Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить провести поділ спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON], чотирьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 82,8 кв.м., жилою площею 54,5 кв.м., відступивши від засад рівності часток подружжя, виділивши їй 3/4 частини квартири, відповідачу [PERSON] 1/4 частину квартири; стягнути з неї на користь відповідача грошову компенсацію у розмірі 38807,50 грн. за його частку у праві спільної сумісної власності на майно - за 1/4 частину чотирьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], вартістю 155230 грн.; визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/4 частку даної квартири; стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 2378 грн., що складається з суми сплаченого судового збору в розмірі 1278 грн., витрати на правову допомогу 500 грн., витрати на оцінку квартири 600 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.09.2000 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них з відповідачем народилось дві доньки: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В період шлюбу за спільні кошти з відповідачем ними була придбана чотирьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], вартістю 23920 грн. в еквіваленті 4500 доларів США. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] Квартира була придбана ними за кредитні кошти, перший внесок їх погашення було сплачено її власними коштами отриманими від продажу двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що 29.09.2012 року їх шлюб було розірвано на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.09.2012 року. З 2010 року вона не має можливості користуватися, розпоряджатися власним майном (квартирою). Відповідач без її відома змінив замки у вхідних дверях квартири, та одноособово користується спірною квартирою передавши її стороннім особам для проживання в найм. З цих підстав вона вимушена з двома дітьми проживати в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що спільне користування з відповідачем спільною квартирою є неможливим, так як проживання з відповідачем в одній квартирі є нестерпним. На сьогоднішній день вони з відповідачем не домовились про порядок поділу даного майна і порядок користування ним. Вказує, що для встановлення вартості квартири вона звернулась до оцінщика, яким відповідачу було направлено телеграму з пропозицією з'явитись 14.06.2013 року в 16.00 годин для встановлення ринкової вартості квартири, але відповідач не з'явився та не надав доступу в дану квартиру оцінщику, у зв'язку з чим останнім було встановлено орієнтовану ринкову вартість квартири в сумі 155230 грн., що еквівалентно 19428,03 долара США. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити у повному обсязі, надала суду квитанцію про внесення на депозитний рахунок суду відповідної суми грошової компенсації в розмірі 38807,50 грн. для відповідача. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважає, що їх з позивачем частки в праві спільної сумісної власності на квартиру придбану в шлюбі є рівними - по 1/2 за кожним. Не згоден з вказаною позивачем оцінкою майна та з внесеною позивачем сумою компенсації на депозитний рахунок суду, оскільки за час розгляду справи підвищився курс долара США, у зв'язку з чим підвищилась вартість квартири в гривнях. Просив суд: розділити спірну квартиру в рівних долях по ? частині кожному; зобов'язати [PERSON] повернути йому суму грошових коштів сплачених за комунальні послуги у період з серпня 2013 року до дня ухвалення судом рішення; відмовити [PERSON] в стягненні з нього судових витрат в сумі 2378 грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у її невістки (позивачки) була двокімнатна квартира, вона її отримала після шлюбу, але хто надав квартиру, вона не знає. Потім невістка з її сином (відповідачем) продали двокімнатну квартиру, взяли кредит і купили чотирьохкімнатну квартиру. Вона і сваха допомагали їм. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її донькою. В 2001 році [PERSON] отримала квартиру, в період шлюбу. Ордер був на доньку і внучку. В приватизації цієї квартири відповідач не приймав участі, так як був прописаний у матері. Потім двокімнатну квартиру продали і внесли перший внесок по кредиту у банк. Точну суму вона не знає. Кредит на купівлю спірної квартири брав відповідач. Вона допомагала грішми та продуктами. Кредит виплатили ще в шлюбі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони по справі знаходились в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2000 року по 29.09.2012 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які після розлучення сторін проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в повному обсязі. що підтверджується копією паспорта позивача, свідоцтвом про одруження сторін, актовий запис № 249, свідоцтвами про народження дітей, актові записи відповідно № 177, та № 603; рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.09.2012 року справа № 2-1678/5990/12, та визнано в судовому засіданні сторонами. 10.08.2004 року за спільні кошти подружжя сторонами в кредит була придбана квартира за адресою: [ADDRESS], вартістю 23920 грн., з реєстрацією права власності на дану квартиру за відповідачем, що підтверджується: договором купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], посвідченого 10.08.2004 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2619; витягом про реєстрацію в державному реєстрі правочинів № 19003 від 10.08.2004 року; витягом ОКП «Дніпродзержинське БТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4414392 від 11.08.2004 року; договором кредиту АКБСР «Укрсоцбанк» № 105/6-53-4, та підтверджено сторонами в судовому засіданні. Квартира за адресою: [ADDRESS], розташована на 8-му поверсі 9-поверхового будинку, та складається із чотирьох кімнат житловою площею 54,5 кв.м. і загальною площею 82,8 кв.м. Після купівлі сторонами квартири за адресою: [ADDRESS], в ній зареєстрований один [PERSON] як квартиронаймач, що підтверджується технічним паспортом на квартиру ОКП «Дніпродзержинське БТІ» реєстровий № 20577 від 26.03.2004 року, особовим рахунком на квартиру ТОВ «Абонент ХХІ» № 283966. Згідно наданого позивачем листа ФОП [PERSON] «Бюро судових експертиз та оцінки майна», станом на 17.06.2013 року вартість квартири за адресою: [ADDRESS], може становити 155230 грн., за курсом долара США по даним НБУ - 1 долар США = 7,9930 гривень. Вартість оцінки квартири склала 550 грн., що підтверджується квитанцією ФОП [PERSON] № 321739 від 17.06.2013 року. Згідно пояснень сторін в судовому засіданні, на теперішній час між сторонами виникли напружені стосунки з приводу користування і розпорядження спільною квартирою, не вирішено питання проживання дітей в спільній квартирі та не досягнуто домовленості щодо поділу спільної квартири між сторонами, що також підтверджується: висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи № 157 від 20.02.2012 року по факту звернення [PERSON], та довідкою травмпункту КЦ «Центр ПМСП № 1» № 784 від 19.02.2012 року виданою [PERSON]; заявою-зверненням [PERSON] від 19.06.2012 року до виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради, і листом-відповіддю виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Дніпродзержинську ради № Р-493 від 03.07.2012 року про розгляд звернення [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] і [PERSON] Твердження позивача щодо її внеску особистих грошових коштів, при придбанні спільної квартири за адресою: [ADDRESS], отриманих нею від продажу належної їй особисто квартири за адресою: [ADDRESS], не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки, згідно пояснень останньої в судовому засіданні та наданих нею доказів (завірених належних чином архівних копій приватизаційних документів на квартиру за адресою: [ADDRESS], архівного витягу Дніпродзержинської міської ради № Р-06/02-22 від 03.02.2012 року, довідки про склад сім'ї ДП «Еффект», договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], від 31.08.2004 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON]), квартира по [ADDRESS], була отримана позивачем на сім'ю із 2-х чоловік під час знаходження сторін в шлюбі - 19.12.2001 року, приватизована позивачем під час знаходження в шлюбі - 02.12.2013 року, та продана позивачем 31.08.2004 року після придбання сторонами квартири по [ADDRESS], 10.08.2004 року. Інших доказів позивачем суду не надано, та такі в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з положень ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 3 ст. 70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти… якщо розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У відповідності до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частинами 4, 5 ст. 71 СК України, передбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо..1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України, щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Приймаючи до уваги, що поділ спільного майна подружжя [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси сторін, інтересам їх спільних дітей, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача в частині поділу спільної квартири з відступом від засад рівності часток подружжя з урахуванням інтересів їх малолітніх дітей. При визначенні розміру часток в праві спільної сумісної власності на майно кожного з подружжя [PERSON], суд виходячи з принципу справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням того, що після розірвання шлюбу малолітні доньки сторін проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, суд вважає за необхідне врахувати інтереси дітей при розподілі спірної квартири подружжя [PERSON], шляхом відступу від засад рівності часток подружжя на користь позивача, та вважає можливим визначити за позивачем частку в праві спільної сумісної власності на спірну квартиру в розмірі 2/3 частини, та частку відповідача в праві спільної сумісної власності на спірну квартиру в розмірі 1/3 частини, Вирішуючи питання про задоволення позову в частині стягнення грошової компенсації з позивача на користь відповідача та припинення права власності відповідача на спірну квартиру, суд, беручи до уваги відсутність згоди відповідача, відсутність оцінки ринкової вартості майна на теперішній час, вважає за необхідне відмовити позивачу в цій частині позову. Докази на підтвердження вартості спірної квартири, надані позивачем, суд не приймає як належні, оскільки експерт, який проводив оцінку, не відсутній в Державному реєстрі атестованих судових експертів, не попереджався судом про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України. Інших доказів вартості спірної квартири позивачем не надано. В частині стягнення з відповідача на користь позивача суми понесених нею судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача сплаченої суми судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а в частині стягнення витрат на правову допомогу і оцінку квартири суд вважає необхідним відмовити за відсутності доказів на підтвердження таких витрат позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial