Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.11.2015 року. З 01.05.2016 року вони не проживає спільно, шлюбних стосунків не підтримують, ведуть окреме домашнє господарство. Сімя розпалась фактично у звязку з тим, що між ними постійно виникають сварки з різних причин. Відносини між ними стали неприязненими, почуття любові та поваги зникло. Позивач вважає, що шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер та суперечить її інтересам. Відповідач відмовляється в добровільному порядку розірвати шлюб через органи РАЦ, при цьому погрожує їй різними неприємностями. У звязку з цим, позивач просить розірвати з відповідачем шлюб. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище : «Яніна», стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.. До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, відсутність неповнолітніх дітей, а також обставини життя подружжя, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб, серія І-КИ № 325487, згідно якого 14.11.2015 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу : «Сірченко»; копією паспорта [PERSON], серія АО № 324290; копією паспорта [PERSON], серія АЕ № 332727. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved