Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідачів, з позовними вимогами: припинити право власності [PERSON] на 1/3 квартири [ADDRESS]; визнати за нею право власності на 1/3 частини вказаної квартири; виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з квартири за вказаною адресою та стягнути з відповідачів судові витрати. 6 листопада 2014 року позивач звернулася до суду із заявою про залишення первісних позовних вимог без розгляду в частині припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на частку кваритри та виселення [PERSON]. Ухвалою суду від 6 листопада 2014 року вказана заява була задоволена, та первісний позов у вказаній частині був залишений без розгляду. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що квартира [ADDRESS] належить їй та [PERSON] на праві спільної часткової власності. [PERSON] без її згоди вселив у вказану квартиру свою дружину [PERSON] та її сина [PERSON], які проживають у квартирі, не здійснюють оплати за комунальні послуги та за користування квартирою, утримують квартиру в антисанітарному стані, що обмежує її права на вільне володіння та розпорядження належним їй майном. Між ними склалися неприязні стосунки, які унеможливлюють спільне користування нерухомістю. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, посилаючись на те, що [PERSON], разом з матір'ю [PERSON], у квартиру за вказаною адресою не вселялися та в ній не проживають. З дозволу та за проханням співвласника [PERSON], якому належить частина вказаної квартири, який хворіє, та потребує догляду та лікування, провідують його. Їх візити носять короткостроковий, гостьовий характер. Інших осіб, які б могли про нього піклуватися немає. Вони постійно проживають та зареєстровані за постійним місцем проживання за іншою адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутністю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав: Розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 2/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 3177 від 03.10.1994 року та договору купівлі-продажу від 09.02.2004 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Коваль Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 10-528. [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/3 частина квартири за вказаною адресою на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 3177 від 03.10.1994 р. Квартира за адресою: [ADDRESS], в цілому складається з: 1-жила кімната площею 13,0 кв.м , 2-жила кімната, площею 30,0 кв.м, , 3-жила кімната площею 7,0 кв.м, 4- коридор, площею 7,8 кв.м,, 5-кухня площею 6,3 кв.м, 6-коридор площею 2,9 кв.м, 7-коридор площею 1,5 кв.м, 8- туалет площею 1,0 кв.м, 9-ванна кімната, площею 5,4 кв.м, 10-кладовка площею 6,2 кв.м, балкон площею 1,8 кв.м, загальною площею 82,7 кв.м, жилою площею 50,0 кв. Фактично між співвласниками склався порядок користування належною їм на праві спільної часткової власності квартирою. [PERSON], реалізуючи свої права співвласника, дозволив котороткострокові гостьові візити [PERSON] та [PERSON] без їх вселення та проживання у спірній квартирі. [PERSON] та [PERSON] постійно проживають та зареєстровані за постійним місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Будь-яких вимог до [PERSON] щодо котороткострокових гостьових візитів [PERSON] та [PERSON] з боку позивача не заявлено. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів, щодо вселення та постійного проживання [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі. Данних щодо порушення [PERSON], [PERSON] у період короткострокових гостьових візитів норм громадського порядку позивачем та його представниками не надано. Суд критично оцінює надані позивачем протоколи про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] про порушення вказаною особою права користування жилими приміщеннями, а саме антисанітарії, та акт перевірки квартири на предмет проживанння, у зв'язку з тим, що вказані документи ні самостійно, ні в сукупності з іншими матеріалами не є доказами вселення та постійного прожиання [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі, не підтверджують доводи позивача щодо перешкод з боку вказаних осіб у користуванні нею квартирою та не спростовують твердження відповідачів про їх короткострокові, гостьові візити у вказану квартиру з метою здійснення допомоги [PERSON] без ознак вселення та постійного і тимчасового проживання. Аналізуючи вказані обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин вселення та проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі та здійснення ними перешкод позивачу в користуванні належною їй частиною спірної квартири.

Outcome: dismissed