Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але відповідач визнав себе батьком їх доньки - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться у неї на утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні дитини не приймає. За таких обставин, просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою повноліття, починаючи стягнення з моменту подання позову. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 січня 2019 року відкрито провадження по справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 28 лютого 2019 року на 14 год. 30 хв. 28 лютого 2019 року розгляд справи відкладено на 18 квітня 2019 року на 11 год. 20 хв. у зв`язку з неявкою відповідача. 17 квітня 2019 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що не згодний з вимогою позивачки про стягнення з нього аліментів в розмірі 2500 грн., мотивує тим, що єдиним джерелом доходу є робота в ТОВ «НЕКС» де отримує заробітну плату в розмірі 4300 грн., перебуває на обліку та проходить лікування від остеохондрозу , а тому погоджується сплачувати аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 18 квітня 2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 11 червня 2019 року на 15-00 год. у зв`язку з надходженням відзиву на позовну заяву, надано час позивачки для ознайомлення з відзивом на позов та можливістю надати відповідь на відзив, а також можливістю мирного врегулювання спору. 11 червня 2019 року розгляд справи відкладено на 16 липня 2019 року на 10 год. 20 хв. у зв`язку з неявкою відповідача. 16 липня 2019 року в судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала посилаючись на те, що з відповідачем не проживає з лютого 2018 року. Відповідач має свій бізнес, неповнолітніх дітей від першого шлюбу не має, а тому згодна на стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх доньки [PERSON] у розмірі 1500 грн. Відповідач іноді зустрічається з донькою, 2 рази купляв їй одяг. Позивачці відомо, що відповідач має додатковий дохід, нерухомість в місті Глухів, нещодавно продав квартиру, отримав дохід Ѕ частини від спільного будинку. Доказів цього вона надати не може. Відповідач визнав позовні вимоги частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1200-1500 грн., виходячи з його офіційних доходів. Зазначив, що працює офіційно, має проблеми зі здоров`ям, проте інвалідність не встановлена. При поділі майна позивачка отримала більше половини доход, а тому цього вистачить для утримання дочки. Повідомив, що позивач забороняє йому зустрічатися з дочкою. Також зазначив, що має на утриманні старшу доньку, якій 32 роки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що сторони по справі мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини та довідкою з місця проживання (а.с. 10-11) та не заперечуються відповідачем. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, працює директором ТОВ «НЕКС» та отримує заробітну плату (а.с. 35). Та обставина, що відповідачем здійснювалося придбання одягу для дочки, не може бути підставою для відмови у задоволенні заявленого позову, оскільки з повідомлених сторонами обставин вбачається, що домовленості між сторонами щодо розміру та способу надання матеріальної допомоги не досягнуто, а визначення суми допомоги відповідачем на власний розсуд не сприяє забезпеченню потреб дочки. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що його стан здоров`я впливає на його працездатність. Не заслуговують на увагу і доводи відповідача щодо надання допомоги повнолітній дочці, адже відповідачем не наведено обставин того, що та є непрацездатною, або наявні інші обставини, які свідчать про те, що вона потребує матеріальної допомоги від батька. За таких обставин суд враховує те, що відповідач має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] . За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 03 січня 2019 року. Виходячи з вищезазначеного та з урахуванням тієї обставини, що позивач звернулась з вимогами про визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, суд приймає до уваги необхідність врахування законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем заробітної плати та недоведеності належними та допустимими доказами факту отримання іншого доходу, суд вважає за необхідне визначити спосіб та розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 03 січня 2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial