Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем знаходяться у шлюбі, який зареєстровано 17 жовтня 1998 року у Іванковецькій сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області, за актовим записом №8. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Однак протягом останнього року сімейне життя між ними почало поступово погіршуватися, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних взаємин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Вони намагалися врегулювати спір та помиритися, але ці спроби ні до чого не привели. Наразі вона проживають окремо, при цьому дитина проживає разом з нею. За вказаних обставин їх шлюб існує формально і його збереження вже не можливе та буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Крім того, позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй набуте в шлюбі прізвище - [PERSON] . Позивач як і її представник - адвокат Новіков О.М., у судове засідання не з`явилися. Представником позивача подано заяву, в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить справу розглядати за їх відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, але подав заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу, просив суд розглядати справу за його відсутності. Суд, вивчивши заяви сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, встановив, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 17 жовтня 1998 року у Іванковецькій сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області, за актовим записом №8. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . Від спільного життя мають дочку [PERSON] , [INFO] . Але, подружні стосунки між ними припинені, примирення вони не бажають. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, вважаючи, що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов необхідно задовольнити. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право надалі іменуватися цим прізвищем. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зазначене узгоджується з ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір». За подання даного позову до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Таким чином 50% сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню їй з державного бюджету, у зв`язку із визнанням відповідачем позову. А інші 50% - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved