overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований, але не проживає більше року відповідач - син [PERSON]. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно довідки Одрадокам'янської сільської ради від 20.10.2014 року в селі Одрадокам'янка не проживає більше двох років. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності від 28.02.1991 року, виданого на підставі рішення виконкому Одрадрокам'янської сільської ради від 28.02.1991 року №14, [PERSON] належить будинок [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований син позивача - [PERSON]. Згідно довідки виконкому Одрадокам'янської сільської ради від 20.10.2014 року №1411 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше двох років, що також підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником приміщення квартири спільного заселення [ADDRESS]. У вказаному приміщенні квартири зареєстрований, але не проживає з серпня 2012 року відповідач який є колишнім власником. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування приміщенням квартири спільного заселення [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував про що надав письмову заяву. Вислухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що приміщення квартири спільного заселення [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування ВРТ 558369, ВРТ 558370 від 30.07.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] У цій квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] - колишній власник квартири. Згідно довідки № 72/01 від 04.02.2014 року, [PERSON] не проживає у приміщення квартири спільного заселення [ADDRESS] з дня укладання договору дарування квартири, тобто з 30.07.2012 року. Факт реєстрації в квартирі відповідача завдає позивачу додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач порушує право власності позивача, що позбавляє його можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є наймачем квартири [ADDRESS], вказана обставина підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.03.2015 року справа № 666/7125/14-ц. У вказаному будинку зареєстрований, але не проживає з 1989 року відповідач [PERSON], який є членом сімї позивача. У звязку з цим позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суд заяву. В якій просив розглядати справу за його відсутності. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст.71 ЖК України якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], вказана обставина підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 03.03.2015 року справа № 666/7125/14-ц, яке набрало законної сили. Також вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] є членом сімї [PERSON]. У цій квартирі зареєстрований відповідач [PERSON]. Згідно акту КП «Дніпровський» від 08.04.2015 року [PERSON] з 1989 року не проживає у [INFO]. Таким чином, враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у звязку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Мотивував свої вимоги тим, що є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та відповідної земельної ділянки на якій він розташований. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 07.08.2003 за №2н-1747 та №2н-1744 відповідно до яких він отримав у спадщину указаний будинок та став його повним власником. 10 вересня 2013 року [PERSON], яка є донькою Позивача зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] та Відповідач проживали разом з її батьками за адресою [ADDRESS] як одна сім'я, тому Відповідач за згодою Позивача як власника був зареєстрований за тією ж адресою. Проте, починаючи із серпня 2016 року Відповідач не проживав за даною адресою, іх сімейне життя із [PERSON] не склалося, у зв'язку з чим шлюб було розірвано. Таким чином позивач змушений сплачувати комунальні послуги за відповідача, який більше року не проживає в будинку, що спричиняє позивачу значні матеріальні збитки. Крім того реєстрація відповідача в будинку, який належить позивачу на праві власності перешкоджає в реалізації її цивільних прав як власника житла. Позивач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у змісті позовної заяви, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні, однак не заперечавали того, що відповідач дійсно не проживав більше одного року за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS], свою позицію обгрунтовує тим, що між відповідачем та донькою позивача на даний час йде процес щодо поділу майна подружжя, а також те, що відповідач вкладав свої кошти в ремонт вказаного будинку та має право на проживання в ньому. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона та її діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі ордеру, виданого на ім'я її покійного батька, постійно проживають та зареєстровані в [ADDRESS]. Серед осіб, які зареєстровані за вказаною адресою, значиться також відповідач [PERSON], який являється колишнім чоловіком позивача. Позивач вказує, що відповідач з березня 2005 року в даній квартирі не проживає, ніяких витрат по утриманню житла не несе, участі у користуванні майном не приймає. Посилаючись на наведене, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та вирішити питання про розподіл судових витрат. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Позивач [PERSON] постійно проживає в [ADDRESS] на підставі ордеру на жиле приміщення серії [NUMBER] від 13.06.1975, виданого на ім'я її померлого батька [PERSON] (а.с. 13). За довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку №5067 від 13.07.2016 у вказаній квартирі зареєстровано п'ять осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У відповідності до положень ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За правилами ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як убачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 20.07.1993, однак фактично у даній квартирі не проживає. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи те, що більше ніж шість місяців відповідач у вказаній вище квартирі не проживає, суд вирішує задовольнити позов та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 640,00 грн. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.Свої вимоги мотивує тим, що позивачу [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , згідно договору дарування від 24.03.2009 року, який зареєстрований у реєстрі правочині за №3379541 приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Александренко Е.А. У спірній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача - відповідач [PERSON] , який після розірвання шлюбу у квартирі не проживає без поважних причин, чим порушує права власників на вільне володіння, користування та розпорядження. Перешкод у користуванні квартирі відповідачу ніхто не створював і не створю наразі. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд постановити рішення, ким позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Квартира [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] згідно договору дарування від 24.03.2009 року, який зареєстрований у реєстрі правочині за №3379541 приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Александренко Е.А. (а.с. 20). У спірній квартирі зареєстрований колишній чоловік позивача - відповідач [PERSON] , який після розірвання шлюбу у квартирі не проживає без поважних причин, чим порушує права власників на вільне володіння, користування та розпорядження. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, враховуючи, що відповідач у спірній квартирі не проживає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач зареєстрований в належному їй на праві власності житловому будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] Однак в жовтні 2013 року виїхав до м. Макіївка Донецької області та до цього часу не повернувся. Посилаючись на зазначені обставини просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просять справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 10.05.1995 року, зареєстрованого в реєстрі № 1-663, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] ( а.с. 7-8). Згідно довідки Виконавчого комітету Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області, вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєструвався по [ADDRESS] але фактично там не проживає з 01.10.2013 року ( а.с. 6). Згідно акту від 21.05.2014 року вбачається, що мешканці с. Степанці Канівського району Черкаської області, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] засвідчують, що [PERSON], [INFO], не проживає в [ADDRESS] з 01.10.2013 року по даний час. Оскільки відповідач відсутній за місцем проживання понад шість місяців без поважних причин, згідно ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України, він втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном. Таким чином, відповідно до ст. 167 ЖК України, в разі вибуття наймача ([PERSON].) він втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідач зареєстрований в належному їй на праві власності житловому будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. Однак в 2003 року відповідач виїхав на інше місце проживання, комунальні послуги не сплачує. Посилаючись на зазначені обставини просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на жилий будинок , реєстраційний номер 7/970 ( а.с. 10-15). Згідно довідки Територіального комітету № 2 м. Канева від 02 лютого 2015 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований по [ADDRESS], але фактично там не проживає з 2003 року і по даний час ( а.с. 8). Оскільки відповідач відсутній за місцем проживання понад шість місяців без поважних причин, згідно ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу України, він втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідно до ст. 167 ЖК України, в разі вибуття наймача ([PERSON].) на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення він втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свою позовну заяву обґрунтовує тим, вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва на право власності на житло № 6 від 14.01.1998 року, в якій на даний час зареєстровані крім неї дві особи : [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] з 2013 року у даній квартирі не проживає без поважних причин, хоча до даного часу залишається зареєстрованим, чим створює перешкоди у користуванні належним їй майном, збільшуючи витрати по утриманню житла. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 189 по вул. Сумгаїтській, буд. 14 в м. Черкаси. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та пояснила, що відповідач майже 13 років не проживає у квартирі, оскільки постійно проживає за кордоном, участі в утриманні квартири не приймає. Відповідач в судове засідання не неодноразові виклики не з'явився, причини неявки суду не відомі, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва на право власності на житло № 6 від 14.01.1998 року. Згідно довідки про склад сімї № 3614 від 26.05.2015 року, в квартирі [ADDRESS] 3 особи: вона, та двоє її синів - [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] з 2013 року у квартирі [ADDRESS] не проживає, житлом в якому зареєстрований не користується без поважних причин, звязок з квартирою не підтримує, участі в оплаті житлово-комунальних послуг \~не бере. Факт відсутності відповідача в квартирі [ADDRESS] підтверджуються поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON], актом опитування мешканців будинку від 12.05.2015 р., в якому зазначено, що відповідач [PERSON] не проживає з 2013 року в квартирі [ADDRESS] та місце його перебування невідомо. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном, відповідно до ст.391 ЦК України. \~Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги те, що відповідач з 2013 року не проживає в спірній квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], комунальні послуги не сплачує, втратив з нею всякий звязок, між сторонами не було укладено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж передбачено законом, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що належить позивачу. \~\~\~\~ Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~

Outcome: approved