Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визначення місця проживання та спосіб участі батька у вихованні дітей, на обґрунтування якої зазначила, що сторони від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] . Після розлучення діти залишились проживати з матір`ю. [PERSON] звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету обухівської міської ради, для визначення способу участі батька у виховані дітей. Рішенням № 296 від 03.05.2019 встановлено [PERSON] наступний спосіб участі у виховані дітей: 1) щомісячно 1 та 3 субота місяця з 10 од. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; 2) щомісячно 2 та 4 неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., на нейтральній території, або за фактичним місцем проживання дітей, за домовленістю з матір`ю дітей та при умові, якщо діти не будуть хворими; 3) будні дні у вільний від навчання час, забравши дітей з навчального та дошкільного закладів, попередньо домовившись з матір`ю дітей та узгодивши з нею час повернення дітей до постійного місця їх проживання. Проте відповідач не дотримується визначеного рішенням від 03.05.2019 способу участі у виховані дітей. Так, кожної п`ятниці [PERSON] , попередньо не домовившись з матір`ю, забирає сина [PERSON] зі школи і повертає його аж в неділю в пізній час. Також, був випадок коли [PERSON] без домовленості з матір`ю, забрав доньку [PERSON] із садочка вранці до іншого міста, тим самим порушивши режим і навчально-виходний процес дитини. Крім того, донька [PERSON] після спілкування з батьком повертається знервована. Тому, просить суд визначити місце проживання дітей разом з матір`ю. 10.03.2020 від відповідача зустрічна позовна заява про визначення місця проживання дітей та про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та визначення способу участі у вихованні. Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги зазначив, що після розірвання шлюбу з [PERSON] , переїхав проживати до іншого помешкання, а діти залишилися проживати з відповідачем по зустрічному позову в спільній квартирі, до якої [PERSON] мав безперешкодний доступ та проводив там час з дітьми. Проте, іноді між сторонами виникали сварки та спори щодо порядку участі у виховані дітей, а тому [PERSON] звернулася до служби у справах дітей та сім`ї із заявою про визначення способу у виховані дітей. В червні 2019 син [PERSON] посварився з відповідачем по зустрічному позову, за що остання вигнала його з дому, в зв`язку з чим [PERSON] два дні проживав з позивачем по зустрічному позову. В подальшому відносини між сторонами та сином погіршувалися, син знаходився в нервовому стані та просив забрати проживати його до себе. Тому, просить суд визначити місце проживання сина [PERSON] разом з батьком, а доньки [PERSON] разом з матір`ю та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні з донькою. 14.07.2020 позивач по первісному позову, подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що в сторін відсутній спір щодо проживання спільної доньки [PERSON] разом з матір`ю, проте [PERSON] не погоджується із запропонованим відповідачем по первісному позову способом його участі у виховані дочки. В зв`язку з чим, просить суд встановити [PERSON] час на побачення та спілкування з донькою [PERSON] , таким чином: щомісячно 1 та 3 субота місяця з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. та щомісячно 2 та 4 неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., враховуючи думку та стан дитини. На день народження доньки [INFO] одного року з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., а наступного за ним року з 13 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. з правом відвідування у визначенні години культурно-масових заходів, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів, якщо це не перешкоджає відвідування навчальних закладів, спортивних та інших секцій, гуртків. Місце побачень батьки встановлюють за домовленістю. Після досягнення донькою 10 років щорічно 5 календарних днів на зимові канікули та 10 календарних днів на літні канікули спільного відпочинку з батьком, з правом виїзду за кордон. Необмежене спілкування батька з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування. 14.07.2020 [PERSON] подала відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить відмовити з задоволенні зустрічної позовної заяви, оскільки обставини викладенні в ній не відповідають дійсності, не підтверджуються належними та допустимими доказами. Вважає, що для збереження гарних стосунків, створення сприятливих умов для подальшого дружнього спілкування, гармонійного розвитку дітей, необхідно щоб діти проживали разом. 14.07.2020 від [PERSON] надійшов відзив на заяву про збільшення первісних позовних вимог, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме пункти 3,5,6, 7 прохальної частини заяви про збільшення позовних вимог, в задоволенні іншої частини вимог просить відмовити. Зазначив, що свій обов`язок як батька, щодо виховання дочки може повноцінно виконувати лише за умови безпосереднього спілкування з дочкою щотижня на протязі декількох днів. Крім того, бажає знати про стан здоров`я дочки, її успіхи, бути присутнім на днях народженнях та мати можливість її привітати, спілкуватися з нею по телефону, проводити дозвілля та їздити з дочкою та сином на відпочинок. Тому вимоги позивача викладенні в пунктах 1, 2, 4 заяви про збільшення первісних позовних вимог, порушує права дитини. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування відповідача по первісному позову з дочкою спричинить їй шкоду, немає. 14.07.2020 позивач по зустрічному позову, подав до суду заяву про збільшення зустрічних позовних вимог, в якій зазначив, що проживання сина разом з батьком, буде якнайкраще відповідати інтересам дитини. Також, зазначив, що [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні з дочкою, що порушує права батька та шкодить інтересам дитини. В зв`язку з чим, просить суд встановити [PERSON] час на побачення та спілкування з донькою [PERSON] , таким чином: щомісячно 1, 3 та 5 субота місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та щомісячно 2 та 4 неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. на нейтральній території або за фактичним місцем проживання батька, бабусі та дідуся з боку батька, за умови що дитини не буде хворіти. З шестирічного до десятирічного віку: щомісячно 1, 3 та 5 субота місяця з 09 год. 00 хв. до 09 год. 00 хв. неділі та щомісячно у 2 та 4 неділю місяця з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв, на нейтральній території або за фактичним місцем проживання батька, бабусі та дідуся з боку батька, за умови що дитини не буде хворіти. З десятирічного до чотирнадцятирічного віку, з урахуванням думки дитини: щомісяця з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 17 год. 00 хв. неділі, на нейтральній території або за фактичним місцем проживання батька, бабусі та дідуся з боку батька, за умови, якщо дитина не буде хворіти. У будні дні (двічі на тиждень) у вільний від навчання час, забравши дочку з навчального закладу, заздалегідь попередивши [PERSON] та повернути дочку до постійного місця проживання не пізніше 20 год. 00 хв. Кожного року рівну частину шкільних канікул, а саме перша половина осінніх, зимових та весняних канікул у непарні роки та друга половина у парні роки, з 10 год. 00 хв. першого дня вказаного періоду до 20 год. 00 хв. останнього дня вказаного періоду; друга та третя неділя кожного місяця літніх канікул з 10 год. 00 хв. першого дня вказаного періоду до 20 год. 00 хв. останнього дня вказаного періоду. Крім того, просить встановити право батька [PERSON] у вихідні дні, які визначені для побачень та канікули на спільний відпочинок з дочкою відвідування культурно-масових, розважальних, оздоровчих, спортивних закладів, виїзду у міста України та за кордон, з повідомленням [PERSON] про місце перебування дочки. А також зобов`язати останню через смс-повідомлення інформувати батька про стан здоров`я, розвиток здібностей та плани виїзду разом з дочкою на відпочинок у міста України та за кордон та надавати підтверджуючі документи причин неможливості побачення з дочкою, у дні визначенні для побачень. В судовому засіданні позивач та її представник первісні позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримали в повному обсязі, в задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити. Також позивач пояснила, що відповідач погано впливає на їх сина, не забезпечує його виховання. Дитина поміняла ставлення до матері та сестер, не хоче їх відвідувати, вчинив крадіжку майна позивача. В судовому засіданні відповідач та його представник первісні позовні вимоги визнали частково. Зустрічний позов з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач пояснив, що проживав з позивачем по первісному позову 13 років. Через постійні сварки вирішив піти з сім`ї, проте з дітьми спілкувався та допомагав матеріально. Визнав, що дійсно порушив рішення органу опіки та піклування від 03.05.2019, але зауважив що і колишня дружина його також порушила, оскільки перешкоджала спілкуванню з донькою. Зазначив, що з листопада 2019 року старший син [PERSON] , проживає разом з ним, емоційний стан в нього нормальний, навчається гарно, поганих звичок не має. Доступ сина до матері не обмежує, а навпаки сприяє їхньому спілкуванні. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що враховуючи інтереси дітей та обставини спору, найбільш доцільним буде визначити місце проживання дітей та порядок участі батьків у їх виховані у відповідності до висновку органу опіки та піклування від 25.09.2020. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги по первісному та зустрічному позовах, підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 20.10.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Під час перебування у шлюбі в [PERSON] та [PERSON] народилися діти, син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 29.06.2007 та серії [NUMBER] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11.02.2019, шлюб між сторонами був розірваний. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради № 296 від 03.05.2019, було встановлено [PERSON] час на побачення та спілкування з малолітніми дітьми. З довідки № 10174 від 12.12.2019 вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Проте, в судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що на час розгляду справи син [PERSON] проживає разом з батьком, а донька [PERSON] разом з матір`ю. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Щодо місця проживання малолітньої [PERSON] сторони згоди досягли, та погодили, що остання буде проживати разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Проте, щодо місця проживання малолітнього [PERSON] , батьки спільної згоди не дійшли. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради № 2307 від 25.09.2020 вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] рівні умови та можливості: обоє мають постійну роботу та системний заробіток, умови проживання задовільні як у батька, та і в матері, обоє позитивно характеризуються за місцем роботи та постійного місця проживання, обоє не мають шкідливих звичок та проблем, які б перешкоджали виконанню ними своїх батьківських обов`язків. Також зазначено, що важливою у вирішенні спору є думка [PERSON] , який хоче проживати з батьком, але не хоче втрачати зв`язки з матір`ю та сестрами, але батьки своєю поведінкою заважають цьому. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є донькою позивача від першого шлюбу. Причиною розлучення та конфліктних ситуацій в сім`ї стала поведінка відповідача. [PERSON] на даний час проживає з батьком . Коли приходить в гості до матері та сестер, поводить себе деколи агресивно, висловлював в бік свідка образливі вислови. Тому свідок вважає, що батько погано впливає на сина. В усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3 Конвенції про права дитини). Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. В судовому засіданні, яке відбулося 07.12.2020, з метою з`ясування думки дитини, в присутності представника органу опіки та піклування, та за відсутності батьків, яких з метою недопущення тиску на дитину було видалено із зали судового засідання, було проведено бесіду (допит) з малолітнім [PERSON] , в ході якої останній пояснив, що рік проживає з разом татом, сестричкою та [PERSON] (цивільною дружиною батька [PERSON] ). Хоче жити з татом. З мамою почувається не комфортно, проте приїжджає до неї в гості на вихідних. Тато не перешкоджає спілкуванню з мамою. Обґрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги, [PERSON] вказував, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки, має самостійний дохід, належні умови для проживання дитини, піклується про її фізичне та духовне виховання, виховує сина в атмосфері турботи та любові. Син висловлює бажання проживати з батьком за місцем свого постійного проживання. Аналогічні доводи наведені в первісній позовній заяві [PERSON] . Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд встановив, що як батько, так і мати дитини належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризуються в побуті та на роботі, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами. Кожна із сторін має самостійний дохід, який може забезпечити дитині належні умови проживання, виховання та навчання. Встановлено, що матеріально-побутові умови та рівень комфорту, які може забезпечити дитині мати, істотно не відрізняються від умов, які на даний час надає дитині батько. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що визначальне значення при вирішенні даного спору щодо місця проживання дитини мають інтереси самої дитини. Установлено, що батько користується у сина повагою та авторитетом, про що хлопчик пояснив під час надання пояснень у суді. [PERSON] виявив свою прихильність до батька, пояснив, що матір він любить, проте бажає проживати з батьком, дослухається його думки. Також суд враховує, що спочатку малолітній [PERSON] проживав з матір`ю та в подальшому (близько року) постійно проживає разом із батьком. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що проживання малолітнього [PERSON] з батьком буде відповідати найкращому забезпеченню його інтересів. Позивач по первісному позову не надала суду переконливих доказів, що проживання сина разом з матір`ю буде найкраще відповідати інтересам дитини. Такий висновок також узгоджується з рішенням органу опіки та піклування, яке мітить висновки щодо особистої прихильності дитини до кожного з батьків, особисті якості батьків, відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною, та взаємопорозуміння між кожним з батьків і дитиною. Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, з огляду на наведені норми права, з урахуванням встановлених обставин, вважає, що проживання сина з батьком відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи. Щодо первісних та зустрічних вимог щодо визначення способів участі батьків у вихованні дітей, слід зазначити наступне. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них/, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її виховані і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, матір, які проживають окремо від дитини, також мають право на особисте спілкування з нею, а інший з батьків не має права перешкоджати спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради № 2307 від 25.09.2020, рада вважає за можливе: -встановити [PERSON] час побачення та спілкування з малолітньою [PERSON] , у наступний спосіб: 1) щомісячно 1 та субота місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; 2) щомісячно 2 та 4 неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., за місцем його проживання. -встановити [PERSON] час на побачення та спілкування з малолітнім [PERSON] , у наступний спосіб: 1) щомісячно 2 та 4 субота місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; 2) щомісячно 1 та 3 неділя місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., за її місцем проживання. А також рекомендовано сторонам не перешкоджати один одному в спілкуванні та зустрічах з дітьми. Як встановлено в судовому засіданні сторони позбавлені можливості систематично приймати участь у вихованні своїх дітей, зокрема шляхом спілкування та побачень з ним, в зв`язку з конфліктними ситуаціями, що склались між ними. Суду не надано доказів, що спілкування з позивачем та відповідачем негативно впливає на розвиток дітей, а від так суд приходить висновку, що права позивачів по первісному та зустрічному позовах на участь у вихованні дітей підлягають захисту в судовому засіданні шляхом визначення порядку та способу виховання, враховуючи принцип рівності прав батьків у вихованні дітей та принципу забезпечення найважливіших інтересів дитини. З урахуванням викладеного суд вважає, що первісний та зустрічний позови в цій частині підлягають до часткового задоволення та встановленням графіку спілкування сторін з дітьми, відповідно до висновку органу опіки та піклування № 2307 від 25.09.2020, оскільки саме такий порядок участі батьків у виховані дітей, якнайкраще забезпечить інтереси дітей, збереже їх зв`язки із сім`єю, забезпечить розвиток дітей у безпечному, середовищі, що не є неблагонадійним, вказаний графік складено таким чином, що малолітні [PERSON] та [PERSON] , які є братом та сестрою, під час перебування в іншого з батьків зможуть бачитися та спілкуватися між собою. Також суд, приходить до висновку про можливість виходу за межі позовних вимог і також встановити порядок спілкування сина [PERSON] з матір`ю, з метою вирішення справи по суті та захисту прав позивача і малолітньої особи. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи що первісний та зустрічний позов задоволено частково, вважаю за необхідне звільнити сторони від обов`язку сплачувати одна одній судові витрати, сума яках є рівною. На підставі викладеного,

Outcome: partial