Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 18.09.2013 року за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 / 3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дітей. Згідно розрахунку державного виконавця від 24.12.2020 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 60321 грн. 37 коп., за період з 01.12.2019 р. по 31.12.2020 р. Позивач зазначає, що на підставі ст.196 СК України вона має право на стягнення неустойки /пені/ за прострочення сплати аліментів, а тому просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у вказаному вище розмірі. Ухвалою суду від 19.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач засобами електронного зв`язку подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що 27.04.2021 року сплатив заборгованість за несплату аліментів на користь [PERSON] у сумі 60900,00 грн., про що надав квитанцію про сплату всього боргу. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Так, по справі встановлено, що за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2013 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дітей: дочки [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 / 3 частини від усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дітей. Виконавчий лист з виконання вказаного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2013 року за № 2/357/2941/13-ц знаходився на примусовому виконанні в Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби ЦМУЮ (м.Київ). Згідно розрахунку державного виконавця від 24.12.2020 року №14994, заборгованість відповідача станом на 31.12.2020 року зі сплати аліментів становить 60321 грн.37 коп. (а.с.6). З наданої відповідачем [PERSON] квитанції вбачається, що 27.04.2021 року відповідач сплатив на користь позивача заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 60900 грн.00 коп. (а.с.33) Встановлено, що відповідач задовольнив вимоги позивача в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів після пред`явлення позову, а отже, на час відкриття провадження у даній справі мала місце заборгованість по аліментам. Таким чином, відповідачем було порушено зобов`язання щодо сплати коштів на утримання дітей, що є підставою для нарахування та стягнення пені по аліментам. У відповідності до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Визначаючи обсяг та межі відповідальності боржника при утворенні заборгованості, суд враховує, що відповідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак після порушення боржником свого обов`язку неустойка виконує штрафну і компенсаційну функції. Всупереч ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. Однак, враховуючи добровідьне погашення всієї заборгованості по аліментах, суд вважає за можливе стягнути з відповідача 50 % від суми заборгованості, яка мала місце станом на відкриття провадження у даній справі. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 30450 грн., як неустойку за несвоєчасне виконання рішення суду по стягненню аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно вимого ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial