Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 18.06.1974 вона як наймач проживала в будинку [ADDRESS], який належав подружжю [PERSON] та [PERSON] Після того, як шлюб між ними було розірвано і вони поділили своє майно, [PERSON] залишився вказаний недобудований будинок на праві власності, а [PERSON] присуджено стягнення грошової компенсації за ? частину будинку. Після розподілу майна вона продовжувала проживати у даному будинку. У 1979 році власник будинку [PERSON], якій після розірвання шлюбу було присвоєне дошлюбне прізвище [PERSON], виписалася з будинку, а 28.05.1980 продала їй за 3500 радянських рублів, про що свідчить написана власником будинку розписка, де недобудований будинок значиться як флігель. Того ж дня [PERSON] виїхала з м.Знам'янки у невідомому напрямку і з того часу відомості про її місце перебування їй невідомі, у м.Знам'янці остання ніколи не з'являлася. Оскільки вона не знала, що вказана розписка як договір купівлі-продажу мала бути нотаріально оформлена, продовжувала проживати у вказаному будинку, добудовувала його, провела воду, газифікувала, весь час сплачувала комунальні послуги, тобто добросовісно, безперервно та відкрито володіє цим майном понад 10 років. Таким чином, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить судові витрати віднести на рахунок позивача. Представник відповідача - Знам'янської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з рішенням Народного суду міста Знам'янка Кіровоградської області від 29.12.1975 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, [PERSON] присвоєне дошлюбне прізвище [PERSON] Крім того, за [PERSON] визнано право власності на частину тимчасових будівель, розташованих в [ADDRESS] залишивши їх всі в натурі за нею. Відповідно до розписки від 28.05.1980, [PERSON] продала позивачу флігель, розташований в [ADDRESS] Як вбачається з домової книги, позивач прописана за вказаною вище адресою з 18.06.1974. З довідки квартального комітету №33 м.Знам'янка від 07.07.2017 №322 вбачається, що позивач проживає в [ADDRESS] Згідно з повідомленням Знам'янського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 15.06.2017 №397 та технічним паспортом, виготовленим станом на 26.05.2017, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], станом на 01.01.2013 належить [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) на підставі рішення Народного суду міста Знам'янка Кіровоградської області від 29.12.1975 в цілому (нерухоме майно на той час не було прийняте в експлуатацію). Відповідно до довідок Знам'янського району електричних мереж ПрАТ «Кіровоградобленерго» від 05.07.2017 №1000/45, Знам'янського управління по експлуатації газового господарства від 06.07.2017 №535 та Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» в особі виробничого структурного підрозділу Знам'янського водопровідно-каналізаційного господарства, позивач є власником особових рахунків вказаних підприємств за адресою: [ADDRESS], користується наданими послугами, оплату здійснює щомісячно, заборгованість відсутня. За нормами ст.41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України). Згідно з п.13 вказаної постанови Пленуму ВССУ, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч.4 ст.344 ЦК України, згідно з якими, захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим, особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач позов визнав, позивач добросовісно заволоділа чужим майном - будинком [ADDRESS] і понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі викладеного, ст.ст.321, 328, 344 ЦК України, ст.ст.174, 213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved