overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] року померла її мати -[PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Спадкоємцями за законом першої черги та за заповітом є позивач та відповідач. Однак відповідач відмовилася від спадщини на користь позивача. Спору між сторонами відносно спадщини немає. Спадщину прийняла позивач та отримала в Андрушівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS]. Позивач не може реалізувати свої спадкові права на інше спадкове майно у визначеному законом порядку через нотаріальну контору, тому що на земельні ділянки спадкодавець не оформила за життя правовстановлюючі документи. Належність земельних ділянок [PERSON] підтверджується рішенням виконкому Андрушівської міської ради від 31.01.1994 року № 24. В зв'язку з наведеним, позивач просить визнати за нею право власності на спадкові земельні ділянки площею 0, 10 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель, розташовану за адресою : [ADDRESS], Житомирської області та площею 0,02 га - для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач подала заяву про проведення судового розгляду за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач направила заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], згідно свідоцтва про смерть (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина на жилий будинок та земельні ділянки, розташовані за адресою [ADDRESS]. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.14). Згідно рішення виконкому Андрушівської міської ради від 31.01.1994 року № 24 [PERSON] було передано у власність земельні ділянки: площею 0, 10 га - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель та площею 0,02 га - для ведення особистого селянського господарства (а.с.17). Вказані ділянки розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36). Відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки позбавляє позивача можливості реалізувати спадкові права в позасудовому порядку (а.с. 20). Позивач прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] за заповітом шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується витягом із Спадкового реєстру та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та на грошовий вклад, інший спадкоємець [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 33-35). Тому позивач, як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину, має право на майно спадкодавця. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона є власником будинку під №116 в с. Застугна Васильківського району Київської області по вул. Лесі Українки. Крім неї у вище вказаному домоволодінні зареєстрований її колишній чоловік - відповідач по справі. Позивач, посилаючись на те, що відповідач після припинення між ними подружніх стосунків з 2010 не проживає у вказаному будинку, проте його реєстрація в ньому позбавляє позивача вільно розпоряджатись належним їй нерухомим майном. Позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні позивачу на праві приватної власності належить будинок № 116 в с. Застугна Васильківського району Київської області по вул. Лесі Українки, що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку від 27.07.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області, за реєстрованого реєстрі за №2-4389 . Вище зазначене також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.07.2005 року. Відповідач співвласником вище вказаного нерухомого майна не є. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази суд, приходить до висновку про можливість визнання відповідача такою, що втратила право на користування будинком під № 116 в с. Застугна Васильківського району Київської області по вул. Лесі Українки, оскільки позивач є власником цього нерухомого майна, а тому правових підстав користування ним у відповідача відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі зареєстрований її син [PERSON], але останній за вказаною адресою не мешкає без поважних причин понад строки, встановлені статтею 405 ЦК України, у звязку з чим просить визнати його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений шляхом оголошення у пресі, заперечень проти позову не надав, тому справу розглянуто в його відсутність на підставі повідомлених позивачем даних та доказів у заочному порядку. Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований її син [PERSON] Згідно з довідкою, виданою ЖБК № 143 «Вулкан», [PERSON] за вказаною адресою не мешкає понад трьох років, комунальні послуги не оплачує. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суду не надано доказів щодо поважних причин непроживання відповідача в квартирі [ADDRESS]. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, суд вважає можливим визнати його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона є власником квартири №2 будинку №7 по 2-му провулку Мічуріна в м. Васильків Київської області. Крім неї у вище вказаному домоволодінні зареєстровані відповідачі по справі, які в ній не проживають з 2010 року. Позивач, посилаючись на те, що відповідачі добровільно не бажають знятися з реєстрації, що позбавляє позивача вільно розпоряджатись належним їй нерухомим майном, крім того створює фінансові труднощі. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні позивачу на праві приватної власності належить квартира №2 будинку №7 по 2-му провулку Мічуріна в м. Васильків Київської області. Відповідачі співвласниками вище вказаного нерухомого майна не є. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази суд, приходить до висновку про можливість визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою №2 будинку №7 по 2-му провулку Мічуріна в м. Васильків Київської області, оскільки позивач є власником цього нерухомого майна, а тому правових підстав користування ним у відповідачів відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона є співласником будинку [ADDRESS]. Крім неї у вище вказаному домоволодінні зареєстрований відповідач по справі, який в ньому не проживає з 2014 року. Позивач, посилаючись на те, що відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації, що позбавляє позивача вільно розпоряджатись належним їй нерухомим майном, крім того створює фінансові труднощі. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. У відповідності до положень ч. 1 ст. 316, ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, правом власності є право на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні позивачу на праві спільної часткової власності належить будинок [ADDRESS]. Відповідач співвласником вище вказаного нерухомого майна не є. Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази суд, приходить до висновку про можливість визнання відповідача таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS], оскільки позивач є власником цього нерухомого майна, а тому правових підстав користування ним у відповідачів відсутні. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що є власником квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований [PERSON], хоча фактично там ніколи не проживав. У зв'язку з реєстрацією відповідача в належній їй квартирі порушуються її права як власника, вимушена сплачувати за нього комунальні послуги. За цих підстав просить визнати його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала, зазначивши, що відповідач її брат. У 2014 році останній приїхав із-за кордону, попросив його зареєструвати для оформлення документів, але в квартирі ніколи не мешкав, його речей немає, де він зараз знаходиться їй не відомо. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом оголошення у пресі, заперечень проти позову не надав, тому суд розглядає справу в заочному порядку на підставі повідомлених позивачем даних та доказів у відсутності відповідача. Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. За вказаною адресою з квітня 2014 року зареєстрований [PERSON] Як пояснили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] за вищевказаною адресою [PERSON] ніколи не мешкав, його речей у квартирі немає. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, суд вважає можливим визнати його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що з 04.06.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу дітей не мають. Сспільне життя не склалось, тривалий час шлюбні відносини між сторонами припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб укладений, між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу слухати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилав. За вказаних обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.06.2011 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, яке видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області , актовий запис № 290. Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого 20.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис №26, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] Протягом тривалого часу шлюбні стосунки між сторонами припинено, разом позивач та відповідач не проживають, поновлення шлюбних стосунків позивач не бажає, посилаючись на відсутність порозуміння між нею та чоловіком. Спору з приводу розподілу майна, спільно набутого під час перебування у шлюбі, між сторонами не має. Вирішити питання про розірвання шлюбу шляхом подання спільної заяви до органів РАГСу позивачу не вдається, оскільки відповідач відсутній протягом тривалого часу за місцем свого останнього проживання, з огляду на що позивач вимушений був звернутися до суду із відповідним позовом до відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Таким чином, враховуючи що однією із основних засад шлюбу є його добровільність, а метою його укладання є створення сім'ї та беручи до уваги наявність стійкого переконання у позивача про необхідність розірвати подружні стосунки у зв'язку із втратою порозуміння між чоловіком та дружиною, а також враховуючи формальність існування подружніх стосунків довгий час, що суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку що позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що з 15.01.2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу дітей не мають. Однак, спільне життя не склалось, на теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, у зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя та мають різне віросповідання, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб укладений, між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. У поданій до суду позовній заяві, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій проти позовних вимог не заперечував, просив їх задовольнити, справу просив слухати без його участі. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.01.2014 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис № 14. Дітей подружжя не мають. Протягом останнього часу шлюбні стосунки між сторонами припинено, поновлення шлюбних стосунків неможливе оскільки позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача. Спору з приводу розподілу майна, спільно набутого під час перебування у шлюбі, між сторонами не має. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи викладене та те, що однією із основних засад шлюбу є його добровільність, а метою його укладання є створення сім'ї та беручи до уваги наявність стійкого переконання у позивача та відповідача про необхідність розірвати подружні стосунки у зв'язку із втратою почуттів між чоловіком та дружиною, а також враховуючи формальність існування подружніх стосунків, суд приходить до висновку що позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що з 8 травня 1971 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Відповідач є зареєстрованим у квартирі [ADDRESS]. Проте з 1996 року за вказаною адресою не мешкає. 19 грудня 2006 року відповідач був засуджений Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 115 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі. В березні 2014 року його достроково звільнено з Жовтоводської виправної колонії № 26. Після звільнення відповідач також не мешкав у спірній квартирі. 9 липня 2014 року за нею було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з реєстрацією відповідача за цією адресою вимушена переплачувати комунальні послуги. За цих підстав просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, зазначивши, що у 1996 році відповідач зібрав свої речі та пішов від неї, а після звільнення з місць позбавлення волі також не виявляв наміру мешкати за місцем реєстрації, де він зараз мешкає їй не відомо. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом оголошення у пресі, заперечень не надав, тому суд розглядає справу в заочному порядку на підставі повідомлених позивачем даних та доказів у відсутності відповідача. Третя особа - Індустріальний РВ Дніпропетровського МУ УМВС України в Дніпропетровській області явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про час і місце судового розгляду був повідомлений. Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 8 травня 1971 року. 22 червня 2007 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно копії свідоцтва про право власності, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, 9 липня 2014 року позивач набула право власності на квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з довідки Житлово-будівельного кооперативу № 228 від 24.03.2015 року та відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області за вищевказаною адресою значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] Відповідно до акту Житлово-будівельного кооперативу № 228 від 18.03.2015 року [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не мешкає з березня 1996 року. Зазначені обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, суд вважає можливим визнати його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved