Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,056 га, що розташована на території Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті її сестри вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини померлої. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, оскільки на неї відсутній правовстановлюючий документ. Представник позивача в судовому засіданні підтримаа позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовільнити з підстав викладених у заяві. Враховуючи, що відповідач, належним чином був повідомлений, а його представник двічі не з'явивсь в судове засідання та від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи у відсутності його представника, на підставі частини 4 статті 169 та статті 224 ЦПК України, суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалив заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечила проти такого вирішення справи. Представники третіх осіб в судове засідання не прибули. Тертя особа Головне управління юстиції у місті Києві в заяві надіслані суду просила проводити розгляд справи у відсутності її представника. Заслухавши представника позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З копії державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, виданого 15 липня 1998 року на підставі рішення Гвоздівської сільської ради № 15 від 26.03.1998 року, вбачається, що [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,056 га, для ведення садівництва, розташована на території Гвоздівської сільської ради (а.с. 7). Згідно із Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 21.02.2012 року, [PERSON], як дружина померлого була спадкоємицею майна [PERSON], що складалося також із вказаної земельної ділянки (а.с. 9). Дана обставина також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.02.2012 року (а.с. 10). Надана позивачем на підтвердження своїх вимог технічна документація з нормативної грошової оцінки наданої [PERSON] земельної ділянки площею 0,056 га, для ведення садівництва, розташованої на території Гвоздівської сільської ради, на переконання суду свідчить про те, що після смерті свого чоловіка [PERSON], як спадкоємець померлого, вчинила належні та необхідні дії щодо оформлення права власності на вказану земельну ділянку (а.с. 11 - 18). Зокрема, було складено кадастровий план вказаної земельної ділянки ( а.с. 23, 24). Також, на заяву (запит) [PERSON], 03.09.2013 року було сформовано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, у якому [PERSON] зазначено власником земельної ділянки площею 0,056 га, для ведення садівництва, розташованої на території Гвоздівської сільської ради (а.с. 22). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 5). Тобто, у зв'язку із своєю смертю [PERSON] не встигла належним чином у встановлений законом спосіб оформити належне їй право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування після свого чоловіка. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, з урахуванням ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20 вересня 2015 року, встановлено факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] і [PERSON], яка померла [INFO], а саме: що вони є рідними сестрами (а.с. 6, 198). Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У визначений законом строк позивач звернулася до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлої сестри. Постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Седлецької Т.А. від 02.10.2014 року Вих. № 3819/02-14/10, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,056 га, для ведення садівництва, розташована на території Гвоздівської сільської ради (а.с. 25). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Норма статті 125 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 126 ЗК України визначає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові правата обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При цьому суд враховує, що з наведених вище об'єктивних причин спадкодавець позивача також не встигла оформити право власності на спадкову земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. Проте, суд вважає, що такі обставини не перешкоджають позивачу, як і не перешкоджали її спадкодавцю реалізувати своє право на спадкове майно після померлих родичів. Отже, та обставина, що [PERSON] за життя не встигла переоформити державний акт на право власності на землю на своє ім'я не є достатньою підставою для відмови у визнанні за позивачем права власності на земельну ділянку, яка залишилась після смерті її сестри. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved