Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з означеним позовом. В обґрунтування позову послалася на те, що 07 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. [INFO] у сторін народилася донька - [PERSON]. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу донька лишилася проживати з матір'ю. З 2010 року відповідач жодним чином не виявляє бажання спілкуватися з дитиною. Протягом семи років відповідач грошима або продуктами харчування взагалі не допомагає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Тобто відповідач взагалі зник з життя своєї доньки. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, не відвідував і не відвідує її вдома, у школі. Відповідач жодних обов'язків передбачених вищезазначеними нормами законів щодо виховання та утримання своєї дочки не виконує. Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради від 18 серпня 2017 року встановлено, що позивач та її донька проживають за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2011 року про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням встановлено, що [PERSON] не проживає з родиною з листопада 2009 року. Згідно з довідкою від 10 серпня 2017 року, наданої Новомосковським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] не виконує зобов'язання щодо утримання [PERSON]. На теперішній час у нього є заборгованість по сплаті аліментів. Донька є ученицею СЗШ № 7 м. Новомосковська. У характеристиці від 15 вересня 2017 року, наданій навчальним закладом зазначено, що мати приділяє багато уваги навчанню та вихованню доньки, спілкується з класоводом, відвідує батьківські збори. Батько жодного разу не відвідував батьківські збори, з класоводом не спілкувався, у шкільному житті дитини участі не приймав. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву про підтримку позову та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов не подавав. Представник третьої особи надала суду заяву, згідно з якою не заперечила проти позову, просила суд про розгляд справи у її відсутність. Надала суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дитини. Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 29 вересня 2007 року по 08 листопада 2010 року /а.с.4, 6/. Під час шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Після розірвання шлюбу донька лишилася проживати з матір'ю за адресою: [ADDRESS] /а.с.11/. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду дніпропетровської області від 11 лютого 2011 року відповідача визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] /а.с.8/. Також, рішенням Новомосковської о міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2011 року встановлено, що [PERSON] не проживає з родиною з листопада 2009 року. Згідно з довідкою від 10 серпня 2017 року № В8/4084 наданою Новомосковським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] не виконує зобов'язання щодо утримання [PERSON] у період з 01 лютого 2017 року по 31 липня 2017 року включно /а.с.9/. [PERSON] є ученицею СЗШ № 7 м. Новомосковська. У характеристиці від 15 вересня 2017 року, наданій навчальним закладом зазначено, що мати приділяє багато уваги навчанню та вихованню доньки, спілкується з класоводом, відвідує батьківські збори. Батько жодного разу не відвідував батьківські збори, з класоводом не спілкувався, у шкільному житті дитини участі не приймав /а.с.10/. У відповідності до висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради вих. № 532/0/2-18 від 15 березня 2018 року Орган опіки вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав у відношенні дитини. Так, розглянувши матеріали цивільної справи Органом опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради встановлено, що з позовної заяви випливає, що відповідач не надає матеріальної допомоги дитині, не займається її вихованням, чим ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Тривалий час, більше 7 років, відповідач не спілкується з дочкою та не проявляє до неї батьківської турботи. Відповідно до інформації загальноосвітнього навчального закладу № 7 [PERSON] - є ученицею 4-го класу. За характером дівчинка спокійна, врівноважена, вихована, довіряє людям, відчуває емоційний комфорт і захищеність у сім'ї, де проживає. Приймає активну участь у громадському житті школи та класу. Відповідно до інформації навчального закладу мати приділяє належну увагу вихованню дитини, постійно цікавиться успішністю дочки, бере активну участь в житті класу. Впродовж навчання [PERSON] в навчальному закладі батько її успіхами не цікавився, батьківські збори не відвідував. Відповідно повідомлення КНП «НМЦП ПМСД» від 13 лютого 2018 року за № 185 [PERSON] перебуває під медичним спостереженням у сімейного лікаря. Дитина проходить медичні обстеження виключно з матір'ю, яка виконує рекомендації лікаря. Батько дитини [PERSON], жодного разу до лікаря з дитиною не приходив. Під час підготовки висновку спеціалістом служби у справах дітей була заслухана думка самої дитини з питання позбавлення батьківських прав її батька. На думку спеціаліста [PERSON] реально оцінює ситуацію, що склалась у сім'ї. Під час бесіди з'ясувалось, що дівчинка взагалі не пам'ятає свого батька. Дитина повідомила, що батько жодного разу не потурбувався про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її здоров'ям та навчанням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Владислава бажає витіснити зі свого життя батька, який не є для неї членом сім'ї. Вбачається тісний емоційний зв'язок дитини з мамою та відсутність батька, як члена сім'ї. Зі слів [PERSON], найважливішою, найбільш значимою людиною для неї є мама, до якої вона звертається за порадою, допомогою та підтримкою. Матір'ю дитини створені належні умови для виховання та розвитку дитини. Дівчинка має окрему облаштовану кімнату, в якій є місце для відпочинку та занять. Дитина забезпечена одягом відповідно до кожного сезону року, продуктами харчування. Всю турботу про належне виховання та утримання дитини взяла на себе мати. Відповідач по справі матеріально дитину не утримує. Відповідно до довідки Новомосковського МРВДВС має значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання своєї доньки. Батько дитини протягом тривалого часу свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по утриманню дитини та її вихованню, не відвідує доньку, не виявляє бажання спілкуватися з нею, матеріально не забезпечує. При вирішенні спору суд виходить з наступних норм процесуального законодавства. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено нормами ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 р.), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як вбачається з чч.4-6 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо, в тому числі - позбавлення та поновлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оскільки в судовому засіданні, з урахуванням наданого суду Висновку Органу опіки та піклування, встановлено факт того, що відповідач, маючи можливість приймати участь у вихованні дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи те, що відповідач, знаючи про слухання справи у суді в судове засідання не з'явився, чим на думку суду, підтвердив байдужість до подальшої долі його дитини, визнав своє ухилення від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки це повністю відповідає інтересам неповнолітньої дитини. При цьому, доказів, які б спростовували чи змінювали факти, встановлені в Висновку суду не надано, внаслідок чого суд вважає за необхідне прийняти його до уваги під час вирішення спору. З урахуванням наданого висновку органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що аргументи позивача обґрунтовані підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами. Також, враховуючи те, що невиконанням своїх батьківських обов`язків відповідач порушує права дитини та позивача, яка, як мати, захищає права та інтереси дитини при зверненні до суду, суд приходить до висновку про порушення бездіяльністю відповідача прав та інтересів позивача та дитини, внаслідок чого підстави, наведені позивачем в якості підстав для звернення з позовом обґрунтовані та необхідно позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, оскільки це повністю відповідає інтересам дитини. Враховуючи те, що позивач в позові не просила стягнути з відповідача аліменти та надала суду докази на підтвердження наявності судового рішення, яким такі аліменти стягуються суд дане питання не розглядає. При цьому, з урахуванням положень ст.141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору в сумі 640,00 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved