Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить виділити частки у спільній сумісній власності квартири [ADDRESS] , визнавши, що [PERSON] належить ј частка квартири; [PERSON] належить ј частка квартири; [PERSON] належить ј частка квартири; припинити право власності [PERSON] на ј частку вказаної вище квартири; присудити на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну йому ј частку квартири та визнати за позивачем право власності на ј частку зазначеної квартири. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що в зазначеній квартирі, вона проживала разом з батьками та братом, квартира була приватизована 1997 року. Після смерті матері [PERSON] , позивач успадкувала частку останньої, яка становила ј. Позивач має намір розпочати проведення ремонтних робіт та розпоряджатися квартирою, крім цього, батько позивача висловив своє бажання подарувати частку квартири та надав довіреність на розпорядження його часткою, однак, враховуючи те, що квартира перебує у спільній власності трьох осіб та для можливості вчинення нотаріальної дії щодо дарування частки, необхідно визначити частки кожного співвласника. Враховуючи те, що для виділення частки у спільній сумісній власності необхідна згода відповідача, з яким позивач контакту не підтримує, місцезнаходження останнього невідоме, тому, в зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 02.09.2020 року відкрито провадження в справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. /а.с.31-32/ В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з наведених у ньому підстав, проти винесення заочного рішення не заперечила, Третя особа в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст.12, 81 ЦПК України убачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд зазначає, що між сторонами виник спір, з приводу виділу часток квартири, яка належить особам на праві спільної сумісної власності та припинення права власності на частку у спільному майні. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] та [PERSON] . /а.с.5, 7, 8-9/ З наведеного вбачається, що позивач є рідною сестрою [PERSON] , яка в зв`язку з одруженням змінила прізвище на [PERSON] . Згідно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , матір позивача - [PERSON] померла [INFO] . /а.с.11/ Після смерті матері, позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, на ј частку квартири [ADDRESS] . /а.с.14/ Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , зазначена квартира, загальною площею 61.8 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та за час життя належала [PERSON] /а.с.13,16/ З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] належить ј частка вказаної вище квартири, після прийняття спадщини за законом. /а.с.15/ [PERSON] зареєстрований, однак не проживає за адресою: [ADDRESS] ., відповідно до акту, складеного ОСББ «Кульчицької-9». /а.с.17/ Відповідно до звітку про оцінку майна, ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 1 087 400 гривень. /а.с.18-22/ Зі змісту ст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У частинах 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦПК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Разом з цим, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам. Враховуючи те, що на даний час розмір часток власників у квартирі, яка перебуває у спільній сумісній власності не визначалась, домовленості між співвласниками в позасудовому порядку не досягалися, позивач, з метою забезпечення реалізації свого права на розпорядження часткою у праві власності на квартиру, просить виділити частки у праві спільної сумісної власності, визнавши, що їй та співвласникам належить по ј частки. Задовольняючи дану позовну вимогу частково, суд виходить з того, що в кожному конкретному випадку спосіб захисту цивільних прав та інтересів має відповідати загальним засадам цивільного судочинства та бути адекватним наявним обставинам. В даному випадку позивач просить вирішити питання про виділення часток учасників справи, що суперечить таким засадам цивільного судочинства, як добросовісність та розумність, оскільки призводить до втручання у їхні законні права та інтереси, а відтак, суд приходить до висновку, що позивачу слід виділити частку у праві власності на спільне сумісне майно, визнавши, що [PERSON] належить ј частка квартири. Відповідно до ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги про припинення права власності відповідача на ј частку зазначеної вище квартири із присудженням грошової компенсації, пов`язаної із таким припиненням та визнання за позивачем права власності на таку частку, позивач покликається на положення ст.365 ЦК України, зокрема, що в даному випадку частка відповідача є незначною та не може бути виділена в натурі, квартира є неподільною, спільне володіння і користування є неможливим та таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї. При цьому, зі змісту ч.1 ст.81 ЦПК України убачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ситуація викладена в позовній заяві не має логічних підстав та доказів для застосування жодної з норм. що містяться в ст.365 ЦК України. Суд зазначає, що ј частка не може вважатися незначною, покликання відповідача на те, що остання не може бути виділена в натурі є необгрунтованими, як і покликання на те, що квартира є неподільною, спільне володіння і користування останньою є неможливим та те, що припинення права на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, як співвласника або членам його сім`ї. Відтак, позов в зазначеній частині позовних вимог не підлягає задоволенню, оскільки останні не підтверджуються належними та допустимими доказами. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, вважаю за необхідне, понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати, покласти на відповідача, пропорційно до заявлених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial