Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 24.04.2012 року набрало законної сили рішення Вишгородського районного суду Київської області по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Комунального підприємства Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» , [PERSON], треті особи:приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] , [PERSON] про скасування реєстрації прав власності на нерухоме майно. Позивач зазначає, що під час розгляду даної справи не були досліджені документи, в тому числі правовстановлюючі документи, які були подані для реєстрації права власності на нерухоме майно, відповідно не виявлено, що виготовлення зазначених правовстановлюючих документів, ведення Інвентаризаційної справи № 5100202 та відповідно у подальшому державна реєстрація права власності на нерухоме майно здійснювались з порушенням та недотриманням вимог Закону України. Так, КП КОР «Вишгородське БТІ» не були досліджені необхідні правовстановлюючі документи, на підставі яких була здійснена реєстрація права власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] а саме дублікат договору дарування від 19.04.2007 року виданий приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] замість договору дарування від 31.10.1995 року №4142. При посвідченні договору дарування від 31.10.1995 року щодо будинку дерев'яного, обкладеного цеглою, збудованого в 1946 році за адресою [ADDRESS] приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] вказано правовстановлюючим документом довідку №245 від 27.10.1995 року Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області, яка підтверджує право власності на вказаний будинок у [PERSON] Однак позивач вважає, що дана довідка ,я кА прийнята нотаріусом при посвідченні договору дарування не відповідає вимогам Закону щодо форми та змісту довідок, не належить до правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно, прийнята нотаріусом за підставу для посвідчення договору дарування без надання правовстановлюючих документів на нерухоме майно,я ке відчужувалося. Крім того, позивач зазначає, що на момент 19.04.2007 року не міг бути виготовлений та виданий дублікат договору дарування №3250 від 19.04.2007 року замість договору дарування №4142 від 31.10.1995 року, оскільки особи, що вчиняли даний правочин померли. Спірне нерухоме майно, а саме будинок [ADDRESS] не може бути предметом договору дарування від 31.10.1995 року , оскільки до моменту 31.10.1995 року зазначеному будинку присвоєно нумерацію [NUMBER] та являється 1974 року побудови, а в договорі №4142 від 31.10.1995 року та в його дублікаті в якості предмету договору зазначений будинок 1946 року побудови, в договорі від 31.10.1995 року номер будинку взагалі не вказаний. Таким чином , позивач вважає, що приватним нотаріус [PERSON] в порушення вимог законодавства було видано дублікат договору дарування, а КП КОР «Вишгородське БТІ» зареєстровано право власності на вказаний будинок, оскільки на момент вчинення договору дарування спірного нерухомого майна не існувало правовстановлюючого документу на нього . Такі протиправні дії, на думку позивача, перешкоджають та унеможливлюють отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно. В ході судового розгляду позивач неодноразово збільшувала позовні вимоги, з урахуванням в останній редакції заяви про збільшення позовних вимог від 30.05.2013 року позивач просить визнати відсутність на момент 31.10.1995 року правовстановлюючих документів на нерухоме майно -будинок[ADDRESS] який би підтверджував би право власності на вказане майно у [PERSON], визнати неможливість здійснення вимоги подання правовстановлюючих документів на момент 31.10.1995 року, які підтверджують право власності на нерухоме майно при посвідченні договору дарування 31.10.1995 року , визнати за обставин відсутності правовстановлюючого документа відсутність права власності на відчуження нерухомого майна у [PERSON], одержання свідоцтва про справо на спадщину , визнати невідповідність вимогам Законів України щодо форми та змісту довідок, форми та змісту Довідки № 245 від 27.10.1995 року Ясногородської сільської ради, не належність вказаної довідки до правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно, визнати порушення та недотримання вимог, встановлених Законом України, які полягають у прийнятті приватним нотаріусом [PERSON] довідки №245 від 27.10.1995 року за підставу для посвідчення договору дарування від 31.10.1995 року без надання правовстановлюючого документа на нерухоме майно, визнати недійним договір дарування від 31.10.1995 року укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований за № 4142, на підставі довідки сільської ради, яка не є правовстановлюючим документом, визнати недійсним дублікат договору дарування № 3250 від 19.04.2007 року, визнати недійсним правову та технічну реєстрацію №361 в книзі №3 від 24.04.2007 року в КОР «Вишгородське БТІ» дублікату договору дарування, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом №3-1245 від 03.05.2007 року на житловий будинок [ADDRESS] на підставі дублікату договору дарування , визнати недійсною правову та технічну реєстрацію №361 в книзі 3 від 31.05.2007 року КОР «Вишгородське БТІ» свідоцтва про право на спадщину від 03.05.2007 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлена про розгляд справи належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач - приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про розгляд справи, надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про розгляд справи, надіслала суду через представника свої заперечення, в яких послалася на те, що довідка не є правочином , цивільне законодавство не передбачає правових підстав для визнання недійсною, фіктивною, підробленою довідки. Рішенням Вишгородського районного суду від 25.12.2009 року за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Вишгородського РНО [PERSON], Головного управління юстиції у м.Києві, [PERSON], КП «Вишгородське БТІ» , Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора, треті особи: Ясногородська сільська рада Вишгородського району Київської області, Головне управління юстиції у Київській області, Вишгородська районна державна нотаріальна контора про визнання договору дарування недійсним, про визнання нотаріальної дії недійсною, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на майно - відмовлено. Вважає, що відповідачі ніяким чином не порушували прав позивача, оскільки рішенням суду встановлено, позивач стороною договору дарування від 31.10.1995 року не була, не є спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом до майна померлого [PERSON], спірний будинок не входить до складу спадщини , яка відкрилася після смерті [PERSON]. Просить відмовити у задоволенні позову. Треті особи - в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів, визнавши причину їх неявки неповажною. Суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи для повторного виклику осіб, які не з'явилися в судове засідання у межах строків розгляду, визначених ст.157 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 27.10.1995 року виконавчим комітетом Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області на ім'я [PERSON] була видана довідка № 245, в якій вказано, що згідно з записом по господарської книги Ясногородської сільської ради за № 131 [PERSON] належить на праві особистої власності будинок по [ADDRESS] , будинок дерев'яний, обкладений цеглою, критий шифером, має пічне опалення, збудований в 1946 році, житловою площею 31,7 кв.м, зносу 42% . 31.10.1995 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 4142. 19.04.2007 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] видано дублікат договору дарування взамін втраченого виданого на ім'я [PERSON]. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 31.10.1995 року за реєстровим номером 4142, зареєстровано в реєстрі №3250. За змісту даного дублікату договору дарування вбачається, що [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з надвірними будівлями , що знаходиться в [ADDRESS] житловий будинок 1946 року забудови. Судом встановлено, що [PERSON] оформила свої спадкові права після смерті чоловіка [PERSON] шляхом отримання в Чотирнадцятій Київській державній нотаріальній конторі 03.05.2007 року свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [NUMBER] з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.24). Відповідно до статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цивільним Кодексом України встановлені підстави для визнання недійсним правочину (ст.215 ЦК України). Правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків ( ч.1 ст.202 ЦК України). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду від 25.12.2009 року за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], приватного нотаріуса Вишгородського РНО [PERSON], Головного управління юстиції у м.Києві, [PERSON], КП «Вишгородське БТІ» , Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора, треті особи: Ясногородська сільська рада Вишгородського району Київської області, Головне управління юстиції у Київській області, Вишгородська районна державна нотаріальна контора про визнання договору дарування недійсним, про визнання нотаріальної дії недійсною, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на майно - відмовлено в повному обсязі . Рішення суду набрало законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Київської області від 13.05.2010 року. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 13.05.2010 року встановлено, що факт належності спірного будинку обдарованому [PERSON], підтверджується довідкою Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 12 березня 2007 року те, що спірний будинок не був зареєстрований за обдаровуваним на праві власності в БТІ не тягне за собою визнання його недійсним, оскільки виникнення права власності на будинок на час укладення договору дарування закон не пов'язував з державною реєстрацією права власності, договір дарування спірного будинку є укладеним, обдаровуваний [PERSON] набув права власності. Підстави для визнання незаконними та скасування нотаріальних дій , вчинених приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу [PERSON] відсутні. Посилання позивачів на те, що дарувальник не вправі був відчужувати будинок, оскільки не мав на нього правовстановлюючих документів, будинок не мав номеру, а довідка виконавчого комітету сільської ради не входить до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводилася реєстрація будинків в містах та селищах міського типу, передбачених Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української СРС є безпідставними. Позивачі не були стороною за договором, власниками чи співвласниками спірного будинку на час укладення договору дарування, тому їх право внаслідок укладення зазначеного договору не порушене. Крім того рішенням суду встановлено, що посилання позивачів на те, що свідоцтво про право на спадщину було видано відповідачці з порушенням вимог ЦПК України не відповідає дійсним обставинам справи. Обставин, за яких [PERSON] незаконно було видано свідоцтво про право на спадщину , судом не встановлено. До того ж позивачі не є спадкоємцями першої черги за законом та за заповітом до майна померлого [PERSON], спадщину після його смерті не прийняли, а тому підстав для задоволення позову в частині визнання недійним свідоцтва про право на спадщину не вбачається. Матеріали справи також містять рішення Вишгородського районного суду Київської області від 24.04.2012 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області , якою було залишено без змін рішення суду першої інстанції про відмову [PERSON], [PERSON] у скасуванні реєстрації прав власності на нерухоме майно та визнання інвентаризаційної справи Вишгородської БТІ №5100202 на будинок [ADDRESS] недійсною, а також рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04.11.2010 року , яким відмовлено у позові позивачів про визнання договору дарування будинку неукладеним. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того суд звертає увагу на те, що заявлені позивачем позовні вимоги про визнання відсутності на момент 31.10.1995 року правовстановлюючих документів на нерухоме майно -будинок[ADDRESS] , який би підтверджував би право власності на вказане майно у [PERSON], визнання неможливість здійснення вимоги подання правовстановлюючих документів на момент 31.10.1995 року, які підтверджують право власності на нерухоме майно при посвідченні договору дарування 31.10.1995 року , визнати за обставин відсутності правовстановлюючого документа відсутність права власності на відчуження нерухомого майна у [PERSON], одержання свідоцтва про справо на спадщину , визнати невідповідність вимогам Законів України щодо форми та змісту довідок, форми та змісту Довідки № 245 від 27.10.1995 року Ясногородської сільської ради, не належність вказаної довідки до правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на нерухоме майно, визнати порушення та недотримання вимог, встановлених Законом України, які полягають у прийнятті приватним нотаріусом [PERSON] довідки №245 від 27.10.1995 року за підставу для посвідчення договору дарування від 31.10.1995 року без надання правовстановлюючого документа на нерухоме майно є безпідставними та не є способом захисту порушеного права в контексті ч.2 ст.16 ЦПК України, а тому задоволенню не підлягають. Зважаючи на викладені обставини, суд вважає , що в позові [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed