Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її дідусь - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 45,40 кв.м., житловою площею 25,30 кв.м., підсобною площею 20,10 кв.м. За життя [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснювалось за законом. Син померлого - [PERSON] помер [INFO] , тобто до смерті батька, а тому в даному випадку здійснюється спадкування за правом представлення. Позивач по справі - донька [PERSON] та онука [PERSON] , тобто вона має право на спадкування тієї частини спадщини, яка належала б за законом її батькові якби він був живій на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся. Відповідач по справі є колишньою дружиною [PERSON] , до нотаріальної контори вона не зверталася. Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 08 грудня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Златі Н.С., відповідно до якої вона просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують, проти заочного вирішення справи не заперечують. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 03 квітня 2019 року явку відповідача [PERSON] було визнано обов`язковою та викликано її у судове засідання для надання суду особистих пояснень. Однак на судові засідання, що відбулися 13 травня 2019 року, 01 липня 2019 року, 30 липня 2019 року, 28 серпня 2019 року відповідач не з`явилася, про дату, час та місце їх проведення сповіщалася належними чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер дідусь позивач - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 45,40 кв.м., житловою площею 25,30 кв.м., підсобною площею 20,10 кв.м. За життя [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснювалось за законом. Син померлого - [PERSON] помер [INFO] , тобто до смерті батька, а тому в даному випадку здійснюється спадкування за правом представлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивач по справі є донькою [PERSON] та онукою [PERSON] , тобто вона має право на спадкування тієї частини спадщини, яка належала б за законом її батькові якби він був живій на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті дідуся. Відповідач по справі є колишньою дружиною [PERSON] , до нотаріальної контори вона не зверталася. Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦПК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦПК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса. Також судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 04 червня 2006 року, а тому відповідач не має права на спадщину після смерті [PERSON] Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 08 грудня 2018 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності померлого [PERSON] , підтверджують родинний зв`язок між померлими та позивачем, копію заяви позивача про прийняття спадщини, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені. На підставі викладеного та

Outcome: approved