Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісяця, до його повноліття; атакож аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем з 02 жовтня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають дитину [PERSON], [INFO]. Наразі сімейні стосунки між ними припинені остаточно, дитина проживає разом з нею, і знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Вказала, що відповідно до ч.2 ст. 84 СК України також має право на утримання від чоловіка. Позивач як і її представник у судове засідання не з'явилася, представником позивача подано до суду заяву, в якій він просить суд позов задовольнити та справу розглянути за їх відсутності. Відповідач як і його представник у судове засідання також не з'явилися. При цьому представником відповідача подано до суду заяву, в якій він не заперечує, щоб з відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] стягувалися аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), до його повноліття, а також на утримання матері, до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 02 жовтня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Від спільного життя у них [INFO] року народилася дитина - [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с.9). Відповідно до довідки Знам'янського квартального комітету №30 дитина проживає разом з мітір'ю і знаходиться на її утриманні (а.с. 10). Відповідачем вказані обставини не спростовано. Доказів про доходи сторін суду не надано. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). Статтею 84 Сімейного Кодексу України передбачено що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. До того ж, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, що відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, який знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін,погоджуючись зі способом визначення аліментів у частці, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, атакож аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved