Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою 06.06.2016 року та просила суд: стягувати із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягувати із відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування предявлених\~ вимог вказала, що під час перебування з відповідачем в шлюбі 19.05.2015 року у них народилась донька [PERSON], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою малолітню дитину та її як дружину, з якою проживає дитина, будь-якої угоди про форму, в якій він братиме участь, у тому числі про розмір аліментів на їх утримання, між ними не досягнуто. Відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших дітей на утриманні не має, тому має можливість сплачувати аліменти. В судовому засіданні позивач [PERSON] предявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], кожен окремо, позовні вимоги визнали частково, а саме не заперечували проти стягнення аліментів на утримання дитини та заперечували проти стягнення аліментів на утримання дружини у звязку з тим, що за своїм майновим становищем відповідач не має можливості їх сплачувати. Представник відповідача вказав, що відповідач офіційно працює на державній службі, проте отримувана ним заробітна плата є невеликою, окрім того він має кредитні зобовязання та щомісячно вносить плату за орендоване ним житло, де він проживає, що просив суд врахувати при призначенні аліментів. Крім того, відповідач вважав, що стягнення з нього аліментів на утримання дружини в розмірі, заявленому позивачем, буде для нього непомірним та несправедливим. Суд,\~ вислухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши\~ письмові докази по справі, враховуючи позицію сторін по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі, зареєстрованому 05.07.2014 року Саксаганським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 305, у них народилась спільна дитина донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №540493 від 02.06.2015 року (а.с.5,6). Як вказувала позивач, що не оспорював відповідач, дитина зареєстрована та проживає разом з матірю [PERSON], за адресою: мкр-н Сонячний 54/45, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, та знаходиться на її утриманні, що також підтверджується довідкою КП «ЖЕО №35» від 04.03.2016 року № 2236 (а.с.7). Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183,\~ ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, з урахуванням викладеного, визнання відповідачем позовних вимог в цій частині та того, що відповідач є здоровою та працездатною особою, інші аліментні зобовязання у нього відсутні, тому має можливість щомісячно сплачувати аліменти на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивача як дружини, з якою проживає малолітня дитина, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на її утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Аналіз вказаної норми матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності наступних обовязкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі; можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Так, в ході судового розгляду встановлено, що позивач, будучи матірю малолітньої [PERSON] має право на її утримання відповідачем [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки сторонами визнані, а обсягом наданих позивачем доказів доведені факти перебування сторін в шлюбі та батьківство [PERSON] Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради № 2038 від 28.04.2016 року (а.с.8), [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та одержує допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. щомісячно. Не визнаючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини, відповідач посилався на своє скрутне матеріальне становище, наявність кредитних зобовязань за кредитним договором від 10.04.2016 року (а.с.23) та орендує квартиру [ADDRESS], за яку щомісячно сплачує орендну плату в сумі 1700 грн. та додатково 150 грн. за житлово-комунальні послуги. Так, з довідки про доходи [PERSON] за №315 від 15.09.2016 року (а.с.21,22) вбачається, що з 07.11.2015 року він офіційно працює інспектором-черговим Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області та отримує середньомісячну заробітну плату в сумі 3490,80 грн. (з розрахунку 27\~926,40 : 8). Хоча відповідач і посилався на наявність у нього витрат по сплаті щомісячних платежів за орендоване ним житло в розмірі 1700 грн., однак останнім не надано документів в підтвердження сплати цих коштів за умовами договору найму (оренди) квартири від 27.08.2016 року(а.с.17), а відтак і дійсності факту несення таких витрат, що суд розцінює як недостатню підставу для зменшення розміру аліментів, заявленого позивачем. Натомість, доводи відповідача стосовно обовязку по сплаті ним аліментів на утримання малолітньої доньки сторін [PERSON] суд вважає такими, що мають місце з огляду на ухвалення судом рішення про їх стягнення, проте не розцінює вказану обставину як таку, що визначала б можливість звільнення його від обовязку утримувати матір доньки позивача у справі, до досягнення дитиною 3-річного віку. Посилання позивача, що фактично відповідач вказану квартиру не орендує, оскільки вона знаходиться у власності його родичів, в той час як має особисту квартиру, придбану для нього батьками, суд залишає поза увагою, оскільки такі доводи позивача жодними належними доказами не підтверджені, а відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання на несення відповідачем іншим витрат, повязаних із задоволенням його першочергових життєвих потреб із вказівкою на конкретні суми суд розцінює критично, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували дійсність таких затрат та обґрунтованість зазначених ним сум. Разом з тим, докази щодо наявності у відповідача кредитних зобовязань за договором про надання споживчого кредиту № 85019879997 від 10.04.2016 року (а.с.23) в сукупності з іншими зібраними по справі доказами суд не вважає такими, що можуть свідчити про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в меншому розмірі, ніж нею заявлено в позові, оскільки відповідачем не надано доказів щодо розміру його кредитних зобовязань станом на момент розгляд справи, дійсності наявності у нього таких зобовязань загалом та стосовно обсягу їх виконання відповідачем. Враховуючи встановлені судом обставини, майнове становище відповідача, його можливість надавати матеріальну допомогу на утримання матері дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення із стягуванням з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення малолітньою [PERSON] трьох років, розмір яких в сукупності з наявними у відповідача іншими аліментними зобовязаннями не перевищуватиме максимально допустимого їх розміру, визначеного ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~ тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 1102,40 грн. за одночасне заявлення двох самостійних вимог майнового характеру підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved