Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 07 червня 2003 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач офіційно не працевлаштований, проте має достатній дохід, а тому просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, в поясненнях послався на обставини, викладені в поданій до суду позовній заяві. Додатково вказав, що розмір аліментів розраховано позивачем відповідно до її витрат на дитину. Відповідач має дохід від підприємницької діяльності, якою займається неофіційно, в розмірі близько 25000 грн., а тому спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково. Вважає розмір аліментів, визначений позивачем, завеликим. Зазначила, що відповідач не має постійного заробітку, отримувані періодичні доходи не дозволяють сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі, що не перевищує 1000 гривень. Суд, заслухавши передставників позивача та відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 07 червня 2003 року перебували у шлюбі, являються батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються : свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 359802, виданим 07 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Луганська, свідоцтвом про народження серії 1-ЕД № 242887, виданим 25 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Цей обовязок закріплений у ст.ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 180-201 Сімейного кодексу України. За ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. На підставі положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. Згоди щодо утримання сина сторонами не досягнуто. Відповідач не оспорював тієї обставини, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Оскільки обовязки по утриманню дитини батьки несуть спільно, то з відповідача, який в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наявність доходу, який є мінливим, відповідач не заперечив. Заперечення проти позову обґрунтовані тими обставинами, що розмір аліментів, визначений позивачем, є завеликим, перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує ті обставини, що батько офіційно не працевлаштований, проте являється працездатним та має задовільний стан здоров»я, його дохід є мінливим, не має на утриманні інших осіб. Інших обставин, передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України, які мають істотне значення та повинні братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів, відповідач не вказав. Позивачем не зазначено обставин, за яких розмір аліментів, що підлягають стягненню на її користь, має бути визначений в сумі 5000 гривень. З урахуванням вказаних обставин суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина в розмірі, що ним визнається, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. За правилом ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з позивача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 80, 84, 141, 180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial