Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання щомісячно в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення сином - [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суду в грудні 2019 року. Від спільного життя мають сина [PERSON] . З липня 2019 року вона з сином проживають окремо від відповідача в с.Городище. Вона несе витрати по утриманню сина, відповідач лише останні два місяці надав незначну суму. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Крім того, зазначила, що позивач отримує лише щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн., влаштуватися на роботу не має можливості, оскільки здійснює догляд за дитиною. Просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав повністю, хоча зауважив, що щомісячно надавав дружині кошти в сумі 500 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 грудня 2019 року. Від подружнього життя сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком (свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). Син сторін зареєстрований за місцем проживання відповідача, однак фактично проживає з позивачем окремо від відповідача в с.Городище Корецького району Рівненської області. Вказані обставини відповідачем не заперечувалися. Частиною другою статті 84 Сімейного кодексу України встановлено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, на відміну від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який є безумовним, право дружини, з якою проживає дитина, на утримання до досягнення дитиною трьох років обумовлюється можливістю чоловіка надавати матеріальну допомогу. Відповідач працевлаштований, отримує постійну заробітну плату і розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, не є для нього обтяжливим, що він підтвердив в судовому засіданні. Відповідно до ч.6 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Враховуючи визнання відповідачем позову про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів на дружину. На підставі наведеного та

Outcome: approved