Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/3 частину домоволодіння №23 по вулиці Северина Наливайка в м. Житомирі, що належала [PERSON], померлій 14 травня 1994 року, посилаючись на те, що вона є співвласником вказаного будинковолодіння в 2/3 його частці, а померлій [PERSON] належала 1/3 його частина. Позивач після смерті заповідача, проживала з його дружиною [PERSON], вела з нею спільне господарство, та після її смерті відкрито та безперервно володіє вказаним нерухомим майном, проживає в зазначеному будинку, користується земельною ділянкою, здійснює ремонт та сплачує комунальні послуги у повному обсязі. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі представника відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є власником 2/3 частини будинковолодіння по вул. Постишева, 25 (нова адреса вул. Северина Наливайка, 23) в м. Житомирі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.1986 року. Заповіт був складений [PERSON], який помер 18.08.1985 року. На 1/3 частину вказаного домоволодіння, як на обовязкову долю незалежно від змісту заповіту, Другою Житомирською державною нотаріальною конторою 19.02.1986 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на дружину заповідача [PERSON] [PERSON], яка померла 14.05.1994 року. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, спадщину ніхто не прийняв. Судом встановлено, що з часу смерті заповідача [PERSON] позивач проживала разом з його дружиною [PERSON] та після її смерті продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном більше десяти років, а саме 1/3 частиною домоволодіння №23 по вулиці Северина Наливайка в м. Житомирі у м. Житомирі і зареєстрована у вказаному будинку за місцем проживання з 02.10.1986 року. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, а рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.п. 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, тобто з 01 січня 2001 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] добросовісно заволоділа з 1994 року 1/3 частиною домоволодіння №23 по вулиці Северина Наливайка в м. Житомирі у м. Житомирі, яка належала [PERSON], померлій 14.05.1994 року, та відкрито, безперервно і добросовісно володіє нею на протязі більше десяти років, що дає підстави зробити висновок про те, що вона набула право власності на це майно на підставі набувальної давності, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved