Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Одеської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. У своїй позовній заяві позивачка просила визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за [PERSON], який помер 30 квітня 2003 року та який є батьком [PERSON]. Справа на підставі розподілу надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В. Ухвалою від 30 липня 2018 року було відкрито провадження по даній справі. Представник позивача надав до суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не зявився про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем знаходження, а саме: 65004, м. Одеса, Думська площа, буд. 1. Відзив на позовну заяву відповідачем також надано не було. Третя особа Державний нотаріус Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, у зв'язку із неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 30 квітня 2003 року помер [PERSON], що є батьком [PERSON]. Спадковим майном після померлого [PERSON] є 1/2 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Інша частина зазначеної квартири, в розмірі 1/2 частки, належала [PERSON], що є сином спадкодавця та рідним братом [PERSON]. Спадкоємцями після [PERSON] є його діти: [PERSON] [PERSON] та [PERSON]. 16 жовтня 2003 року Позивач [PERSON] звернулась до Державного нотаріуса Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно (1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського (колишня назва вул.\~Островідова)[ADDRESS]) [PERSON]. Також, 20 жовтня 2003 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після [PERSON], але помер 19 січня 2018 року і не оформив своїх спадкових прав. Державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] була заведена спадкова справа № 596/2003. Для підтвердження або спростування спадкового майна, 06 лютого 2018 року державний нотаріус [PERSON] звернулась із нотаріальним запитом № 219/02-14 до Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради. У своїй відповіді від 20.02.2018 року № 1533-11/553 Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради зазначило, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи і запису в реєстраційній книзі 11 пр. стр. 41, р. № 122 в комунальному підприємстві станом на 31.12.2012 р. право власності на [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] та за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 1 червня 1993 року № 7-672, виданого УГЖК виконкому Одеської міської ради, зареєстрованого 04 червня 1993 року. Також, на підтвердження права власності спадкового майна спадкодавцю, позивачкою було надано нотаріусу копія зазначеного Свідоцтва про право власності на житло від 1 червня 1993 року № 7-672, а також копію Розпорядження органу приватизації від 1 червня 1993 року № 11258, виданого УГЖК виконкому Одеської міської ради, на підставі якого дане Свідоцтво було видане. Однак, разом з тим, позивачка зазначила про неможливість надання оригіналів таких документів нотаріусу у звязку з тим, що ці документи були втрачені. У звязку\~з чим,\~державний нотаріус\~[PERSON]\~дійшла висновку\~про неможливість\~видачі [PERSON]\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~та 11\~червня 2018\~року по\~даній спадковій\~справі видала\~Постанову про\~відмову у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~№ 1156/02-31,\~якою відмовила\~[PERSON] у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~у звязку\~з відсутністю\~правовстановлюючого документа\~на спадкове\~майно.\~Своє рішення\~нотаріус мотивувала\~тим,\~що: «У спадкоємця [PERSON] не було надано нотаріусу правовстановлюючих документів на житло, що є спадковим майном у звязку з тим, що такі документи були втрачені. Згідно п. 24 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 р. за № 396, у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), жилі приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі за письмовою заявою власника (співвласників) органом приватизації видається його дублікат. У цьому випадку співвласники померли і орган приватизації не може видати дублікат.» Не погоджуючись з зазначеним рішенням нотаріуса, 14 червня 2018 року позивач звернулась до державного нотаріуса [PERSON] із заявою, в якій просила надати нотаріальний запит до Комунального підприємства Міського агентства з приватизації житла на одержання дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради, виданого 01.06.13 року № 7-672, з метою подання до нотаріальної контори повного пакету усіх необхідних документів для прийняття спадщини. Проте, державний нотаріус [PERSON] дійшла висновку про неможливість звернення до Комунального підприємства Міського агентства з приватизації житла, з вищевказаних мотивів та було рекомендовано позивачці звернутись до суду. У звязку з неможливістю захистити свої права іншим чином, ніж зверненням з позовною заявою до суду, [PERSON] звернулась з цією позовною заявою до суду та просила визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що квартира, ? частки якої є спадковим майном, дійсно належала [PERSON] та [PERSON], що підтверджується тим, що їх право власності дійсно зареєстроване у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, про що воно зазначило у своїй відповіді державному нотаріусу [PERSON] Також суд бере до уваги і той факт, що у позивачки наявні копії таких правовстановлюючих документів. Але оригінали правовстановлюючих документів у позивача відсутні, а їх місцезнаходження невідоме. А тому, 1/2 частки квартири, за адресою: [ADDRESS], є спадковим майном після смерті [PERSON]. І відповідно, право власності у розмірі 1/4 частки цієї квартири належить [PERSON] в порядку спадкування. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ч. 1 ст. 1218 ЦК України зазначається, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержуються право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ч. 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд встановлює, що позовна вимога позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved