Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні їх присадибною земельною ділянкою площею 0,0620 га по [ADDRESS] шляхом перенесення огорожі у вигляді металевої сітки на межу згідно поворотних точок земельної ділянки кадастровий №1810136300:11:007:0052. При цьому посилається на те, що вона та [PERSON] , [PERSON] є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] , а відповідач є власником суміжної земельної ділянки по [ADDRESS] . Скориставшись помилкою експерта під час експертизи за рішенням суду, відповідач встановив на належній позивачу та членам її сім`ї частині земельної ділянки металеву сітку у вигляді огорожі, яка розмежовує дві земельні ділянки, внаслідок чого позивач продовжує користуватися земельною ділянкою площею меншою, ніж зазначена в правовстановлюючих документах. Своїми незаконними діями щодо встановлення огорожі на земельній ділянці позивача та бездіяльності в усуненні перешкод [PERSON] завдав їй моральної шкоди. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 29.12.2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 15.01.2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу. Постановою Житомирського апеляційного суду від 20.02.20219 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15.01.2019 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від11.03.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.03.2019 року задоволено заяву відповідача [PERSON] та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 09.04.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив з додатками, в якому він вважає вимоги позивача щодо перенесення фактичної межі земельної ділянки безпідставними. 22.04.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити її позовну заяву у повному обсязі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21.05.2019 року зупинено провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням Богунського районного суду м. Житомира по справі №295/4863/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Житомирської міської ради, Головного Управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання недійсним рішення Житомирської міської ради про скасування державної реєстрації земельної ділянки, про скасування записів про право власності. За результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження. Постановою Житомирського апеляційного суду від 29.07.2019 року ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21.05.2019 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2019 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 02.12.2019 року поновлено провадження у справі. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити у повному обсязі, а представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову у повному обсязі. Експерт в судовому засіданні пояснила, що земельну ділянку позивача сформовано, про що свідчать відомості з публічної кадастрової карти, відомості в яку вносяться на підставі затвердженої технічної документації. Фактичні межі земельних ділянок сторін проходять по огорожі. Даних, що земельна ділянка відповідача сформована не має. Відповідачем самовільно зайнято земельну ділянку позивача площею 0,0035 га. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.05.2004 року було розділено земельну ділянку площею 1860 кв.м. по [ADDRESS] по 1-му варіанту висновку технічної експертизи від 10.03.2003 року та виділено в користування [PERSON] земельну ділянку площею 1240 кв.м., а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - земельну ділянку площею 620 кв.м. Вказане рішення суду було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області й ухвалою Верховного Суду України та набрало законної сили. Виконавчим комітетом Житомирської міської ради 18.04.2011 року будинку по [ADDRESS] надано уточнену адресу: провулок [ADDRESS] Згідно листа КП «Житомирський міський центр земельних відносин» Житомирської міської ради від 23.05.2011 року, відповідно до виготовленого кадастрового плану земельної ділянки за розмірами встановленими рішенням суду, площа становить: [PERSON] та [PERSON] - 0,0564 га, а [PERSON] - 0,1296 га. Враховуючи розбіжності між промірами та площею земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] і [PERSON] рекомендовано переглянути встановлений судом порядок користування даною земельною ділянкою. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.11.2011 року по справі № 2-3200/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 21.12.2011 року, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Житомирської міської ради про коригування меж земельної ділянки. Рішенням Житомирської міської ради № 411 від 30.08.2012 року [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,062 га. Рішенням комісії із вирішення земельних спорів Житомирської міської ради від 22.11.2013 року рекомендовано погодити межу земельних ділянок по фактичному користуванню у зв`язку із недосягненням згоди суміжними землекористувачами: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2016 року по справі №295/2052/15-ц відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Відповідно до рішення 15 сесії Житомирської міської ради 7 скликання від 30.11.2016 року №416 [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,0620 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Рішенням 32 сесії Житомирської міської ради 7 скликання від 01.03.2018 року №968 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на якій розміщений об`єкт нерухомого майна та передано у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0620 га, кадастровий номер 1810136300:11:007:0052, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відомості про державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки внесені до Державного земельного кадастру 09.12.2017 року на підставі технічної документації із землеустрою, складеної 12.05.2016 року ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект». Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] та користувачем земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,1240 га. Згідно п. «в» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до висновку експерта ТОВ «Земельний центр Житомир» №48-Е/19 від 29.11.2019 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, паркан, встановлений [PERSON] , розташований на земельній ділянці, яка перебуває у власності [PERSON] Площа самовільно зайнятої земельної ділянки схематично зображено та описано в дослідницькій частині висновку. Площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (зелений колір) становить 0,0578 га. Площа земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (жовтий колір) становить 0,1264 га. В судовому засіданні експерт підтвердила, що [PERSON] самовільно зайнято земельну ділянку по [ADDRESS] з відненної сторони площею 0,0035 га та зі східної сторони площею 0,003 га. Таким чином, судом встановлено, що рішення міської ради від 01.03.2018 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на якій розміщений об`єкт нерухомого майна та передано у власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 0,0620 га, є чинним та не скасовано у встановленому законом порядку. Саме вказаним рішенням визначено межі земельної ділянки по [ADDRESS] в натурі (на місцевості). З огляду на вищезазначене та враховуючи самовільне зайняття [PERSON] земельної ділянки співвласником якої є позивач по [ADDRESS] , позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні [PERSON] земельною ділянкою площею 0,0620 га по [ADDRESS] шляхом перенесення огорожі у вигляді металевої сітки саме на межу із земельною ділянкою по [ADDRESS] , яка перебуває у користуванні відповідача, згідно поворотних точок земельної ділянки кадастровий №1810136300:11:007:0052. При цьому, посилання представника відповідача на те, що позивачем при зверненні до суду пропущено строк позовної давності не відповідає дійсності, оскільки позивач могла дізнатися про порушення свого права лише після затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на якій розміщений об`єкт нерухомого майна та передачі їй земельної ділянки у власність, що і відбулося на підставі рішення міської ради від 01.03.2018 року, а до суду позивач звернулася 27.12.2018 року. Що стосується стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача, то відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» із змінами і доповненнями та ст. 1167 ЦК України, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності вини відповідача у її завданні, розміру спричиненої шкоди, з яких міркувань позивач виходила визначаючи цей розмір, а саме не зазначено характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх наслідків, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн., оскільки позивачем дані факти нічим не підтверджені, хоча відповідно до ст. 12 ЦПК України це є його обов`язком. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial