Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 09.07.1999 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач зазначає, між сторонами відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, в результаті чого втрачені почуття любові та поваги, шлюб носить формальний характер. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Тому просить суд розірвати шлюб, а після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». В судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також позивач просить суд не стягувати з відповідача на свою користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 гривень. Відповідач у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що заява підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 липня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис № 406, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.9). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що сторони з 2016 року фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони не зійшлись характерами, мають різні погляди на сімейне життя, між ними відсутнє взаємоповага та взаєморозуміння, в зв`язку з чим в родині постійно виникають сварки, суперечки. Між сторонами втрачені почуття любові та поваги один до одного, що призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно\~ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає повному задоволенню. Також, згідно\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8\~ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9\~ст. 10 ЦПК України\~застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачем ставиться\~\~питання про зміну\~прізвища\~після\~\~розірвання\~\~шлюбу, тому суд вважає за можливе прізвище позивача після розірвання шлюбу відновити на дошлюбне « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved