Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований15.10.2004 року, в якому у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що після одруження та народження дітей, сторони виховували їх та дбали про добробут сім`ї. Проте, протягом останніх трьох років відносини з відповідачем погіршилися, немає взаєморозуміння, стали різні погляди на життя, сім`ю, людські цінності. Відповідач зловживає спиртними напоями, не ночує вдома, постійно напружує моральну атмосферу, внаслідок чого настають конфлікти. Таке відношення відповідача до сім`ї унеможливлює подальше спільне проживання, що стало причиною подачі позову. Подальшого змісту підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у сторін на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на життя розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу немає. Позивач неодноразово намагалася зробити все від неї залежне для збереження сім`ї, однак відповідач на це не реагує. 15.06.2021 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, подала на адресу суду заяву, в якій позов підтримала, просить розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився подав на адресу суду заяву, в якій позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про одруження, виданого 15.05.2004 року відділом РАЦС Залізничного районного управління юстиції м. Львова, серія [NUMBER] , актовий запис №119, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.05.2004 року. Судом встановлено, що у шлюбі в сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про народження дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Сторони стали чужими один одному. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем, проти чого відповідач не заперечує. Приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими й суперечили б інтересам подружжя, а тому формально існуючий шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені сплачені останньою судові витрати, які складаються із судового збору.

Outcome: approved