Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір № 5442 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме цілого житлового будинку зі всіма надвірними спорудами, огорожами, розташованого в [ADDRESS] , укладеного на Південній товарній біржі 13 вересня 1996 року між нею та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 13 вересня 1996 року вона та відповідач [PERSON] , від імені якої діяла [PERSON] , уклали договір купівлі-продажу житлового будинку зі всіма надвірними спорудами, огорожами, розташованого в [ADDRESS] на Південній товарній біржі, без наступного нотаріального посвідчення договору. Під час укладення договору сторони дійшли згоди про всі істотні його умови та виконали в повному обсязі всі зобов`язання одна перед одною за ним, зокрема, відповідач передала житловий будинок у власність позивачу та технічну документацію на нього, а позивач сплатила вартість вказаного нерухомого майна, прийнявши його у власність. В теперішній час їй стало відомо, що вказаний договір є недійсним, оскільки його не посвідчено нотаріусом у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом і просить його задовольнити, оскільки сторони виконали усі умови угоди. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву з проханням здійснити заочний розгляд справи за її відсутності, а позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Південна товарна біржа в судове засідання свого представника не направила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Ухвалою суду від 03 листопада 2021 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до письмового договору купівлі-продажу за № № 5442, укладеного та зареєстрованого на Південній товарній біржі 13 вересня 1996 року позивачкупила у відповідачажитловий будинок в [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.08.1995р., зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 01.09.1995р., за р.№981 (а.с.8). В подальшому позивач зареєструвала даний договір в комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» . Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо власника та наявності обмежень чи обтяжень на спірне нерухоме майно відсутні. Аналізуючи надані докази, судом встановлено, що 13 вересня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено письмовий договір купівлі-продажу житлового будинку, умови зазначеного договору сторони виконали: покупець прийняла від продавця будинок, сплатила обумовлену суму коштів, а продавець передала його у власність позивачу. Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України ( в ред. 1963 р.) договір купівлі-продажу житлового будинку, у тому числі квартири, де однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї умови тягне за собою недійсність угоди. Однак, на підставі ч.2 ст.47 ЦК України ( в ред. 1963 р.) така угода може бути визнана судом дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що має місце в даній справі, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved