Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, та просить постановити рішення, яким стягнути на її користь в інтересах доньки [PERSON], [INFO] аліменти з батька [PERSON] у розмірі ? частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку - щомісячно до досягнення донькою повноліття. Дитина знаходиться повністю на утриманні позивачки, добровільно матеріальної допомоги відповідач не надає, хоча має таку можливість. Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.10,18,20). Надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.19). Відповідач в судове засідання не зявився, хоча двічі був сповіщений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.20, 21). Будь-яких заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві до суду не подавав. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України (а.с.19). Розглянувши подані документи та матеріали, заяви позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 27.10.2008 року, який було розірвано рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01.06.2016 року (а.с.6-7). 02 лютого 2012 року від цього шлюбу народилася донька [PERSON], батьками якої є позивачка та відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-ЖД № 295025 (а.с.8). Відповідно до довідки № 894 від 13.07.2017 року, виданої Болградською міською радою Одеської області малолітня [PERSON], [INFO], проживає та повністю знаходиться на утриманні позивачки (а.с.9). Відповідач, не скористався своїм правом подання суду доказів та доведення перед судом їх переконливості, та жодних пояснень та доказів суду не надав. На підставі досліджених доказів, наданих позивачем, суд вбачає, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі та має необхідність в отриманні аліментів. Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоровя як відносно позивачки, так і відносно відповідача суду не надано, крім тих, що досліджені в судовому засіданні, не встановлено таких і при розгляді справи.\~ Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1 ст. 141 СК України). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі. Статтею 182 ч.1 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Також, ч.2 ст.182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( зміни в ч.2 внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 17.05.2017 року. У відповідності до перехідних положень цього Закону він набирає чинності через місяць з дня його опублікування, Закон опубліковано 08.06.2017 року в газеті «Голос України» № 102, тобто він набрав чинності 08.07.2017 року. Даний позов до суду надійшов 14.07.2017 року, а відтак слід застосовувати положення ч.2 ст.182 СК України в новій редакції. З огляду на зазначене вище, з урахуванням обставин, які перелічені в ст. 182 СК України, суд вважає за можливе здійснити стягнення аліментів з відповідача на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття, що відповідатиме внесеним до ч.2 ст. 182 СК України змінам. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 14 липня 2017 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дитини. У відповідності зі ст.ст.81, 88 ЦПК України також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір у розмірі 551.20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved