Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона являється власником вищевказаного будинку. Відповідач, який являється її братом, зареєстрований, проте у будинку не проживає. Реєстрація відповідача у належному їй будинку створює для неї перешкоди у реалізації прав власника. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду не з'явився, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи без його участі не надав. З підстав ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Копією договору купівлі-продажу будинку від 23 грудня 2004 року, зареєстрованого Міжміським бюро технічної інвентаризації за номером 1957-10 08 серпня 2005 року, підтверджується, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 7). Довідкою Світловодського РС УДМС України в Кіровоградській області від 06 травня 2014 року підтверджується, що [PERSON] з 26 лютого 1997 року зареєстрований за вищевказаною адресою (а.с. 19). З довідки про склад сім'ї від 22 квітня 2014 року вбачається, що в будинку [ADDRESS], окрім [PERSON], також зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], але з 1998 року у будинку не проживають (а.с. 14). Ч. 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Виходячи з положень ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України, позивач, як власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідач в будинку не проживає, його реєстрація у належному позивачеві на праві приватної власності будинку перешкоджає у реалізації нею прав, передбачених ст. 150 ЖК України. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved