Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , спадщину після її смерті прийняв батько - [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька позивач прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та постійного проживання із спадкодавцем. 29 січня 2008 року державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майнові паї. 05 грудня 2019 року позивачу державним нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії , а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), в зв`язку з тим, що позивачем не надано сертифіката на земельну частку (пай). Позивач вважає, що її батьки помилково не були включені в списки громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства і, відповідно, не отримали сертифікати на земельну частку (пай), тому звернулася до суду із позовом про визнання за нею: право власності на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Маяк» (СВК «Веселка») Старовижівського району Волинської області розміром 3,96 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; право власності на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Маяк» (СВК «Веселка») Старовижівського району Волинської області розміром 3,96 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який спадщину прийняв, але спадкових прав не оформив. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити вимоги у повному обсязі та зазначили, що позивач прийняла спадщину після смерті батька шляхом постійного проживання з ним на момент його смерті, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майнові паї, але свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) не отримала. Зазначила, що мати позивача [PERSON] працювала в колгоспі «Маяк» з 1950 року по 1992 рік, була прийнята в члени колгоспу з 1961 року, а батько [PERSON] працював в колгоспі з 1970 року по 1992 рік. Батьки померли в 1994 році, а Державний акт на право колективної власності на землю був виданий 26 грудня 1995 року, в списки членів КСП якого батьки позивача включені не були. Представник відповідача - Старовижівської селищної ради Волинської області - Марчук А.П. в судовому засіданні проти позову заперечив, надав письмовий відзив та пояснив, що батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] та 20 серпня 1994 року відповідно, тобто до початку процесу паювання, формування списків та видачі державного акта на право колективної власності на землю, тобто дані громадяни правомірно не були включені до списку пайовиків, а отже і не могли мати права власності на земельну частку (пай). Представник третьої особи - Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечує Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до спірних правовідносин щодо спадщини, яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] , застосовуються положення ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно із ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно із ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7), [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому Мизівською сільською радою Старовижівського району з 25 квітня 1960 року (а.с.7). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Мизівською сільською радою 05 травня 1962 року (а.с.6) вбачається, що батьками позивача [PERSON] були - [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх смерть (а.с.8). Спадщину після смерті батька позивач прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, оскільки була зареєстрована та постійно проживала з ним на момент смерті за однією адресою. Заповіти від спадкодавців у сільській раді не посвідчувалися. Факт проживання позивача із спадкодавцем на момент його смерті підтверджується довідками Старовижівської селищної ради Волинської області від 03 жовтня 2019 року № 053 та від 09 жовтня 2019 року № 059 (а.с.9,10). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29 січня 2008 року, що виданим державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори А.В.Хвещук (а.с.11), спадкоємцями майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дочка [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається із: права на майновий пай у СВК «Веселка, що знаходиться в с.Мизове Старовижівського району Волинської області, котре належало померлому на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії [NUMBER], виданого Мизівською сільською радою Старовижівського району Волинської області 25 грудня 2001 року за р..№317 згідно рішення зборів співвласників від 14 квітня 2001 року; грошових заощаджень з належними процентами і компенсаціями, що зберігаються у Старовижівському відділенні Ощадбанку України, котрі належали померлому на підставі ощадних книжок та повідомлення відділення банку; права на майновий пай у СВК «Веселка, що знаходиться в с.Мизове Старовижівського району Волинської області, котре належало на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії [NUMBER], виданого Мизівською сільською радою Старовижівського району Волинської області 25 грудня 2001 року за р.№316 згідно рішення зборів співвласників від 14 квітня 2001 року; грошових вкладів з належними процентами і компенсаціями, що зберігаються у Старовижівському відділенні Ощадбанку України, котрі належали на підставі ощадної книжки та повідомлення відділення банку [PERSON] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який спадщину прийняв, але спадкових прав не оформив. З Державного акту на право колективної власності на землю серії ВЛ №001, виданого 26 грудня 1995 року головою Мизівської сільської ради вбачається, що КСП «Маяк», яке розміщене на території Мизівської сільської ради Старовижівського району Волннської області передається у колективну власність 2 283,7 га землі в межах згідно плану. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Мизівської сільської ради від 26 грудня 1995 року № 26. Даний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1 (а.с.14-16). Додатком 1 до державного акта затверджено список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мають право на земельну частку (пай). Проте в даному списку відсутні прізвища батьків позивача - [PERSON] та [PERSON] (а.с.17-22). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії 05 грудня 2019 року державним нотаріусом Старовижівської державної нотаріальної контори позивачу [PERSON] , як спадкоємцю [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні частки (паї), належні йому особисто та його померлій дружині [PERSON] у КСП «Маяк» в зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме: Сертифікатів на право на земельну частку (пай), що належали спадкодавцю та його дружині [PERSON] , оскільки померлі не були включені у списки пайовиків. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них (стаття 78 Земельного кодексу України). Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Частиною 9 статті 5 ЗК України (в редакції 1990 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Відповідно до ст.22 ЗК України (редакція 1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Відповідно до ст.23 ЗК України (редакція 1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Тобто, виходячи зі змісту вказаних вимог закону особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України у справі справа № 396/1683/18-цп, провадження № 61-9879св19 від 17 березня 2020 року. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Як роз`яснено в п. п.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Так, відповідно до пункту 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України право на земельну частку (пай), яке посвідчене сертифікатом, може бути успадковано. З архівної довідки, виданої завідувачем Об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівського району від 15 квітня 2019 року № 13/01.32 вбачається, що матір позивача - [PERSON] дійсно працювала та була прийнята в члени колгоспу «Маяк» с.Мизове з 1961 року (а.с.24, 25, 28-32). З архівної довідки, виданої завідувачем Об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівського району від 15 квітня 2019 року № 14/01.32 вбачається, що батько позивача - [PERSON] працював у колгоспі «Маяк» с.Мизове з 1980 року (а.с.26, 27, 33-40 ). У вищезазначених архівних довідках вказано, що колгосп «Маяк» реорганізовано у КСП «Маяк» 13 лютого 1993 року (протокол №1), КСП «Маяк» реорганізовано у СВК «Нива» 10 березня 2000 року (протокол №1) та СВК «Веселка» 19 березня 2000 року (протокол №1). Згідно із довідкою Старовижівської селищної ради Волинської області №059 від 09 жовтня 2019 року (а.с.10), померлі [PERSON] та [PERSON] не були включені в списки членів колективного сільськогосподарського підприємства «Веселка». Згідно довідок Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 25 квітня 2019 року № 29-3-0.2220-3019/2-19 та Відділу у Старовижівському районі міжрайонного управління у Ратнівському та Старовижівському районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 29/409-19-0.242 від 24 квітня 2019 року вбачається, що сертифікати на земельну частку (пай) [PERSON] та [PERSON] не видавались. Розмір земельної частки (паю) по КСП «Маяк» с.Мизове Старовижівського району Волинської області становить 3,9600 га. Вартість земельної частки(паю) на даний час становить 52 962,33 грн. (а.с.12,13). Таким чином, з вказаних доказів можливо дійти висновку про наявність передумов для набуття [PERSON] та [PERSON] права на земельну частку (пай), оскільки вони працювали в колгоспі «Маяк», правонаступником якого є КСП «Маяк», однак не набули права на земельну ділянку (пай), оскільки померли: [PERSON] - 20 березня 1994 року, а [PERSON] 20 серпня 1994 року, тобто ще до отримання КСП «Маяк» Державного акту на право користування землею, який був виданий 26 грудня 1995 року. Адже, право на земельну частку (пай) виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством державного акту на право колективної власності на землю. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач після смерті батьків вживала заходів щодо встановлення їх права на земельну частку (пай), зокрема, оскаржувала рішення про не включення їх до списків на паювання земель колективної власності КСП «Маяк» та оскаржувала рішення загальних зборів тощо. З інших документів, досліджених в судовому засіданні, не встановлено правових підстав для включення батьків позивача до списків пайовиків, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування, оскільки [PERSON] та [PERSON] , такого права за життя не набули. Тобто з огляду на вищезазначене суд вважає, що оскільки у спадкодавця відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) і підстави для визнання за ним такого права не доведені під час розгляду справи, тому позивач безпідставно вважає, що успадкував таке право, оскільки воно не належало померлому і не може входити до складу спадщини. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати згідно ст.141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed