Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 червня 2008 року, між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 92 (додаток №2). За час перебування в шлюбі, мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка зареєстрована відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації народжень 29.10.2008, зроблено відповідний актовий запис № 370 (додаток № 3). Від попереднього шлюбу має трьох неповнолітніх дітей, та отримала статус багатодітної сім'ї. Всі діти мешкають зі нею і вона займається їх вихованням та утриманням. Вона, [PERSON] та [PERSON] проживали до укладання шлюбу спільно однією сім'єю з 2005 року, а після його реєстрації 7 років. Вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане більше стосується перших років спільного життя, а останні роки вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаємося та принижуємо один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності дітей, які знаходиться у підлітковому віці деяких речей не розуміють, але вона вважає, що в подальшому це може суттєво вплинути на їх психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування їх світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь якої сім'ї. Вона неодноразово звертала увагу на це свого чоловіка, але відповідач повністю ігнорував та ніяк не реагував на зауваження. Вона, неодноразово, протягом останніх років, намагалась говорити з відповідачем про їх особисті сімейні проблеми, спокійне вирішення їх, та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося особливо останній рік, хоча вона доклала для цього максимально зусиль. Їх відносини переросли в ще більш ворожі. Так, у лютому 2015 відповідач затіяв сварку в ході якої спричинив їй тілесні ушкодження, у зв'язку з чим вона була вимушена звернутись до правоохоронних органів. В результаті їх розмов вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для нас побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю її дітей. На теперішній час вони мешкають в одному будинку, але практично не розмовляють один з одним, спільного господарства не ведуть. Відповідач не приймає участи у вихованні дітей. Їх дитину, матеріально не забезпечує. Комунальні платежі не сплачує. Також просить врахувати, що на протязі останніх років та на момент подання цього позову відповідач постійно ніде не працює, неодноразово змінював місце своєї роботи, яка була не кваліфікована, а тому мала зміст різного характеру, виду та сфери діяльності, що призводило до отримання відповідачем непостійних та нерегулярних доходів, які в досить значній частині становили доходи від неофіційних джерел. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку. В той же час, вона змушена сама утримувати та виховувати їх неповнолітню доньку, яка хворіє на серце, та одночасно працювати за для матеріального забезпечення себе та її спільної дитини. У зв'язку з хворобою дитини вона була вимушена у серпні 2013 звільнитись з постійного місця роботи оскільки за нею потрібен постійний догляд. Тепер працює за наймом у сільгоспвиробників на короткочасній основі. З підстав наведених вище, збереження їх сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, зокрема таких як вагітність або ж недосягнення їх спільною дитиною одного року - відсутні. Вважає за необхідне, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, просити суд постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки їх подальше спільне життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить як її інтересам так і дитини. Зазначає, що їх спільна дитина, проживає та буде проживати з нею. Питання майна, набутого в період перебування її та відповідача в шлюбі, будуть вирішуватись поки що в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя. Між нею та відповідачем на момент пред'явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Також необхідно врахувати, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід та одержує його в натурі, має земельний пай за оренду якого щорічно отримує оплату. Тому, вважає встановлення аліментів у твердій грошовій сумі, є найбільш доцільним, що передбачено п.3 ст. 181 та ст. 184 СК України. Для матеріального забезпечення себе та їх спільної дитини вона, працюючи за наймом у сільгоспвиробників, ще у домашньому господарстві має великий город, де вирощує овочеві культури, утримує домашніх тварин (курей, качок, кіз), та отримує орендну плату за земельний пай у розмірі п'яти тисяч п'ятсот грн. на рік, чого недостатньо для належного, необхідного забезпечення і утримання її дітей та їх спільної неповнолітньої доньки. Аліментів на дітей від попередніх браків вона не отримує. За таких умов, враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved