Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що у січні 2012 року вона познайомилась із відповідачем, почали зустрічатись, тривалий час мали інтимні стосунки. В липні 2016 року позивач завагітніла, з листопада 2016 року сторони почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання сторони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження, батьком дитини записаний громадянин України « [PERSON] », запис про батька вчинено у відповідності до ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідач є батьком [PERSON] , визнає дитину своїм сином, однак відповідач відмовляється подати спільну заяву до органів реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. А тому, позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] уродженнця м.Біла Церква Київської області батьком дитини, [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] вчиненого 04.04.2017 року Білоцерківським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, зазначивши батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини, у poзміpi 1 / 4 частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 02.04.2021 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 26.04.2021 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про дослідження оригіналу електронного доказу та клопотання про призначення молекулярно-генетичного ДНК-тесту. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, відповідач подав суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без його учаті та без участі представника. Третя особа - Білоцерківський відділ ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), не направили до суду свого представника, подали суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, ззідно чинного законодавства. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи , суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановленими та визнаними обставинами є: - що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04.05.2017 народився [PERSON] [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . - згідно акту заключення про біологічне батьківство від 17.05.2021 року, складеного лаболаторією «Медікал Геномікс» молекулярно генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] , відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Спір між сторонами виник з приводу батьківства відповідача стосовно [PERSON] , [INFO] . Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Отже, законодавець встановлює перелік осіб, які вправі подати позов про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини. Вказаний позов приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У справі, яка розглядається, позов про визнання батьківства пред`явлений матір`ю дитини, запис про батька якої у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Крім того, законом визначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідач до початку розгляду справи по суті надав заяву в якій визнав позов. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , тому в інтересах дитини позов підлягає задоволенню, а також підлягають задоволенню вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Щодо стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З урахуванням наведенного, за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача по справі, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення аліментів, також, підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору, що понесла позивач в зв`язку з розглядом даного спору та підтверджується квитанцією про сплату судового збору №12 від 25.02.2021р. у сумі 908,00 грн., а також, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави розмір судових витрат /судовий збір/ в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved