Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з 2016 року відповідач проживає окремо від доньки, з нею не спілкується, не проявляє щодо неї батьківського піклування, не дбає про її матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток, взагалі байдуже відноситься до неї. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник органу опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області надав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних, встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. [PERSON] являється матір'ю неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. [PERSON] являється батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої виконкомом Ходорівської міської ради [PERSON] проживає на території с. бортники Жидачівського району Львівської області, у склад сім'ї [PERSON] входить її донька [PERSON]. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї в якій проживає позивач та дитина [PERSON]. позивач з батьком дитини не проживає, спільного господарства не веде, вихованням дитини займається разом зі своїм співмешканцем [PERSON] Відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 22.03.2016 року з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/6 від доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.02.2016 року та до [INFO], про що був виданий виконавчий лист. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Жидачівської РДА Львівської області, на території якої проживає дитина, орган опіки та піклування визнав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її матеріальним та духовним становищем, не надає фінансової допомоги. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та не виконання батьківських обов'язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини, що виражається у відсутності забезпечення її матеріально, з дитиною не спілкується, турботи та уваги до неї не проявляє. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав. Такий висновок підтверджується виходячи з практики Верховного Суду України. Так, в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 19.12.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» пленум роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу та не створюють умов для отримання нею освіти. Вирішуючи справу,

Outcome: approved