Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат пов'язаних з утриманням у ВНЗ МВС України, зазначивши, що відповідно до наказу Львівського державного університету внутрішніх справ від 08.08.2011р. №299 о/с [PERSON] було зараховано на 1-й курс факультету з підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції. Після цього, між ЛьвДУВС (Виконавцем), УМВС України в Чернівецькій області (Замовником) та [PERSON] (Відповідачем) було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до п. 2.3.6 цього Договору відповідач був зобов'язаний у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі, відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі. Наказом ГУНП в Чернівецькій області від 12.05.2016р. № 60 о/с [PERSON] було звільнено зі служби в ОВС поліції за власним бажанням згідно п. 7. ч.1 ст. 77 3акону України «Про національну поліцію». Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] у ЛьвДУВС становить 17296,57грн. (сімнадцять тисяч двісті дев'яносто шість грн. 57 коп.). Відповідач визнав свою заборгованість відповідною заявою, у якій просив дозволити оплачувати борг щомісячними платежами. Однак відповідач дану домовленість не виконав і оплачувати заборгованість не починав Після цього, їх установа в якості досудового врегулювання спору надсилала відповідачу претензії, на які останній жодним чином не відреагував. Окрім того ЛьвДУВС поніс у зв'язку з розглядом справи витрати судового збору в сумі 1762грн.. Враховуючи вищевикладене, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь Львівського державного університету внутрішніх справ кошти в сумі 17296.57грн. та судові витрати по справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 січня 2019року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з'явився, із позовної заяви вбачається, що він просить справу розглядати без участі їх сторони, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином завчасно, про що є повідомлення в справі, про поважні причини неявки суд не повідомив та у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному провадженні та відзиву на позовну заяву не надав. Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені від 26.02.2019р. вбачається, що [PERSON] 14 червня 2018р. змінив ім'я на [PERSON]. До суду поступила довідка Нижньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про те, що [PERSON] ([PERSON]) [INFO] який зареєстрований за адресою [ADDRESS] на даний час знаходиться за межами України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до наказу Львівського державного університету внутрішніх справ від 08.08.2011р. №299 о/с [PERSON] було зараховано на 1-й курс факультету з підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції. Після цього, між ЛьвДУВС (Виконавцем), УМВС України в Чернівецькій області (Замовником) та [PERSON] (Відповідачем) було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до п. 2.3.6 цього Договору відповідач був зобов'язаний у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі, відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі. Наказом ГУНП в Чернівецькій області від 12.05.2016р. № 60 о/с [PERSON] було звільнено зі служби в ОВС поліції за власним бажанням згідно п. 7. ч.1 ст. 77 3акону України «Про національну поліцію». Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] у ЛьвДУВС становить 17296,57грн. (сімнадцять тисяч двісті дев'яносто шість грн. 57 коп.). Відповідач визнав свою заборгованість відповідною заявою, у якій просив дозволити оплачувати борг щомісячними платежами. Відповідач дану домовленість не виконав і оплачувати заборгованість не починав. ЛьвДУВС в якості досудового врегулювання спору надсилала відповідачу претензії, на які останній жодним чином не відреагував. Згідно п. 2.3.6. та та п. 3.2 договору; п.1, ст.1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України», наказу МВС України від 14.05.2007 № 150 «Про затвердження Типовогр договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України», наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства трапспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419 831/240/605/537/219/534 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» та відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію» витрати на утримання курсантів у вищому навчальному закладі МВС України, підлягають відшкодуванню у судовому порядку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також умови договору, суд вважає, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 17296.57гривень. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1762,00грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved