Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що вона є власником вказаної квартири, відповідач за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає з 2014 року, комунальні послуги не сплачує. Вона не чинила і не чинить перешкод у проживанні відповідача у даній квартирі. Його реєстрація у квартирі перешкоджає їй розпорядитись своєю власністю. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, в разі неявки в судове засідання відповідача просила винести заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відзив, письмові та електронні докази до суду не подавав. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 10.03.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-184 являється власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). В даній квартирі зареєстровані брат позивача - [PERSON] та її племінник - [PERSON], відповідач по справі (а.с.11). З актів від 18.02.2017 року, 20.02.2018 року, 07.02.2019 року, складених сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що відповідач з 2014 року не проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.15,16,17). Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідачів права позивача обмежені. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу розпорядитись своєю власністю. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У зв'язку з вищенаведеним, суд вважає, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, а тому втратив право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно ст.ст.13,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved