка технічної документації по складанню державних актів та встановлення (відновлення, перенесення) меж земельної ділянки в натуру, на місцевості. Суд звертає увагу, що державний акт [PERSON] не пройшов державної реєстрації, матеріали справи не містять технічної документації із землеустрою щодо складання даного державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON], Книга записів державних актів на право приватної власності на землю в сільській раді і в управлінні Держземагенства Білоцерківського району - відсутня, та право власності [PERSON] на земельну ділянку, яку вона успадкувала після [PERSON] теж не зареєстровано, управління Держземагенства в Білоцерківському районі не має жодних даних щодо реєстрації земельної ділянки за адресою [ADDRESS], кадастровий номер на цю земельну ділянку не внесено до Публічної кадастрової карти України, позивач до уповноваженого органу по питанню державної реєстрації належної їй земельної ділянки не зверталася, а тому висновки про те, що при виготовленні державного акту на право власності [PERSON] в 2012 році на земельну ділянку була допущена помилка та існує накладення земельних ділянок, що перешкоджає належному оформленню позивачем її права власності на землю - є голослівними. Позивач двояко обґрунтовує свої позовні вимоги, зазначаючи, що її право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом і Державним актом на право власності на земельну ділянку за вказаною адресою на ім'я [PERSON] та при цьому позивач виготовила нову технічну документацію для реєстрації свого права власності на земельну ділянку, що перебуває у фактичному її користуванні та виявила невідповідність меж земельних ділянок, як своєї так і відповідача [PERSON], межам земельних ділянок по фактичному користуванні, виявила накладення меж земельної ділянки з кадастровим № [NUMBER], що належить [PERSON], площею 0,1200 га на межі земельної ділянки, що є у фактичному користуванні [PERSON], що вбачається з Схеми виносу меж земельної ділянки в натуру, складеної ТОВ «ЕКСПЕРТЦЕНТР» і дане позивач зазначає є підставою для скасування Державного акту на право приватної власності на землю з кадастровим номером № [NUMBER] на ім'я [PERSON] та пов'язаних з цим актів органу самоврядування. Однак, суд ставив перед експертом судової земельно-технічної експертизи питання щодо факту накладення меж земельної ділянки, належної [PERSON] на межі земельної ділянки , що є у фактичному користуванні [PERSON], але, відповіді на дане питання експертом не надано через відсутність каталогів координат, відомостей вирахування площ та інших документів, що містять інформацію про координати поворотних точок меж земельної ділянки. Як зазначила в судовому засіданні позивач, вона раніше не мала змоги внести відомості до Державного земельного кадастру щодо переданої у власність (успадкованої) земельної ділянки з причин, відсутності попередньої державної реєстрації земельної ділянки за адресою [ADDRESS], відсутності технічної документації із землеустрою щодо складання даного державного акту на ім'я [PERSON] та перереєстрацію цього державного акту на її спадкоємицю [PERSON], відсутності кадастрового номеру даної земельної ділянки в Публічній кадастровій карті України. Але, як зазначив представник позивача, на даний час, лише, державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим № [NUMBER] за адресою [ADDRESS], виданий на ім'я [PERSON] є перешкодою для належного і повного оформлення позивачем свого права власності на земельні ділянки за адресою [ADDRESS]. З 1 січня 2013 року документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є свідоцтво на право власності на нерухоме майно, видане територіальним органом реєстраційної служби відповідно до приписів ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Законом України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, зокрема, статтею 24 передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення. В судовому засіданні встановлено, що позивач до уповноваженого органу (реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області) по питанню державної реєстрації належної їй земельної ділянки не зверталася, хоча про це їй було роз'яснено, заяву на реєстрацію не подавала, відмова в здійсненні такої реєстрації відсутня. Отже, є безпідставним твердження, що саме державна реєстрація права власності на земельну ділянку [PERSON] та пов'язані з цим акти органу самоврядування є перешкодою для здійснення державної реєстрації земельної ділянки належної позивачу, також, є недоведеним твердження про накладення меж земельних ділянок сторін. Дійсно, згідно висновку судової земельно-технічної експертизи вбачається виявлена невідповідність розмірів земельних ділянок сторін по [ADDRESS] і по [ADDRESS], що перебувають в їх фактичному користуванні, розмірам цих же земельних ділянок згідно правоустановчих документів, але залишається невідомим - за рахунок чого був зменшений розмір земельної ділянки як [PERSON] так і [PERSON] Також, є неаргументованою та безпідставною позовна вимога про зобов'язання відповідачів усунути перешкоди в користуванні позивачу земельною ділянкою будь-якими діями, що порушують права позивача або створюють небезпеку порушення її прав, оскільки позивач не вказує в чому саме полягають неправомірні дії відповідачів, та якими діями відповідачі створюють перешкоди в користуванні позивачу її земельною ділянкою. Також, є неаргументованою та безпідставною позовна вимога про зобов'язання відділу Держземагенства у Білоцерківському районі виправити технічну помилку внесену в кадастровий план кадастрових номерів земельних ділянок [PERSON] і [PERSON] Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. А за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає позов є безпідставним і відмовляє в його задоволенні.

Outcome: dismissed