Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що з 2010 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі; від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначається позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, з травня 2021 року вони з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та взаємної згоди. Посилаючись у позові на те, що збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач не з`явилася, в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях; в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Як встановлено судом, 30.01.2010 р. між позивачем та відповідачем за цим позовом був зареєстрований шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією свідоцтва (а.с. 3); від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Правовідносини між учасниками справи виникли з сімейних правовідносин, зокрема, із розірвання шлюбу. Суд, дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, в межах позовних вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачають, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року). Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та взаємної згоди), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин з травня 2021 року, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, правом надання відзиву на позовну заяву, не клопотав про надання строку для примирення подружжя тощо, у зв`язку з чим суд мав би змогу дійти до іншого висновку у даній справі. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved