Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити його батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги обгрунтувала тим, що неповнолітній [PERSON], [INFO], доводиться їй онуком. 29 січня 2016 року він змінив своє родове прізвище [PERSON], на [PERSON]. Батьками хлопця є її донька [PERSON] та відповідач [PERSON] Свого батьківства відповідач щодо сина ніколи не заперечував, але й батьківської турботи ніколи не проявляв. Ще до народження [PERSON] донька з відповідачем припинили відносини, відповідач матір з дитиною з пологового будинку не забирав і всі ці роки не спілкується з ним, не цікавиться його життям, не піклується про його розвиток, здоров'я та виховання і взагалі наче б то викреслив його зі свого життя, хоч проживає з ним в одному селі по одній вулиці. Аліменти з [PERSON] стягуються за рішенням суду, в добровільному порядку він жодного разу матеріальної допомоги на його утримання не надавав. Зазначене свідчить про те, що відповідач за відсутності жодних на те підстав, свідомо ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Позивач також вказала, що мати [PERSON] померла [INFO], наразі він та його сестричка [PERSON], 2010 року проживають разом з нею. Існують діти за рахунок соціальних витрат по втраті годувальника та аліментів, які сплачують їх батьки на їх утримання. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсяз, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснив, що не заперечує щоб його було позбавлено батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, надав заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутності представника органу опіки та піклування, не заперечив проти задоволення позову. Опитаний у судовому засіданні неповнолітній [PERSON], не заперечив, щоб відповідача позбавили батьківських прав стосовно нього, пояснив, що з батьком [PERSON] він взагалі не контактує. Відповідач ніколи не цікавився його життям, не спілкувався з ним, не проявляв батьківської турботи, родинні почуття до батька у нього відсутні. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, неповнолітнього [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], народився [INFO] в селі Дмитрівка Знам'янського району Кіровоградської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно зі свідоцтвом про зміну імені [PERSON], [INFO], 29 січня 2016 року змінив прізвище на [PERSON] (а.с. 54). Свідоцтво про смерть свідчить про те, що мати хлопця - [PERSON], померла [INFO] (а.с. 7). Згідно з довідкою Дмитрівської сільської ради від 23 грудня 2015 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], відповідно до погосподарського обліку станом на 23 грудня 2015 року обліковується та проживає [ADDRESS] (а.с. 8). Довідки професійно-технічного училища №12 міста Знам'янка свідчать про те, що [PERSON] навчається у Професійно-технічному училищі №12. Строк навчання з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2017 року. Його батько [PERSON] на батьківські збори до учбового закладу жодного разу не з'являвся, навчанням сина не цікавиться (а.с. 9,10). За місцем навчання [PERSON] позитивно характеризується (а.с. 11). У характеристиці [PERSON] виданій за колишнім місцем навчання - Знам'янська ЗОШ І-ІІІ ступенів №3, зазначено, що за час навчання [PERSON] в школі, його батько жодного разу не був присутнім на батьківськких зборах класу чи інших шкільних заходах для батьків (а.с. 16). Згідно з довідкою депутата Дмитрівської сільської ради, неповнолітній [PERSON] ніколи не проживав разом зі своїм батьком [PERSON] (а.с. 57). Знам'янською районною державною адміністрацією, в особі органу опіки та піклування, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Знам'янській райдержадміністрації надано висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON], в якому поміж іншого зазначено, що батько [PERSON] - [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS] разом з новою родиною. Сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 25%. Працює у ТДВ «Колос». Скарг на його поведінку від мешканців села та сільської ради не надходило. [PERSON] особисто повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовано сина, [PERSON] Після смерті матері, [PERSON] залишився проживати зі своєю бабою [PERSON], на даний час він навчається у професійно- технічному училищі №12 міста Знам'янка (а.с. 14,39). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових, санітарно - гігієнічних умов проживання сім'ї [PERSON] від 23 грудня 2015 року, у помешканні та сім'ї позивача створення належні умови для проживання дітей (а.с. 12). Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). Аналізуючи та оцінюючі всі докази у справі, судом встановлено, що відповідач практично з дня народження сина [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо його виховання, не проявляє батьківської турботи до нього, не цікавиться освітою, станом здоров'я, не турбується про його фізичний, моральний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для нормального самоусвідомлення. Ці обставини фактично призвели до перекладення батьком дитини цих обов'язків спочатку на матір хлопця, а наразі на бабу та зрештою - до втрати родинних зв'язків між батьком та сином. Зазначене не заперечується відповідачем та стверджується самою неповнолітньою дитиною. Разом зазначені фактори, як окремо так і в сукупності, явно свідчать про свідоме тривале ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина та є наслідком винної поведінки з його боку через свідоме нехтування своїми зобов'язаннями, покладеними на нього нормою ст.150 та ч.1 ст.157 СК України, що згідно з п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» є не припустимим і є підставою для позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини. На підставі викладеного ст.18 Конвенції про права дитини, ст.150, п.2 ч.1 ст. ст.164 - 167, 171 СК України,

Outcome: approved