Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним.\~З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] . Рішенням Калуського міськрайонного суду від 31.08.2015 року було постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. [INFO] дочка [PERSON] досягла повноліття і стягнення аліментів на її утримання було припинено. Позивач зазначає, що на даний час дочка [PERSON] навчається на 3-му курсі денного відділення Львівського поліграфічного коледжу Української академії друкарства І рівня акредитації, тому вона потребує матеріальної допомоги. Дочка [PERSON] і надалі повністю знаходиться на утриманні позивачки, яке вона надає їй добровільно. Більше того, витрати на утримання їхньої дочки суттєво зросли, та як позивачка в повній мірі здійснює оплату за поїздки на навчання та проживання по місцю навчання на період занять. Позивачці одній важко утримувати дочку. Відповідач є здоровою, працездатною людиною. Позивач наголошує, що матеріальний стан відповідача є хорошим і достатнім, щоб надати належне утримання дочці [PERSON] . Про хороший матеріальний стан відповідача свідчить ряд належного йому нерухомого майна. Так, відповідач є власником квартири по [ADDRESS] ; будинковолодіння по [ADDRESS] ; земельних ділянок, площею 0,25 га та 0,0891 га в с. Княжолука Долинського району. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі розмірі по 2000,00 грн., щомісячно, а також стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач подав відзив на позов (а.с. 52-53). Зазначає, що позивач безпідставно зазначає, що дочка [PERSON] перебуває на її повному утриманні, оскільки вказана інформація не підтверджена доказами щодо місця реєстрації та проживання дочки у гуртожитку (найманому житлі), його вартості, доказів щомісячних витрат, в тому числі поїздок з м. Калуш до м. Львова та у зворотньому напрямку, харчування. Відповідач наголошує, що в 2015-2021 р.р. сплачував аліменти на утримання дочки [PERSON] . Так, за період вересень 2020 року квітень 2021 року (входить у період навчання) відповідачем було перераховано 21292,00 грн. у вигляді аліментів та іншої матеріальної допомоги. Окрім того дочка [PERSON] отримує стипендію в розмірі в середньому 1080,00 грн. на місяць. Відповідач стверджує, що на момент подачі позовної заяви позивачка знаходилася за межами України. Окрім того, позивачка тривалий час перебуває (проживає) за кордоном. Отже, вона не має права на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів, так як це суперечить вимогам ч.3 ст.199 СК України. Також відповідач наголошує, що підприємницькою діяльністю не займався. Щодо квартири по [ADDRESS] , то дана квартира набута ним в оплаті частинами згідно договору №10 від 30.12.2015 року за рахунок власних заощаджень, зарплати, кредитних коштів, допомоги від родичів. Щодо 2 земельних ділянок та житлового будинку в с. Княжолука, то дане майно отримано ним в подарунок від батьків. Крім того, відповідач зазначає, що матеріальний стан дочки [PERSON] згідно його розрахунків за період навчання вересень 2020р.- квітень 2021 р. складає 29932,00 грн. Відповідач не в змозі самостійно повністю утримувати доньку, оскільки не має постійного заробітку (матеріальну допомогу надає з власної волі, виходячи з поточного матеріального стану). Відповідач просить врахувати, що він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Крім того на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина від його другого шлюбу син [PERSON] , [INFO] . Тому відповідач просить в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] на час її навчання відмовити у повному обсязі. Представник позивача подала відповідь на відзив. Зазначає, що позовна заява була підписана позивачем, як це передбачено законом, і подана до суду представником позивача адвокатом Лютак Л.Л., з яким у позивача укладено договір і повноваження якої підтверджені належним чином. Представник позивача наголошує, що у відповідності до ст. 199 СК України [PERSON] має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, оскільки є громадянкою України, її постійне місце поживання зареєстроване у встановленому законом порядку за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстроване місце постійного проживання дочки сторін [PERSON] . Те, що з метою матеріального покращення добробуту сім`ї і надання дочці та матері належного утримання, позивач періодично змушена виїжджати за кордон (на незначний термін максимально до 3 місяців), жодним чином не впливає на місце постійного проживання позивача. Представник позивача вказує, що у дочки сторін існує лише один вид доходу стипендія, яка складає всього 1076,96 грн. в місяць, що є явно недостатнім для забезпечення навіть мінімальних потреб повнолітньої дочки, що навчається. Відповідач свідомо вводить суд в оману, посилаючись, що продовжує сплачувати аліменти на утримання дочки і після досягнення нею повноліття. Так, сплачені ним 9300,00 грн. це погашення заборгованості по аліментам, що стягувалися на утримання неповнолітньої дитини по рішенню суду від 31.08.2015 року. 4000,00 грн. це був подарунок відповідача дочці на день народження (повноліття). Фактично з часу досягнення дочкою повноліття відповідачем добровільно перераховано на її утримання лише 700,00 грн. Наявність у відповідача неповнолітньої дитини не звільняє його від обов`язку надання утримання повнолітній дочці на період навчання. Крім того відповідач, являючись здоровою, працездатною людиною, повинен докладати всіх зусиль для працевлаштування та надання гідного утримання своїм дітям. Тому представник позивача просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач подав заперечення. Зазначає, що матеріальна допомога дочці [PERSON] надавалася і надалі буде надаватися ним з власної волі, виходячи з поточного матеріального стану. Твердження позивача про те, що його майновий стан дозволяє сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі по 2000,00 грн., не відповідають дійсності, оскільки відповідач не має постійного доходу, має на утриманні неповнолітнього сина від іншого шлюбу, несе витрати на харчування, засоби гігієни, одяг, оплату комунальних послуг. Наголошує, що позивачка не надала жодних доказів щодо матеріального утримання їхньої спільної дочки [PERSON] . Тому просить в задоволенні позову відмовити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала і просить його задоволити. Додатково пояснила, що її довірителька офіційно працює в Польщі, проте, вона як представник за договором має право вчиняти від її імені всі процесуальні дії, в т.ч. і подавати позов. Дочка [PERSON] має зареєстроване постійне місце проживання разом з мамою, хоча на час навчання тимчасово проживає в гуртожитку в м. Львові. [PERSON] отримує стипендію, також матеріально дочку забезпечує позивачка, але цих коштів не вистачає для навчання та проживання. Наголосила, що матеріальне становище відповідача дає змогу надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Відповідач заперечив щодо задоволення позову. Наголосив, що позивачки не було в Україні на час подання позову до суду. Він на даний час не працює і старається допомагати дочці по мірі можливості. А от позивачкою не подано жодного доказу на підтвердження того, що вона допомагає дочці. Визнав, що він не має інвалідності. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що вона досягла повноліття, проте продовжує навчатись і здобувати професію. Навчання триватиме до червня 2022 р. Постійно вона проживає в м. Калуші з мамою, а на час навчання проживає в гуртожитку в м. Львові. Вона отримує стипендію в розмірі приблизно 1100 грн., проте цих коштів не вистачає. Їй постійно матеріально допомагає мама, яка для того, аби забезпечити дітей, змушена була залишити роботу в Україні і поїхати працювати в Польщу. Проте, вона потребує допомоги і від батька. Останній надає їй допомогу не регулярно і в незначному розмірі. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки і бабусею [PERSON] , пояснила, що живе, там де живуть її дочка та внука. Дочка [PERSON] працює в Польщі, але з періодичністю через три місяці приїжджає додому. Внучка приїжджає додому раз на 1-2 тижні, адже навчається у м. Львові. У зв`язку із навчанням внука має значні витрати і потребує матеріальної допомоги. [PERSON] постійно матеріально допомагає дочці, а от батько допомагає [PERSON] лише після нагадувань. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] (а.с. 5). Рішенням Калуського міськрайонного суду від 31.08.2015 року було постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття (а.с.6) Відповідно до довідки № 364 від 03.09.2020 року, виданої Львівським поліграфічним коледжем Української академії друкарства (а.с. 8), [PERSON] є студенткою третього курсу денного відділення 36 групи Львівського поліграфічного коледжу Української академії друкарства І рівня акредитації. Форма навчання бюджетна. Закінчує навчання 30 червня 2022 року. Отже, [PERSON] навчається на денній формі навчання та, відповідно, потребує матеріальної допомоги обох батьків, так як необхідні кошти на оплату за проживання, на проїзд до місця навчання, на придбання підручників, одягу, харчування. У силу положень ч. 3 ст. 199 СК України\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою [ADDRESS] (а.с.7), разом із матір`ю [PERSON] . Факт постійного проживання дочки [PERSON] разом із позивачкою підтверджується показами свідків. Так, допитана як свідок [PERSON] , дала покази, що вона фактично постійно проживає разом із матір`ю. У гуртожитку проживає лише під час навчання. Покликання відповідача, що позивач не мала права звертатись з відповідним позовом до суду, оскільки постійно перебуває за кордоном і не проживає з дочкою, спростовуються показами як [PERSON] , так і [PERSON] , які ствердили, що хоча [PERSON] періодично перебуває на заробітках за кордоном, проте виїзди за кордон пов`язані із необхідністю заробити кошти для забезпечення сім`ї, в тому числі для утримання повнолітньої дочки [PERSON] . Так, [PERSON] підтвердила, що гроші на витрати, пов`язані з навчанням, їй дає саме мати [PERSON] . Отже, оскільки повнолітня [PERSON] , навчаючись на денній формі навчання, хоча на час навчання періодично проживає у гуртожитку в м. Львові, водночас вважається такою, що постійно проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Тому позивач згідно ч. 3\~ст.\~199\~СК України має право на звернення з даним позовом до суду. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона,\~третя особа,\~а також\~особа,\~якій законом\~надано право\~звертатися до\~суду в\~інтересах іншої\~особи,\~може брати\~участь у\~судовому процесі\~особисто (самопредставництво)\~та (або)\~через представника. Позовна заява, яка була підписана позивачем, подана до суду представником позивача адвокатом Лютак Л.Л., повноваження якої підтверджені належним чином (а.с.11-12), що не суперечить положенням чинного законодавства. Відповідно до ст.200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Стаття 182 СК України\~встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2\~ст. 200 СК України) При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Як вказує\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести ті обставини, на\~які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст.81 ЦПК України). Суд враховує, що відповідач офіційно не працевлаштований, на обліку в центрі зайнятості, як безробітний, не перебуває, жодних матеріальних допомог не отримує (а.с.155-159). Водночас відповідач є фізично здоровою особою, а тому може докласти зусиль до пошуку роботи, офіційно працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату. Крім того, відповідно до вимог ст.182 СК України, суд враховує наявність у власності відповідача нерухомого майна. Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 9-10) відповідачу належить на праві власності ряд нерухомого майна, а саме: квартира по [ADDRESS] ; будинковолодіння по [ADDRESS] ; земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, в с. Княжолука Долинського району та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0891 га в с. Княжолука Долинського району. Водночас суд бере до уваги, що дочка [PERSON] молода, здорова особа і зобов`язана на власний розсуд піклуватись про своє утримання та матеріальне забезпечення. Зокрема, суд враховує, що дочка [PERSON] отримує стипендію, що визнається сторонами. Суд не бере до уваги покликання відповідача, що дочка [PERSON] не потребує матеріальної допомоги, оскільки за період навчання дочки ним було перераховано на її рахунок 21292 грн. Так, сплачені ним 9300,00 грн. це погашення заборгованості по аліментам, що стягувалися на утримання неповнолітньої дитини по рішенню суду від 31.08.2015 року. Крім того, з наданих суду квитанцій (а.с. 63-65) вбачається, що допомога на утримання дочки [PERSON] надавалася відповідачем нерегулярно і в незначному розмірі, а саме у березні 2021 року було перераховано лише 200 грн., у квітні 2021 року 400 грн. Водночас погашення відповідачем заборгованості по аліментам в сумі 9300,00 грн. свідчить про його хороший майновий стан та можливість щомісячно надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON] . При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] суд також враховує наявність на утриманні у відповідача неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.73). Виходячи з вищенаведеного, враховуючи матеріальне становище сторін та обставини, визначені в ст.182 СК України, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі по 1500,00 грн., щомісячно. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;\~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих\~послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Лютак Л.Л. на підставі договору від 27.11.2020 року (а.с. 11-12). Згідно акту надання правової допомоги від 18.01.2021 року адвокату виплачена винагорода у розмірі 2500,00 грн. за наступні послуги: збирання письмових доказів по справі для оформлення позову, складання позовної заяви, подання позову до суду І інстанції, ведення цивільної справи в суді І інстанції без позивачки [PERSON] (а.с.13). Відповідно до долученого в судовому засіданні акту надання правової допомоги від 08.06.2021 року винагорода у розмірі 1100,00 грн. сплачена адвокату за надання наступних послуг: складання відповіді на відзив, ведення цивільної справи в суді І інстанції без позивачки [PERSON] , представництво інтересів [PERSON] в суді. Проаналізувавши дані акти, судом встановлено, що фактично адвокатом за одну і ту ж послугу (ведення цивільної справи в суді І інстанції без позивачки [PERSON] ) було двічі нараховано винагороду. А тому, виходячи з критерію реальності наданих адвокатських послуг, принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає обґрунтованими витрати за надання правничої допомоги на суму 3000,00 грн. При цьому, відповідно до\~ч.\~2\~ст.141\~ЦПК\~України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2250,00 грн. витрат за надання правничої допомоги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed