Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею і відповідачем та стягнути з останнього аліменти на утримання їх дитини. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона із відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі; вони мають неповнолітню дитину. Однак подружнє життя не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння та поваги. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейні відносини та життя. Зазначила, що з жовтня 2014 року вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне шлюбне життя і збереження сім`ї є неможливим та буде суперечити її інтересам. Також, зазначила, що їх спільна дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дочки, а тому, вона просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі та пояснила, що відповідач створив нову сім`ю, матеріально її не підтримує. Просила задовольнити позов. Враховуючи, що від відповідача, який належним чином був повідомлений і не з`явивсь в судове засідання, не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі статті 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. 14 листопада 2001 між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Гончарівській селищній раді Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 24 (а.с. 6). Позивач бажає розірвати шлюб. Клопотань про надання строку для примирення не заявлено. Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки з наданих позивачем в судовому засіданні пояснень встановлено, що шлюб між сторонами має формальний характер та вона бажає його розірвати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення. Таким чином, позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За час шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Із змісту позовної заяви та пояснень позивачки встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю. Вказане також підтверджується довідкою депутата Васильківської міської ради (а.с. 9). Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Із наданої позивачем довідки від 18.05.2015 року № 1/108 вбачається, що відповідач перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] (а.с. 15). Інших обставин щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, судом не встановлено. Також відсутні інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В силу положень пункту першого частини першої статті 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved