Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь, на підставі рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23.07.2010 року у справі № 2-482/10, на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 250 грн. на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 23.07.2010 року у справі № 2-482/10 зобовязано відповідача сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 250 грн. на кожну дитину щомісячно. На даний час син сторін повнолітній, стягнення аліментів на його утримання з відповідача припинено. Однак розмір аліментів, який вона на даний час одержує від відповідача на утримання дочки [PERSON], є суттєво меншим розміру коштів, які потрібні на нормальне її утримання. Відповідач є працездатний та не має проблем із здоровям, може надавати матеріальну допомогу в більшому розмірі, однак добровільно робити це відмовляється. Також вказано, що на даний час мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.12.2018 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та розяснено їм права, ст.ст. 178-180, 191, 193, ч. 5 ст.\~279 ЦПК України. Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження 11.12.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №\~1940202182344, та протягом визначеного судом строку подав відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги визнає частково, та згідний сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Крім того зазначив, що він регулярно надає кошти на одяг та продукти для дітей, заготовив дрова на зиму. Однак на даний час він не має постійної роботи, не має у власності житла і транспортного засобу, тому сплачувати аліменти у більшому розмірі не в змозі. Відзив на позовну заяву надісланий до суду з наданням документів, що підтверджують його одночасне надіслання позивачу, а тому вважаються судом допустимими. Позивач, протягом строку вказаного в ухвалі від 05.12.2018 року, відповідь на відзив до суду не надала. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи на\~принципах змагальності\~і диспозитивності.\~Суди розглядають\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обовязком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Всебічно дослідивши матеріали справи, встановивши характер спірних правовідносин, обєктивно оцінивши належність та допустимість доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, судом встановлено фактичні обставини справи. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СР № 134612, виданого 27.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області. Згідно виконавчого листа, виданого 04.08.2010 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області, на підставі рішення суду у цивільній справі № 2-482/10 від 23.07.2010 року, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 250 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення найменшою дитиною повноліття. Вказане рішення набрало законної сили 03.08.2010 року. Факт перебування спільної дочки сторін на утриманні позивача підтверджується копією довідки виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради № 1/19067 від 31.10.2018 року. Відповідно до змісту копії довідки Корсунь-Шевченківського державного історико-культурного заповідника № 19 від 01.11.2018 року [PERSON], працюючій на посаді музейного доглядача за період з травня по жовтень 2018 року, нараховано заробітну плату у розмірі 21 219 грн. 23 коп., видано 18 257 грн. 97 коп. Станом на день предявлення вказаного позову спільній дочці сторін виповнилося повних 15 років. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства». Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~змісту ст.\~26\~Конвенції про\~права дитини\~держави-учасниці\~визнають за\~кожною дитиною\~право користуватися\~благами соціального\~забезпечення,\~включаючи соціальне\~страхування,\~і вживають\~необхідних заходів\~щодо досягнення\~повного здійснення\~цього права\~згідно з\~їх національним\~законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, повязаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до змісту правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням, норми сімейного законодавства не містять імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Можливість зміни способу присудження аліментів може мати під собою зміну їх розміру у порядку ст. 192 СК України (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» законодавець установлюючи прожитковий мінімум на місяць для дітей відповідного віку розділяє їх лише на 2 групи: віком до 6 років та віком від 6 до 18 років. Прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року становить 2\~027 грн. Враховуючи встановлені обставини, зокрема, що у відповідача вже існує обовязок сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], їх розмір, встановлений рішенням суду, у твердій грошовій сумі, суттєво нижчий порівняно з мінімальним гарантованим розміром аліментів на дитину відповідного віку, передбаченого законодавством, а зміна способу їх стягнення сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, з урахуванням\~того,\~що відсутні докази щодо наявності інших обставин, що підлягають врахуванню під час вирішення справ вказаної категорії, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів. Також ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема: стану здоровя; наявності у нього на утриманні непрацездатних батьків чи інших неповнолітніх дітей; тощо. Водночас відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вказане, початком стягнення з [PERSON] аліментів у новому розмірі є день набрання даним рішенням суду законної сили. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., від сплати якого звільнена позивач при подачі позову, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved