Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом 04.05.2016 року, уточнивши вимоги, просила суд визначити, що частки її та відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS], яка є їх спільною сумісною власністю, є рівними та становлять по 1/2 частині за кожним; стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 4933,90 грн.; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В обґрунтування предявлених вимог вказала, що в період перебування сторін у шлюбі вони придбали квартиру [ADDRESS]. Власниками квартири є вона та її чоловік [PERSON], однак частки їх у спільній сумісній власності не виділені. Починаючи з 2004 року шлюбні стосунки між сторонами ускладнились, спільне господарство та бюджет вони припинили вести, відповідач самоусунувся від участі у сплаті житлово-комунальних послуг за квартиру, а її звернення стосовно цього ігнорує. Фактично в квартирі зареєстровані та проживають вона, [PERSON] та їх спільна донька [PERSON], [INFO]. З метою недопущення заборгованості протягом 2015 року та 7 місяців 2016 року позивач змушена була самостійно оплачувати комунальні послуги, що в загальному розмірі склало 9 867,81 грн. Розцінюючи понесені нею за відповідача витрати матеріальною шкодою, вона просить суд стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину витрат в розмірі 4933,90 грн., а також визначити частки кожного із співвласників в зазначеній квартирі по 1/2 частині за кожним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] предявлені уточнені вимоги підтримав. Зазначив, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] було зареєстровано в КП «Криворізьке БТІ», а тому право спільної сумісної власності у сторін виникло на законних підставах. Особові рахунки по сплаті житлово-комунальних послуг відкрито на імя [PERSON], проте оскільки частки співвласників квартири не виділені, позивач не мала можливості здійснити оплату послуг за окремими рахунками кожного із співвласників, тому протягом 2015-7 місяців 2016 року вимушена була самостійно сплачувати всі послуги з метою уникнення заборгованості по ним. Жодної допомоги на їх сплату в добровільному порядку відповідач їй не надавав. Донька сторін [PERSON] з вересня 2014 року навчається в м. Києві, де офіційно проживає, а тому відношення до нарахування та сплати комунальних послуг не має. В подальшому представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно письмового клопотання просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. З урахуванням згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення згідно ст.224 ЦПК України. Виходячи з вимог ч.3 ст.27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд визнає неявку учасників процесу в судове засідання такою, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.1996 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом РАГС виконкому Саксаганської районної у місті ради народних депутатів м. Кривого Рогу, а/з №530, що підтверджується свідоцтвом серії І-КИ № 333260 (а.с.7). 02.07.2014 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яке набрало законної сили 12.09.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). В період перебування в шлюбі, сторони придбали квартиру [ADDRESS] загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.08.1998 року (а.с.9), за яким покупцями виступали [PERSON] та [PERSON] Право власності на квартиру зареєстроване за ними КП «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі за № 38, стор.176, запис 12086 від 18.09.2008 року. Вирішуючи спір про визначення часток в нерухомому майні, придбаному подружжям до 2004 року, тобто до набрання чинності діючим СК України, слід застосовувати положення КпШС України, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 04.11.2015 року у справі № 6-1662цс15. Відповідно до ч.1 ст.22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст.28 КпШС України, в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними. При цьому, порядок розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки, що є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя, а в разі неподільності присудження одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними, або реалізації через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки, що регламентовано ст.29 КпШС. Наявності будь-яких домовленостей між співвласниками щодо відступлення від рівності їх часток в спільній сумісній власності в ході судового розгляду не встановлено. Таким чином, враховуючи встановлені обставини та в силу діючої правової презумпції рівності часток в праві спільної сумісної власності, частки [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS], яка є їх спільною сумісною власністю, є рівними та становлять по 1/2 частині за кожним, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, повязаної з оплатою позивачем житлово-комунальних послуг, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.360 ЦК України,\~співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової/сумісної власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Як на підставу своїх вимог позивач посилалася на те, що починаючи з 2015 року відповідач самоусунувся від участі в оплаті житлово-комунальних послуг за належну їм квартиру, у звязку з чим вона вимушена нести самостійно витрати на їх оплату. Так, з квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг, наданих за період з 01.2015 року по 07.2016 року (а.с.31-38) вбачається внесення в рахунок оплати послуг наступних грошових сум: січень 2015 року (за грудень 2014 року) 630 грн., платник [PERSON]; лютий 2015 року (за січень 2015 року) 411,42 грн., платник [PERSON]; березень 2015 року (за лютий 2015 року) 496 грн., платник [PERSON]; квітень 2015 року (за березень 2015 року) 500 грн., платник [PERSON]; травень 2015 року (за квітень 2015 року) 624,19 грн., платник [PERSON]; червень 2015 року (за травень 2015 року) 475,05 грн., платник [PERSON]; серпень 2015 року (за липень 2015 року) 517,60 грн., 509 грн., платник [PERSON]; вересень 2015 року (за серпень 2015 року) 408,85 грн., 43,70 грн. електроенергія, платник [PERSON], жовтень 2015 року (за вересень 2015 року) 465,03 грн., платник [PERSON], листопад 2015 року (за жовтень 2015 року) 481 грн., платник [PERSON]; грудень 2015 року (за листопад 2015 року) 468,96 грн., платник [PERSON]; січень 2016 року (за грудень 2015 року) 673 грн., платник [PERSON]; лютий 2016 року (за січень 2016 року) 701 грн., платник [PERSON]; березень 2016 року (за лютий 2016 року) 703 грн., платник [PERSON]; квітень 2016 року (за березень 2016 року) 736,70 грн., 50,73 грн. електроенергія, платник [PERSON]; травень 2016 року (за квітень, травень 2016 року) 719,55 грн., платник [PERSON]; червень 2016 року (за травень, червень 2016 року) 509,70 грн., платник [PERSON]; липень 2016 року (за червень, липень 2016 року) 476,45 грн., платник [PERSON] Таким чином, судом встановлено, що протягом періоду з 01.2015 року по 07.2016 року в рахунок оплати житлово-комунальних послуг внесено загалом 9970,93 грн. без врахування оплати послуг в січні 2015 року в сумі 630 грн., оскільки внесені вони позивачем за грудень 2014 року, який не входить до заявленого позивачем періоду. Враховуючи, що позивачем за вказаний період предявлено до стягнення 4933,90 грн. від 1/2 суми внесених платежів, розмір яких визначено в 9867,81 грн.,

Outcome: partial