Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав та призначення її опікуном посилаючись на те, що вона являється бабусею малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з нею після смерті своєї мами [PERSON], яка є дочкою позивача. Батько дитини [PERSON] повністю самоусунувся від виховання дитини, не цікавиться її здоров'ям та розвитком, матеріально не забезпечує, тому просила суд позбавити його батьківських прав та призначити її опікуном. До початку розгляду справи по суті позивач уточнила свої позовні вимоги, просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно його дочки та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини до повноліття. У судовому засіданні позивач повністю підтримала уточнені позовні вимоги, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи служби у справах дітей Білоцерківської міської ради позов підтримала, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав Прокурор не заперечує проти задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав і стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Суд, вислухавши учасників судового засідання, думку прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що повністю підтверджується матеріалами цивільної справи, позивач [PERSON] являється бабусею малолітньої [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON], [INFO] уклала шлюб з гр. [PERSON] [INFO] в якому була народжена донька [PERSON]. 26.11.2008 року шлюб між батьками дитини було розірвано. 15.12.2010 року мати дитини уклала шлюб з гр. [PERSON], а [INFO] померла. Уляна весь час проживає з позивачем у справі, яка про неї піклується, займається її вихованням та навчанням. Позивач та її члени сім'ї матеріально забезпечують дитину. Відповідач у справі, який являється батьком дитини проживає окремо, ніякої матеріальної та іншої допомоги позивачу і дитині не надає, повністю ухиляється від виховання дочки, не піклується про її стан здоров'я та навчання, не дбає про духовне та моральне виховання, фізичне здоров'я дитини. Дані обставини також підтверджені актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, висновком служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дочки. Згідно ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини, той із батьків, хто проживає окремо, зобов'язаний брати участь у її вихованні. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. На підставі ст. 164 СК України батьків слід позбавляти батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його дитини. Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків або особа, в сім'ї якої проживає дитина. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ст.166 ч.2 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тому відповідач як батько неповнолітніх дітей зобов'язаний матеріально забезпечувати їх матеріально до досягнення ними повноліття. Таким чином, суд, оцінивши всі докази у їхній сукупності, вважає вимоги позивача законними й обґрунтованими тому уточнений позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved