Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Перечинського району про визнання за нею права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що 09 січня 2013 року помер [PERSON]. Він залишив заповіт, яким належний йому будинок № 41 в с.Свалявка Перечинського району та все своє майно заповів їй. Вона прийняла спадщину за [PERSON], подавши у встановлений законом строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Будь-яких інших спадкоємців, які б виявили намір прийняти спадщину за померлим немає. Для оформлення спадщини за матірю та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вона звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено в оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та право власності на нього не було зареєстроване. Тому просить задовольнити позов та визнати за нею право власності на вказаний будинок з господарськими будовами та спорудами в порядку спадкування. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 09 січня 2013 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 146401, виданим виконкомом [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області 11 січня 2013 року. Також встановлено, що [PERSON] залишив заповіт, яким належний йому жилий будинок, що знаходиться в с. Свалявка, 41 та все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, заповів позивачу [PERSON], що підтверджується копією заповіту, посвідченою секретарем виконкому [PERSON] сільської ради 27 січня 2012 року, зареєстрованою за №06. Крім цього встановлено, що згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] 01 квітня 2013 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу № 62/02-14 від 15 грудня 2015 року, позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок № 41 в с. Свалявка Перечинського району Закарпатської області. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідок [PERSON] сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 761, 762 від 21 жовтня 2015 року, згідно даних погосподарської книги № 16, особового рахунку № 0469-3, головою домогосподарства № 41 в с. Свалявка Перечинського району був [PERSON], який помер 09 січня 2013 року, де на час його смерті зареєстрованих осіб не було, а позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом та може прийняти за ним спадщину на вказаний житловий будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже враховуючи те, що позивачка протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди в оформленні права на спадщину у нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved