Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивачки, залишилось спадкове майно, яке з поміж всього іншого складається з двох земельних ділянок загальною площею 3,57 га, а саме: - земельна ділянка площею 3,47 га (кадастровий номер 1825084400:09:000:0107), - земельна ділянка площею 0,10 га (кадастровий номер 1825010100:08:000:0243), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Кичкирівської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON], даний факт підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ТП № 432019 від 03.10.1981 року) [PERSON], народилась 17.10.1958 року в с. Юрівка, Радомишльського району Житомирської області, на даний час зареєстрована та проживає в м. Житомир. Відповідно до свідоцтва про народження позивачки серії IІ-ЯР № 260914 від 04.02.1958 року, що видане Кичкирівською сільською радою Радомишльського р-ну Житомирської області, її батьками є: батько, [PERSON], українець та мати, [PERSON], українка. 29 травня 2011 року померла мати позивача, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON], що підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ТП № 269152 від 09.08.1987 року) [PERSON], у віці 77 років в с. Нова Юрівка, Радомишльського району Житомирської області, даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 170646, видане виконавчим комітетом Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 30.05.2011 року. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, в шестимісячний термін, позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, де на підставі цього нотаріусом було заведено спадкову справу. Крім того, я також прийняла спадщину шляхом проживання без реєстрації з покійною, доглядом за будинком, обробітком земельної ділянки, сплатою необхідних комунальних платежів, отримувала гроші за землю, тощо, даний факт також підтверджує довідка вих. № 521 від 07.08.2017 року з виконавчого комітету Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті матері позивача, зокрема всього іншого, входять дві земельні ділянки загальною площею 3,57 га, а саме: - земельна ділянка площею 3,47 га (кадастровий номер 1825084400:09:000:0107), - земельна ділянка площею 0,10 га (кадастровий номер 1825010100:08:000:0243), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і які належали померлій матері, [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 238624 від 13 червня 2005 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 20 вересня 2004 року № 188. Проте в процесі оформлення спадщини позивачці також стало відомо, що відповідно до витягів з ДЗК про земельні ділянки від 11.08.2017 року № НВ-1804170262017, № НВ-1804167662017, у вищезазначеному державному акті неправильно вказана площа та місце розташування даних земельних ділянок, а саме: земельна ділянка площею 3,4654 га з кадастровим номером 1825084400:09:000:0107 в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 238624 зазначена площа як 3,74 га, земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 1825010100:08:000:0243, що розташована на території Радомишльської міської ради Житомирської області у вказаному державному акті зазначена площа 0,10 га, а місце розташування: Кичкирівська сільська рада дані факти також підтверджують вищезазначені витяги з відділу Держземагенства у Радомишльському районі Житомирської області. Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки позивач, як єдина спадкоємиця за законом (ст. 1261 ЦК України) не має можливості через те, що в процесі оформлення спадщини, стало відомо, що вищезазначених державних актах неправильно вказана площа та місце розташування земельних ділянок, крім того, міститься підчистка та дописка, що в свою чергу згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідної нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно до п. 23 Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved