Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. 16.07.2003 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON] - [INFO] . Рішенням Калуського міськрайонного суду від 02.09.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що на даний час син проживає разом із нею. Відповідач у вихованні дитини не приймає жодної участі, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На даний час син [PERSON] навчається в 11 класі Калуської гімназії ім.Д.Бахматюка. З метою підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання та вступу до вищого навчального закладу він відвідує додаткові уроки з англійської мови та математики. Є необхідність для репетиторства з української мови, літератури та фізики. Відповідач є працездатним, здоровим і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина. Відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів. Позивач вказує, що їй відомо про те, що відповідач отримує кошти від здачі в оренду комерційної нерухомості по [ADDRESS] та [ADDRESS] , а також має у власності: земельну ділянку, площею 0,1205 га у с.Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області; земельну ділянку, площею 0,0392 га у с.Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області; об`єкт незавершеної житлової нерухомості, площею 91,2 кв.м. за адресою [ADDRESS] . А тому відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] . За таких обставин позивач змушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] - [INFO] року народження у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначає, що з моменту розлучення він брав активну участь у вихованні та утриманні свого сина: щотижня купував продукти харчування, давав кишенькові гроші, оплачував індивідуальні заняття з англійської мови та математики, постійно купував підручники, шкільне приладдя та одяг. Відповідач вказує, що протягом 2016-2017 р.р. його син навчався у Львівському фізико-математичному ліцеї ім.І.Франка та повністю був на його утриманні. У липні 2018р. він із сином їздили відпочивати у м.Очаків на Чорне море, де дитина теж перебувала на його утриманні. Жодної розмови про сплату аліментів з боку позивача не було. Відповідач просить врахувати, що протягом останніх років не працює, так як має проблеми зі здоров`ям, а саме: бронхіальна астма ІІ ступеня та дегенеративно-дистрофічні зміни правого кульшового суглоба по типу асептичного осте некрозу ІІ фази. Дана хвороба веде до заміни суглоба, тимчасової втрати працездатності та отримання групи інвалідності. Ці захворювання потребують систематичного стаціонарного лікування та відповідних коштів, тому на даний момент відповідач не має можливості працювати. Відповідач наголошує, що земельні ділянки, площею 0,1205 га та 0,0392 га у с.Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області надані йому на основі безоплатної приватизації, проте з моменту отримання цих ділянок жодних сільськосподарських робіт не проводилося і, відповідно, жодного прибутку відповідач не отримував. Також відповідач просить врахувати, що об`єкт незавершеної житлової нерухомості по [ADDRESS] є непридатним для проживання та підлягає знесенню. За таких обставин відповідач просить позов задоволити частково, згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму, встановленого державою, до досягнення сином повноліття. Позивач подала відповідь на відзив. Просить врахувати, що відповідач вводить суд в оману твердженням про те, що він не має доходу від здачі в оренду комерційної нерухомості. Так, на фасаді магазину по [ADDRESS] міститься оголошення про здачу в оренду комерційних приміщень, у якому вказано саме мобільний телефон відповідача. Приблизно у 2008-2009 р.р. до магазину зроблено прибудову ще одного приміщення, за яке на даний час триває судовий спір між відповідачем та його матір`ю [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої. По [ADDRESS] відповідач на даний час здає в оренду чотири приміщення. При цьому право власності на дане майно зареєстровано за батьком відповідача, який насправді є пенсіонером. Фактичним власником приміщень є саме відповідач - [PERSON] . Крім того, на батька відповідача оформлено дві квартири у цьому будинку: по [ADDRESS] та по [ADDRESS] . Позивач зазначає, що з метою спростування неправдивої інформації, зазначеної у відзиві, про те, що придбаний відповідачем об`єкт незавершеного будівництва за адресою [ADDRESS] підлягає зносу, позивач побувала за даною адресою. Позивачем було виявлено, що в будинку інтенсивно проводяться дороговартісні ремонтні роботи, на даний час повністю готовий фасад будинку, встановлено нові склопакети. Також позивач просить врахувати, що відповідачу належить на праві власності автомобіль марки «Volksvagen Passat R-Line» та автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado», що свідчить про його платоспроможність. Також позивач просить врахувати стан здоров`я їхнього сина, а саме те, що навесні часто хворіє, має проблеми із зором, що потребує оперативного втручання. Тому позивач просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач подав заперечення, в якому вказує, що зазначені позивачем об`єкти нерухомості в [ADDRESS] та по [ADDRESS] належать його батькові [PERSON] і, відповідно, орендну плату отримує не відповідач, а його батько. Проте відповідач визнав, що дійсно з деякими питаннями щодо оренди приміщень він допомагає батькові і тому на банері вказаний номер телефону відповідача, а не його батька. Також відповідач просить врахувати, що 21.03.2017 року його батько [PERSON] надав йому довіреність на його ім`я для вирішення деяких справ. Таким чином і були придбані автомобілі марки «Volksvagen Passat R-Line» та марки «Toyota Land Cruiser Prado» на кошти батька, але на ім`я відповідача, оскільки його батько не має водійських прав і не вміє керувати автомобілем, а ведення бізнесу батька потребує мобільності. Також і незавершений об`єкт нерухомості по [ADDRESS] був придбаний на кошти батька, але на ім`я відповідача. Відповідач зазначає, що позивач вводить суд в оману щодо приватизації земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , а саме дана ділянка передана Підлузькою сільською радою на основі рішення Підлузької сільської ради від 20.05.2019 року. При цьому об`єкт незавершеного будівництва по [ADDRESS] був придбаний у такому ж стані. як і на даний час; від початку купівлі і до сьогодні жодних будівельних робіт не проводилось, так як будівля потребує демонтажу у зв`язку із неправильною побудовою фундаменту. Саме тому Підлузька сільська рада надала відповідачу іншу земельну ділянку. Тому відповідач просить стягувати з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в мінімальному розмірі, а саме в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.09.2014 року шлюб між ними було розірвано (а.с.4). Із свідоцтва про народження [PERSON] - [INFO] (а.с.5) вбачається, що його батьком є відповідач [PERSON] . Син проживає разом із позивачем, про що свідчить довідка ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 02.07.2019 року (а.с.7). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. При цьому закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує. У силу положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів слід врахувати факт перебування дитини на утриманні позивача; вік дитини; вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дитини, так і необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб сторін; стан здоров`я дитини; стан здоров`я відповідача (а.с. 24-28). Суд враховує, що відповідач офіційно не працює. Проте суд не бере до уваги покликання відповідача про його непрацездатність, оскільки, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, відповідачем до матеріалів справи не долучено жодних документів на підтвердження встановлення йому групи інвалідності чи будь-яких медичних висновків, які б вказували, що відповідач, з огляду на стан здоров`я, не може працевлаштуватися. Також відповідач не представив суду доказів про те, що він перебуває на обліку у центрі зайнятості з метою пошуку роботи. Таким чином, відповідач має можливість працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату і виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання сина [PERSON] . Крім того, відповідно до вимог ст.182 СК України, суд враховує наявність у власності відповідача рухомого та нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, відповідачем у відзиві та запереченні визнається належність йому на праві власності: земельної ділянки, площею 0,1205 га у с.Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області; земельної ділянки, площею 0,0392 га у с.Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області; об`єкту незавершеної житлової нерухомості за адресою [ADDRESS] . При цьому спосіб набуття права власності на вказані земельні ділянки (шляхом безоплатної приватизації чи придбання на підставі договору купівлі-продажу) не має значення в контексті ч.1 ст.182 СК України, так як при визначенні розміру аліментів беруться до уваги не лише витрати, понесені на придбання нерухомого майна, а власне факт наявності у власності платника аліментів нерухомого майна. Також відповідач у запереченні визнав, що ним були придбані автомобілі марки «Volksvagen Passat R-Line» та марки «Toyota Land Cruiser Prado» (а.с.62-64). Покликання відповідача, що дані автомобілі були придбані ним на власне ім`я, але за кошти батька є голослівними, не підтверджені жодними доказами та спрямовані на ухилення відповідача від сплати аліментів у належному розмірі. З урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України, враховуючи платоспроможність відповідача, наявність у його власності рухомого та нерухомого майна, суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі по 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,щомісячно. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес і розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача. При цьому вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 5 000,00 грн. є завищеними. Позивачем, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем доходів в розмірі, який би давав можливість йому сплачувати аліменти саме у заявленому розмірі. Отже, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed