Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: вул. Комсомольська, 52, с. Максимівка, Карлівського району, Полтавської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.04.2014 року серія ВТТ № 595183, позивач успадкувала належний її чоловікові житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Карлівський район, с. Максимівка, вул. Комсомольська, 52. Після отримання вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, було проведено державну реєстрації успадкованого житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами.Крім житлового будинку, нею було успадковано земельну ділянку пл.. 0,1367 га призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку пл. 0,3319 га призначену для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за адресою: Полтавська область, Карлівський район, с. Максимівка, вул. Комсомольська, 52. По обох земельних ділянках проведено державну реєстрацію. У належному позивачу на праві приватної власності вищевказаному житловому будинку крім неї зареєстрований і відповідач [PERSON] Починаючи із липня 2012 року і до цього часу відповідач перестав проживати у цьому будинку .З того часу всі послуги по утриманню будинку та комунальні платежі, сплачу є позивач . За період з липня 2012 року і по цей час відповідач жодного разу не зявився в житловому будинку № 52 по вул. Комсомольській в с. Максимівка, Карлівського району Полтавської області, який позивачу належить на праві приватної власності, і всі обовязки щодо його утримання, покладені на неї. Відповідач не цікавилися ні житлом, ні надсилає кошти для оплати за комунальні послуги. На даний час позивач вирішила продати житловий будинок, проте перебування на реєстраційному обліку у належному їй будинку [PERSON] насторожує покупця, а також порушує права позивача як власника будинку. Позивач до суду не з*явилася, але мається заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач до суду не з*явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом позивач успадкувала житловий будинок за адресою: вул. Комсомольській, 52, с. Максимівка, Карлівського району, Полтавської області ( а.с.5). Згідно довідки ВК Максимівскої сільради від 11.06.2015 р. ( а.с.14) по вул. Комсомольській, 52, с. Максимівка, Карлівського району, Полтавської області зареєстрований [PERSON],[INFO] У Акті проживаючих за адресою: [INFO] від 25.06.2015 р., вказано, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою з липня 2012 р. до цього часу, комунальні платежі здійснює [PERSON], речі [PERSON] у будинку відсутні ( а.с.15). Згідно ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до абзацу 1 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04. 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно вимог ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як передбачено ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону». Права власника житлового будинку (квартири) визначені статтею 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім*ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що « власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном». Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім*ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користується жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Угоди щодо порядку користування житловим будинком між сторонами не було укладено. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України «Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом». Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України „Про деякі питання, що виникли з практики застосування судами Житлового кодексу України від 12.04.1985 р. за №2, наймач або член його сімї втрачає право користування жилим приміщенням якщо він вибув на інше постійне місце проживання. Доказами вибуття можуть бути будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення іншого договору на невизначений строк, тощо). Тож,, оскільки у суді доведено, що відповідач у належному позивачу житловому будинку не проживає понад один рік, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування житлом, тому, суд вважає, що мається достатньо підстав для визнання [PERSON] таким , що втратив право користування жилим приміщенням по вул. Комсомольській, 52, с. Максимівка, Карлівського району, Полтавської області .

Outcome: approved