Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач по справі є її сином. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04 липня 2013 року на підставі розпорядження №14152 від 19 червня 2013 року, їй та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності [ADDRESS] в рівних частках. Спірна квартира, в якій вони з відповідачем зареєстровані та проживають, пройшла державну реєстрацію 10 липня 2013 року і відповідно належить їм з відповідачем по ? частці. Будинкова книга підтверджує факт проживання та їх реєстрацію з відповідачем у вищевказаній квартирі. Згідно технічного паспорта дана квартира складається з трьох ізольованих житлових кімнат, житловою площею 37,4 кв.м., кухні та інших підсобних приміщень, розташованих в квартирі, що становить 62,1 кв.м. загальної площі. Оспорювана житлова квартира розташована на 5-му поверсі в багатоквартирному житловому будинку, а отже згідно технічної характеристики реальний поділ цього житла є неможливим. Останніми роками з відповідачем, по вині останнього, склалися неприязні взаємовідносини як сина з матір'ю та співвласниками квартири. Вона перенесла тяжке захворювання з поганими наслідками для стану здоров'я, що вимагає належного спокою проживання в квартирі. Про це наявно доводять долучені нею до позову медичні документи. З відповідачем вони фактично користуються різними житловими кімнатами, зокрема: вона вимушено поселилася в кімнату площею 12,4 кв.м. Син використовує більшу частину житлової площі двох житлових кімнат і з таким варіантом вона не згідна. Відповідно до ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування майном. А як зазначено в ст. 391 ЦК України, що саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном. Відповідач своїми діями чинить їй перешкоди в користуванні спірною квартирою. Зокрема, не дозволяє їй вільно використовувати підсобні приміщення: кухню, ванну, туалет. Заявляє, щоб вона забиралася з квартири , бо буде створювати нестерпні умови проживання в майбутньому. [PERSON] влаштовує гамір та різну негативну поведінку, як мешканець квартири, чим порушує належні правила співжиття в квартирі, в якій часто залишає антисанітарні умови, що їй доводиться їх усувати. Відповідач хоч користується всіма комунальними послугами , однак вартість використання послуг не оплачує. Їй неодноразово доводилося всю заборгованість цих послуг сплачувати самостійно, хоч вона часто вимагала погасити заборгованість витрат , але син не реагує на її вимоги. Він є фізично здоровою людиною та спроможний здійснювати сплату всіх послуг. Вона ж отримує незначну пенсію із чого багато витрачає на своє лікування. Ст. 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, і відповідно за порушення права власності іншою особою, вона наділена правом звернутися до суду з вимогою про усунення чи заборону такого порушення. В її випадку відповідач порушує її право на належне проживання та користування приватизованою - квартирою. Нею був запропонований варіант відповідачу, зокрема вона погоджувалася, щоб син викупив для неї однокімнатну житлову квартиру, з усіма необхідними комунальними зручностями та належним станом для проживання. Їхня квартира має усі комунальні зручності, є необхідні умови для проживання. Квартира розташована в зручному місці, фактично в центрі міста. Отже, відповідачу з його сім'єю така квартира забезпечує всі умови. Однак син відмовляється на запропонований нею варіант, а навпаки чи по своїй волі, чи за порадою сторонніх людей заявляє, що він створить нестерпні умови для її проживання в спірному житлі, не дивлячись, що вона синові подарувала дачний будинок з земельною ділянкою, площею 0,12 га. Виходячи з даних обставин у неї немає іншого варіанту як звернутися до суду з позовом про встановлення порядку користування квартирою. Згідно з технічною характеристикою та плану квартири видно, що вона має три ізольовані кімнати різної площі. Враховуючи її стан здоров'я та пенсійний вік вона згідна щоб їй у користування виділити житлову кімнату, площею 12,4 кв.м., яка є фактично відокремлена від інших приміщень, що дає їй змогу в спокої ночувати. Та її площа не дає їй можливості зберігати різні речі побутового характеру. Також є випадки значного погіршення стану здоров'я, що потребує тимчасового догляду за нею. Але через відсутність жодних умов для перебування вона не спроможна запросити в квартиру родину чи добрих людей на допомогу. Тому вважає, що крім зазначеної кімнати їй слід виділити для користування кімнату площею 7,9 кв.м. Дані обидві кімнати становлять 20,3 кв.м., виходячи із житлової площі трьох кімнат, розміром 37,4 кв.м., що не обмежуватиме відповідача щодо користування іншої житлової площі, зокрема житлової кімнати, площею 17,1 кв.м. У спільному користуванні їм сторонам слід залишити допоміжні приміщення зокрема: коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню, вбудовану шафу, вхідні двері. На підставі вищенаведеного просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], житловою площею 37,4 кв.м. та виділити їй, [PERSON] в користування житлову кімнату № 8, площею 12,4 кв.м. з лоджією 1,7 кв.м., житлову кімнату №5, площею 7,9 кв.м. з балконом 0,6 кв.м. Кухню площею 7,2 кв.м., ванну кімнату, площею 2,5 кв.м., вбиральню площею 1,2 кв.м., коридор, площею 10,4 кв.м., вбудовану шафу 1,1 кв.м. та вхідні двері в квартиру залишити у спільному користуванні. Стягнути з [PERSON] на її користь 704 грн. 80 коп. судових витрат. Позивач в судове засідання не з'явилася, але представник позивача подав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих для суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно чинного законодавства, відзиву на позов не подав, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, та дослідивши зібрані докази, а саме: копію паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера позивача; копію свідоцтва про право власності виданого КП «Житлоінфоцентр» [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на квартиру [ADDRESS] копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [NUMBER] від 15.07.2013; копію технічного паспорта на вищевказану квартиру; копію будинкової книги на вищевказане житло, згідно якої в квартирі зареєстровані сторони; копії виписок картки стаціонарної хворої із медичних карток [PERSON] та обстежень судин шиї та голови, УЗД черевної порожнини, - вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення,оскільки в судовому засіданні не спростовано доводи позивача щодо встановлення порядку користування спірною квартирою, факт її належності сторонам по 1/2 частині доведено. Відповідно до ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування майном. А як зазначено в ст. 391 ЦК України, що саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном. Ст. 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, і відповідно за порушення права власності іншою особою, вона наділена правом звернутися до суду з вимогою про усунення чи заборону такого порушення. В її випадку відповідач порушує її право на належне проживання та користування приватизованою - квартирою. Відповідно до ч.ч. 2,5 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно з ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Як вбачається з ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Вказаний позивачем варіант порядку користування враховує баланс інтересів кожного зі співвласників. Встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 368 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному зі співвласників. Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення. На підставі викладеного та ст. 16, 358 ЦК України, ,

Outcome: approved