Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23 листопада 2009 року по справі №2-1859/2009р., який стягується на підставі виконавчого листа №2-1859/09, виданого Сихівським районним судом м.Львова 10 липня 2015 року; стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]., в твердій грошовій сумі у розмірі 1500гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на лікування, оздоровлення та розвиток здібностей дитини в розмірі 2000 гривень раз на півріччя, тобто 4000 гривень щорічно; допустити негайне виконання судового рішення по даній справі в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в період з 30 квітня 2004 року до 05 грудня 2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Ще за декілька місяців до розірвання шлюбу вона разом з неповнолітнім сином переїхали проживати в м.Київ, де проживають по даний час. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23 листопада 2009 року з [PERSON] вирішено стягувати в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]., в твердій грошовій сумі в розмірі 350грн., щомісячно. В добровільному порядку відповідач зазначене рішення суду належним чином не виконував, а тому 10 липня 2015 року нею отримано виконавчий лист, який пред'явлений до примусового виконання в Залізничний ВДВС ЛМУЮ. 08 червня 2011 року вона уклала новий шлюб та по даний час проживає з іншим чоловіком та дитиною в м.Києві. З 04 серпня 2009 року по 26 лютого 2010 року неповнолітній син відвідував дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №758. Після цього, був влаштований до спеціалізованої школи I - III ступеня №247 з поглибленим вивченням російської мови, де навчається по даний час. Протягом 2014-2015 навчальних років син відвідував спортивно-оздоровчу секцію «Футбол». Зазначає, що на час винесення вищезазначеного рішення суду їх сину було 5 років та 350 гривень сплачуваних відповідачем аліментів і на той час було недостатньо для забезпечення усіх потреб дитини. На час пред'явлення даного позову їх сину виповнилося вже 11 років та очевидно, що він потребує все більше фінансово-матеріального забезпечення для свого розумового, фізичного та духовного розвитку. Протягом тривалого часу вона не працювала, а з 10 листоада 2014 року працює помічником вихователя в Дошкільному навчальному закладі (яслах-садку) №743 Деснянського району м.Києва, та отримує заробітну плату в розмірі 1633грн. Зазначає, що цих коштів та сплачуваних відповідачем аліментів в розмірі 350грн. недостатньо для забезпечення першочергових потреб дитини. Стверджує, що на даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для належного утримання сина, забезпечення його першочергових потреб. Окрім цього, покликається на те, що син дуже часто хворіє, у вересні 2012 року йому був встановлений діагноз «Гострий бронхіт», яким він продовжує хворіти і по даний час. Дитині рекомендоване санаторно-курортне лікування та придбання відповідних ліків, що вона так і не змогла самостійно забезпечити дитині і до сьогоднішнього дня. Стверджує, що відповідач жодної участі в додаткових витратах на дитину не бере. Зазначає, що для належного утримання дитини (одяг, продукти харчування, засоби гігієни) щомісячно необхідно не менше 3000грн., а тому просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів та встановити такі в твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. щомісячно, а для розвитку здібностей дитини (навчання дитини у школі, відвідування дитиною спортивних секцій, розвивальних гуртків) та погашення витрат, що викликані хворобою дитини (оздоровлення, придбання ліків, санаторно-курортне лікування) не менше ніж 4000грн. в півріччя, а тому просить періодично раз в півріччя стягувати з відповідача додаткові витрати на утримання сина в розмірі 2000грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просить такі задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях. Ствердила, що з часу ухвалення Сихівським районним судом м.Львова 23 листопада 2009 року рішення про стягнення аліментів, матеріальне становище відповідача не покращилося. З 20 грудня 2013 року він офіційно не працює, та заборгованості по сплаті аліментів не має. Крім цього, на даний час відповідач змушений доглядати своїх пристарілих бабу та діда. Вважає покликання позивача на понесення нею додаткових витрат на утримання дитини безпідставними та не підтвердженими жодними належними доказами. Зазначає, що наведені позивачем обставини не можуть вважатися особливими та свідчать про звичайний дошкільний розвиток дитини. Жодних квитанцій про оплату дошкільного навчального закладу чи додаткових занять позивачем не представлено, що свідчить про те, що оплата за такі не проводилася. Консультативну довідку з рекомендацією санаторного лікування дитини не вважає належним доказом необхідності понесення додаткових витрат. Вважає матеріальне становище позивача істотно кращим та стабільнішим за матеріальне становище відповідача. Враховуючи наведене, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що з 30 квітня 2004 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 05 грудня 2009 року розірвано, що стверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 21 квітня 2011 року Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.10,13). В даному шлюбі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.11). Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23 листопада 2009 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], в користь [PERSON], [INFO]., аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 350грн., щомісячно, починаючи з 17 липня 2009 року і до досягнення ним повноліття. Зазначеним рішенням суду встановлено, що неповнолітній син проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.12). 08 червня 2011 року позивачем укладено новий шлюб з [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.14). Згідно довідки №27 від 06.05.2015р. ЖБК «Промбудівельник-4» та довідки №224 від 18.08.2015р. ЖБК «Молодіжний-11», з 11 липня 2011 року позивач [PERSON] проживає разом із чоловіком [PERSON], та сином [PERSON] в м.Києві (а.с.18, 21). Позивач [PERSON] з 10 листопада 2014 року працює помічником вихователя в дошкільному навчальному закладі (яслах-садку) №743 Деснянського району м.Києва, де отримує щомісячну ставку в розмірі 1263 гривні та щомісячну доплату 370 гривень (а.с.22, 25-28). Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в м.Львові разом з своєю матір'ю [PERSON], 1954 року народження (а.с.65). З 20 грудня 2013 року відповідач [PERSON] офіційно не працює, що стверджується копією його трудової книжки (а.с.64), та згідно відомості реєстру фізичних осіб-платників податків інформація про доходи [PERSON] за період з 01.01.2014р. по 30.06.2015р. відсутня (а.с.63). Судом встановлено та сторонами не заперечується, що неповнолітній син сторін - [PERSON], [INFO], проживає та перебуває на утриманні позивача [PERSON], відповідач [PERSON] щомісячно сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 350грн., заборгованості по сплаті аліментів не має, та участі в будь-яких додаткових витратах на утримання дитини не приймає. В період з 04 серпня 2009р. по 26 лютого 2010р. дитина сторін відвідувала дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) Деснянського району м.Києва, а на даний час навчається у 5-В класі спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №247 з поглибленим вивченням російської мови Деснянського району м.Києва (а.с.15, 16, 17, 23). Окрім цього, син сторін протягом 2014-2015 років відвідував спортивно-оздоровчу секцію «Футбол», що стверджується відповідною довідкою спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №247 Деснянського району м.Києва за №73 від 03.06.2015р. (а.с.24). Судом встановлено, що неповнолітній син сторін [PERSON] хворіє, йому встановлений діагноз «гострий бронхіт», «гнійно-обструктивний хронічний бронхіт» та рекомендовано санаторно-курортне лікування протягом двох місяців, що стверджується випискою Відділення молодшого дитинства Міської дитячої клінічної лікарні №2 від вересня 2009 року за №2400 та консультативним висновком спеціаліста Консультативно-діагностичного центру Голосіївського району м.Києва від 15.06.2015р. за №326-08-к (а.с.30, 31). Так, за вимогами ч.1 ст.192 СК України та згідно роз'яснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них; у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансові можливостей». Так, згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» від 25.12.2015 року №928-VIII, прожитковий мінімум з 1 січня 2016 року для дітей віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі 1455 гривень. Сторонами не заперечується, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина, визначені рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 23 листопада 2009 року, в розмірі 350 грн. щомісяця. Однак, з врахуванням обставин справи та вищенаведених норм матеріального права, суд вважає, що вказана сума є недостатньою для утримання неповнолітнього сина сторін - [PERSON], [INFO], який навчається, займається в спортивно-оздоровчій секції, хворіє та відповідно потребує особливого догляду. Крім того, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, молодого віку, інших утриманців немає, окрім сплачуваних ним аліментів, стягнення за виконавчими листами з нього не проводиться, а тому зобов'язаний утримувати свою дитину на рівні, достатньому для його соціального розвитку. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, з врахуванням вище викладених обставин, зокрема матеріального становища відповідача, який офіційно не працює, суд вважає, що можливість для відповідача сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. щомісячно, позивачкою не доведена, та з врахуванням матеріального становища сторін та неповнолітнього сина, його віку та стану здоров'я, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення частково, а саме, слід визначити аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 727,50грн., що на даний час відповідатиме половині розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, визначеного ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» та відповідно половині суми необхідної для забезпечення першочергових потреб неповнолітнього [PERSON], [INFO], щомісячно. Безпідставними є покликання позивача на стягнення з відповідача аліментів в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки зі змісту положень ст.ст.182, 184 СК України, вбачається, що зазначений мінімальний розмір аліментів на одну дитину встановлюється лише для аліментів, які присуджуються у частці від доходу, а у разі встановлення аліментів у твердій грошовій сумі, яка є меншою зазначеного мінімального розміру дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування, оздоровлення та розвиток здібностей дитини в розмірі 2000 гривень раз на півріччя, тобто 4000 гривень щорічно, то такі до задоволення не підлягають, оскільки наявність таких не підтверджена жодними належними доказами. Так, за вимогами ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно ж з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, дитина сторін хворіє та відповідно потребує додаткових витрат на лікування, однак позивачем та її представником суду не надано та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували необхідність здійснення додаткових витрат на лікування, оздоровлення, та розвиток здібностей дитини в майбутньому в розмірі 4000грн. раз в півріччя, 2000грн. з яких, просить стягувати з відповідача. Позовна вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування, оздоровлення та розвиток здібностей дитини позивачем та її представником обґрунтовується лише довідкою про наявність у дитини бронхіту та рекомендацією санаторно-курортного лікування, довідкою про відвідування дитиною у школі спортивно-оздоровчої секції «Футбол», без обґрунтування належними та допустимими доказами цих додаткових витрат, їх вартості та тривалості, а саме: чи ці витрати пов'язані з витратами на ліки та лікування (які саме ліки та лікування необхідні та протягом якого часу, їх вартість тощо), чи ці витрати пов'язані оздоровленням, санаторно - курортним лікуванням (де саме дитині рекомендовано пройти таке лікування, протягом якого часу, його вартість тощо), чи ці витрати пов'язані з розвитком здібностей дитини (яких саме здібностей, докази про необхідність оплати за розвиток таких здібностей, розмір такої оплати). Суд не приймає покликання позивача та її представника на навчання дитини у школі, як підставу для стягнення з відповідача додаткових витрат, оскільки здобуття середньої освіти є обов'язковим відповідно до Закону України «Про загальну середню освіту», та витрати на відвідування навчального закладу не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини, а є основними витратами по утриманню дитини, в тому числі за рахунок аліментів. А відтак, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини та в задоволенні таких слід відмовити за недоведеністю, що не перешкоджає повторному зверненню до суду за умови підтвердження зазначених позовних вимог належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судових витрат звільнена законом. Таким чином з відповідача слід стягнути 551 /п'ятсот п'ятдесят одну/грн. 20коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 185, 192 Сімейного кодексу України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року,ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», та

Outcome: partial