Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що є власником 39/100 частини житлового будинку за адресою: Херсонська область, м. Скадовськ, вул. Портова, 144. У вказаному житловому будинку було зареєстровано місце проживання минулого власника [PERSON] та членів її сімї [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] 03.10.2017 року звільнили помешкання та знялися з місця реєстрації. [PERSON] не проживає у будинку близько чотирьох років та на даний час його місце перебування не відомо. Просить усунути перешкоди у користуванні 39/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вул. Портовій, 144 у м. Скадовську Херсонської області, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд за згодою представника позивача розглянув справу у відсутності відповідача на підставі поданих доказів в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 39/100 частки житлового будинку по вул. Портова, 144, в м. Скадовську Херсонської області (а.с.5-7). Відповідно до витягу з домової книги на житловий будинок по вул. Портова, 144 в м. Скадовську Херсонської області місце проживання [PERSON] зареєстровано у вказаному будинку (а.с.11-13). Згідно довідки Скадовської міської ради про склад сімї або зареєстрованих у житловому будинку осіб № 5151 від 06.10.2017 року [PERSON] зареєстрований у [INFO] та не є родичем позивачки. Відповідно до ст.4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно зі ст.48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Як вбачається з наведених вище норм цивільного законодавства України наявні підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що розглядаючи позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме житловим приміщенням, слід звертати увагу, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, питання про зняття з реєстрації колишніх членів сімї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до обставин, встановлених в судовому засіданні, відповідач не є членом сімї позивача. Таким чином, відсутні правові підстави для визнання права користування відповідача будинком, в якому він не проживає близько чотирьох років, та який належить на праві власності іншій особі, при цьому відповідач не є членом сімї власника будинку. Та обставина, що відповідач до теперішнього часу залишається зареєстрованим у даному будинку, обмежує позивача в повній мірі здійснювати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки під час судового розгляду факт не проживання відповідача у зазначеному будинку доведений належними і допустимими доказами.

Outcome: approved