Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2002 року по 23 жовтня 2020 року, який було розірвано на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі ними була придбана квартира [ADDRESS] . Від даного шлюбу у них є донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, та вона як мати повинна дбати і про належні умови проживання дитини. Крім того, їх донька навчається в університеті і потребує значних витрат, а тому вона вважає, що її частка в спірній квартирі має бути збільшена. Відповідач у спірній квартирі не проживає, та не користується нею, оскільки проживає на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі. Витрати по спірній квартирі несе позивач. Крім того, під час перебування в шлюбі ними був придбаний автомобіль марки BMW державний реєстраційний номер [NUMBER] , 1991 року випуску. Зазначила, що вартість спірної квартири становить 91479,00 гривень та спірного автомобіля становить 54000,00 гривень. Таким чином, ціна позову складається з Ѕ частини вартості квартири та Ѕ частини вартості автомобіля і дорівнює 72739,50 гривень. Разом з тим, відповідач користується автомобілем, забрав його із собою за місцем реєстрації свого проживання та всі правовстановлюючі документи на автомобіль. Позивач не претендує на отримання частки автомобіля у власність і не заперечує щоб право власності на автомобіль в цілому було визнане за відповідачем. Вказала, що оскільки є виняткові обставини, а саме відповідач не користується квартирою, оскільки проживає на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, а вона сама без його допомоги утримує їх спільну доньку, то її частка у праві власності на дану квартиру повинна бути збільшена на ѕ частки. На отримання грошової компенсації замість належної їй у праві власності частки квартири вона не згодна і вважає, що запропонований порядок розподілу їх майна буде відповідати як її інтересам, так інтересам і відповідача і їх доньки. Так, вартість ј частки квартири дорівнює 22869,75 гривень, а вартість Ѕ частки автомобіля дорівнює 27000,00 гривень, а тому права відповідача порушені не будуть. Також, вказала, що для особистого життя їй автомобіль не потрібен, в неї немає посвідчення водія, а відповідачу автомобіль потрібен, оскільки він забрав його з собою. Просить суд визнати квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки BMW державний реєстраційний номер [NUMBER] , об`єктом права їх спільної сумісної власності подружжя; визнати за нею право власності на цілу частку двокімнатної квартири [ADDRESS] ; визнати за відповідачем право власності на цілу частку автомобілю марки BMW державний реєстраційний номер [NUMBER] ; стягнути з відповідача на її користь понесені по справі витрати. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, проте до суду надала заяву, про розгляд справи за її відсутності, в якій наполягала на заявлених позовних вимогах, просила їх задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~ \~Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~з`ясувавши всі\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються вимоги,\~об`єктивно оцінивши\~докази,\~що мають\~значення для\~вирішення справи\~по суті,\~встановивши фактичні\~дані та\~відповідні їм\~правовідносини,\~приходить до\~висновку,\~що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] до [PERSON] з 14 грудня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 04 лютого 2004 року. Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Під час перебування позивача з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, 04 вересня 2018 року ними була придбана двокімнатна квартира [ADDRESS] , що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу квартири, яка була оформлена на відповідача [PERSON] ,\~та який\~посвідчений приватним\~нотаріусом Слов`янського\~міського округу\~ Донецької області Орловою Л.О., та зареєстрований в реєстрі за № 2994. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 136449819 від 04.09.2018 слідує, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» № 1899-18/0.45/01 від 09.07.2021 станом на 06.07.2021 квартира [ADDRESS] має наступні технічні характеристики: квартира двокімнатна, матеріал стін панельний, житлова площа 27 кв.м., загальна площа 44,1 кв.м, вартість становить 91478,00 гривень. \~ \~ \~ \~ \~Згідно довіреності\~складеної 05.09.2018\~та посвідченої\~приватним нотаріусом\~Слов`янського міського\~округу Донецької області Орловою Л.О., зареєстрованої в реєстрі за № 3018 слідує, що [PERSON] уповноважує [PERSON] представляти його інтереси як власника квартири [ADDRESS] , з усіма необхідними повноваженнями з усіх без винятку питань в усіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях. Також, судом встановлено, що під час перебування в шлюбі сторонами був придбаний автомобіль марки BMW державний реєстраційний номер [NUMBER] , 1991 року випуску, яким на теперішній час користується відповідач, який забрав його за місцем свого проживання, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. \~При вирішенні\~позовних вимог\~в частині розподілу сумісно нажитого у шлюбі майна та визнання права власності, суд виходить з наступного. Приписами\~ ст. 60 Сімейного кодексу України, визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, відповідно до ч.1\~ст.69 СК України. Відповідно до ч.1, 2\~ст. 70 Сімейного кодексу України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Статтею 71 Сімейного кодексу України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Зі змісту п. п.23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Положеннями ч.2\~ст. 372 Цивільного кодексу України\~передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У відповідності з ч.3\~ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що спірні як квартира, так і автомобіль були набуті сторонами за час шлюбу, а тому у відповідності до чинного законодавства є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, суд проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені позивачем докази в їх сукупності, а також зважаючи на те, що відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, та не спростував докази надані позивачем, щодо заявлених позовних вимог, а тому суд погоджується із запропонованим позивачем порядком розподілу майна сторін, та вважає, що він буде відповідати як інтересам позивача, так і інтересам відповідача, і їх спільної доньки, яка проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні, а тому заявлені позовні вимоги в частині розподілу сумісно нажитого у шлюбі майна та визнання права власності знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і підлягають задоволенню. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 908,00 гривень судового збору, сума якого підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. \~ \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved