Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Заповіту за життя мати не залишила. Під час подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті матері позивачу стало відомо, що з такою ж заявою звернувся її рідний брат [PERSON] . Позивач вважає, що останній повинен бути усунений від права на спадкування за законом, оскільки він ухилявся від надання допомоги своїй матері, яка через похилий вік і тяжку хворобу була у безпорадному стані. Так, мати останні роки тяжко хворіла на такі хвороби: атеросклеротична хвороба серця, гіпертонічна хвороба, ішемічний інсульт головного мозку у 2011 році, паркінсовий сіндром, енцефалопатія, у зв`язку з чим перебувала на лікуванні в КЗ «Синельниківська ЦРЛ «ДОР» і потребувала допомоги, піклування і матеріальних витрат на це. У 2001 році мати отримала інвалідність 2-ї групи безстроково. Відповідач повністю відмовився надавати матері будь-яку допомогу, навіть коли заходив до подвір`я будинку за місцем проживання матері до будинку не заходив і обмежувався обслуговуванням власного автомобіля в гаражі. Матеріавльної допомоги відповідач матері не надавав, купівлю медичних препаратів і засобів гігієни не здійснював, ігнорував необхідність догляду за нею в період загострення хвороби. Увесь догляд за матір`ю здійснювала позивач. Просить суд усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. У відкритому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що він періодично навідував матір, приносив їй їжу, часто бував у неї вдома, оскільки зберігав власний автомобіль в гаражі, розташованому на території її домоволодіння. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що відповідач періодично навідував матір. Крім того, позивачем не доведено умисного ухилення відповідача від надання допомоги матері. Судом за клопотанням позивача були допитані наступні свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з 2013 року він проживає разом з позивачем однією сім`єю і у них є спільна донька. Раніше з ними проживала покійна мати позивача [PERSON] . З пояснень співмешканки йому відомо, що її мати перенесла інсульт, пересувалася з палицею, а у 2017 році її стан здоров`я погіршився. В лікуванні брали участь позивач, він, їх донька, вони готували їжу, прали, прибирали, надавали матеріальну допомогу, купували ліки. Відповідач мати не навідував, а приходив до подвір`я лише з метою потрапити до гаражу, де зберігав свій автомобіль. Чи надавав відповідач матеріальну допомогу матері йому невідомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач по справі є її рідною матір`ю, а померла [PERSON] є її бабусею. В лікуванні брали участь позивач, батько, вона. Вони готували їжу, прали, прибирали, надавали матеріальну допомогу, купували ліки. Відповідач мати не навідував. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є лікарем в Синельниківській ЦРЛ. Йому відомо, що [PERSON] за час життя перебувала на стаціонарному лікуванні в Синельниківській ЦРЛ, ліки їй купувала донька. Чи відвідував її син йому невідомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він товаришує з позивачем, часто буває у неї вдома, надає їй допомогу на подвір`ї. Йому відомо, що мати позивача [PERSON] проживала разом з донькою і часто запитувала, чому її не навідує син. Інколи просила сину передати, щоб той її навідав. Про те, що син не навідував [PERSON] йому відомо лише зі слів останньої. Чи надавав син їй матеріальну допомогу йому невідомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює разом з позивачем і їй відомо, що остання проживала разом з матір`ю, доглядала за нею, у зв`язку з чим іноді відлучалася з роботи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживав по сусідству з померлою [PERSON] і вона неодноразово питала, чому її не навідує син. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі є її двоюрідним братом. Вона бачила його декілька разів, коли він приходив до подвір`я матері, де зберігав свій автомобіль. Перебував на території гаражу, в будинок не заходив, його мати питала чому він до неї не заходить. Вона разом з позивачем склали графік, коли мали змогу відвідувати [PERSON] , яка потребувала сторонньої допомоги за станом здоров`я. Вдома її кожного дня навідували. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з 1978 року вона проживала по сусідству з [PERSON] . Позивач, тобто її донька, на даний час проживає в будинку померлої матері. Відповідач є сином [PERSON] . За життя [PERSON] часто хворіла, їй часто викликали швидку допомогу. Її часто відвідувала донька, сина вона давно не бачила. [PERSON] скаржилася, що її син не відвідує, а вона за ним скучила. Зі слів [PERSON] їй відомо, що за нею доглядала лише донька. Свідок [PERSON] дала у судовому засіданні показання, які аналогічні показанням свідка [PERSON] . Судом за клопотанням відповідача були допитані наступні свідки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною відповідача. Вона свекруху відвідувала рідко, а син відвідував часто. Він приходив до неї додому, відвідував у лікарні, вона особисто готувала їй їжу. Частіше [PERSON] відвідував її старший син. Її чоловік разом з сином кожного місяця привозив матері продукти харчування, зберігав на території її домоволодіння автомобіль. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є рідним онуком померлої [PERSON] . Дав показання, які аналогічні показанням свідка [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він працює разом з відповідачем [PERSON] . У 2017 році приблизно на початку жовтня відповідач попросив свідка відвести на автомобілі картоплю і вони разом приїздили до будинку його матері, занесли картоплю у підвал і свідок пішов до автомобіля. Більше він нічого не бачив. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт того, що позивач є рідною донькою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про її народження, а також копією свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого прізвище позивача були зменено на « [PERSON] ». Факт того, що відповідач [PERSON] є рідним сином [PERSON] в судовому засіданні не заперечувався. Згідно копій виписок із медичної картки стаціонарного хворого судом встановлено, що [PERSON] дійсно хворіла на захворювання: атеросклеротична хвороба серця, гіпертонічна хвороба, ішемічний інсульт головного мозку у 2011 році, паркінсовий сіндром, енцефалопатія, у зв`язку з чим перебувала на лікуванні в КЗ «Синельниківська ЦРЛ «ДОР». Також вона мала 2-гу групу інвалідності безстроково. Копією свідоцтва про смерть підтверджується факт смерті [PERSON] , яка сталася [INFO] . Згідно копій заяв про прийняття спадщини за законом сторони по справі своєчасно звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини і вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті матері. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ч.2 ст.1220 ЦК України зазначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, судом встановлено, що мати сторін по справі померла [INFO] і після її смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є позивач, як донька, і відповідач, як син. Позивач і відповідач прийняли спадщину за законом після смерті матері шляхом звернення до нотаріуса з відповідними заявами. Отже, після смерті [PERSON] залишилися два спадкоємця першої черги за законом, які прийняли спадщину у передбаченому законом порядку, у зв`язку з чим кожному належить по Ѕ частині спадкового майна з часу відкриття спадщини. Посилання позивача на необхідність усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті матері є необґрунтованими. Так, відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Із зазначеної норми вбачається, що усунутим від права на спадкування може бути лише особа, яка умисно ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві. Отже, виходячи зі змісту ч.5 ст.1224 ЦК України, позивач повинен довести суду як факт перебування його матері у безпорадному стані, так і факт умисного ухилення відповідача від надання їй допомоги, оскільки лише за наявності цих двох обставин спадкоємця можливо усунути від права на спадкування. Крім того, вимоги ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Суддею слід враховувати всі обставини щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Також наведено сукупність обставин, які повинні мати місце при вирішення питання про усунення особи від права на спадкування, а саме: 1. ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2. перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3. потреба спадкодавця в допомозі саме відповідача. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець [PERSON] може бути усунений від спадкування. Суд вважає, що зазначених обставин позивачем у судовому засіданні доведено не було. Так, доказами в обґрунтування позовних вимог у вказаній справі були показання допитаних зі сторони позивача свідків. Свідки [PERSON] і [PERSON] є членами сім`ї позивача по справі, у зв`язку з чим можуть бути заінтересовані давати свідчення на користь позивача. Свідок [PERSON] у судовому засіданні лише зазначив, що бачив, як [PERSON] відвідувала у лікарні лише її донька, однак чи відвідував син йому невідомо. Тобто з показань свідка неможливо встановити факт ухилення відповідача від надання допомоги матері. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що про те, що син не навідував [PERSON] йому відомо лише зі слів останньої. В той же час чи надавав син їй матеріальну допомогу йому невідомо, що свідчить про відсутність в показаннях свідка даних, які містять факт умисного ухилення відповідача від надання допомоги матері. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює разом з позивачем і їй відомо, що остання проживала разом з матір`ю, доглядала за нею, у зв`язку з чим іноді відлучалася з роботи. Отже, чи приймав участь син [PERSON] у житті матері їй невідомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] неодноразово питала, чому її не навідує син. Однак жодних даних щодо умисного ухилення сина від участі у житті матері показання свідка також не містять. Показання свідка [PERSON] також не містять даних щодо саме умисного ухилення відповідача від надання допомоги матері. Показання свідків [PERSON] і [PERSON] щодо невідвідування відповідача матері базується лише на словах [PERSON] . Крім того, позивачем не доведено факт того, що [PERSON] за умов наявності допомоги зі сторони доньки потребувала допомоги саме зі сторони відповідача. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 768,40 грн. стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed