Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначає, що вона в 2002 році уклала з відповідачем договір позики, згідно якого [PERSON] надала [PERSON] 7000 доларів США терміном повернення не пізніше 09.02.2003 року. Оскільки відповідач не повернув грошові кошти в зазначений час, вона звернулась до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом про стягнення з [PERSON] боргу на загальну суму 35550 грн. Позов було задоволено. Вищевказану суму відповідач сплачував [PERSON] починаючи з 2006 року по 2016 рік, у звязку із чим позивач понесла витрати. Позивач, уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь збитки від інфляції в сумі 15423,33 грн, три відсотки річних за користування грошовими коштами у сумі 1726,32 грн, а всього грошових коштів на загальну суму 17149,65 грн, за період з березня 2013 року по 29.02.2016 року, судові витрати у сумі 703,79 грн та витрати на оплату правових послуг на загальну суму 650,00 грн. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та надав до суду заперечення в якому зазначив, що в 2002 році між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику грошові кошти у сумі 7000 доларів США з кінцевим терміном повернення 09.02.2003 року. 11.10.2006 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було винесено рішення про стягнення грошових коштів з відповідача у розмірі 35350 грн. Відповідно до рішення суду, позивач не заявляла вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, дана сума боргу сплачена відповідачем у повному обсязі, що не заперечується позивачем. Також заявлено про застосування позовної давності. Крім цього, представник відповідача не погодився з розрахунком суми заборгованості, вказав на неналежне посвідчення документів поданих позивачем. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з заочного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.10.2006 року, були задоволені позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь боргу за вказаним вище договором позики у сумі 35350,00 грн. При цьому, судом встановлено, що за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.10.2006 року, вимога про сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми [PERSON] до [PERSON], не висувалась. З листа Лозівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 31.05.2016 року № 7357/08-27/7 (а.с. 11) вбачається, що борг [PERSON] у розмірі 35350,00 грн утриманий та перерахований на користь [PERSON] у повному обсязі 11.03.2016 року. Згідно довідки від 03.06.2016 року № Д3-В23/9-64, виданої ПАТ «[PERSON] Аваль» (а.с. 12) офіційний курс долара США по відношенню до гривні станом на 03.06.2016 року становить 2505,1207 за 100 доларів США. Як вбачається з розрахунку відсотків за користування грошовими коштами (а.с. 13) відсотки за використання коштів за період з 01.01.2000 року по 12.06.2016 року становлять 17554,88 грн. Відповідно до розрахунку (а.с. 14-16) збитки від інфляції за період з 11.10.2006 року по 12.06.2016 року становлять 52824,40 грн. З квитанції від 24.06.2016 року № б/н (а.с. 17) вбачається, що [PERSON] здійснила оплату за складання позовної заяви в суд у розмірі 650,00 грн. Згідно розрахунків наданих позивачем (а.с. 61-64) визначено заборгованість в розмірі 19146,39 грн станом на 01.03.2016 року та на цю суму нараховані витрати від інфляції з березня 2013 року по лютий 2016 року в сумі 15423,33 грн, а також три відсотки річних в сумі 1726,32 грн. Згідно довідки Лозівського обєднаного управління Пенсійного фонду Укроаїнги Харківської області (а.с. 66-68), надано відомості про відрахування з пенсії боржника [PERSON] на користь [PERSON] грошової сумі в розмірі 34850 грн, в якій зазначені розміри щомісячних відрахувань за період з листопада 2007 року по лютий 2016 року. Оцінюючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовані належним чином ті обставини, що станом на 01.03.2013 року борг відповідача складав саме 19146,39 грн. Крім цього, позивачем розраховано суму заборгованості за період з березня 2013 року по лютий 2016 року, з урахуванням боргу 19146,39 грн, але не враховано при здійсненні розрахунків, що з березня 2013 року по лютий 2016 року, щомісяця сума боргу зменшувалася, у звязку з щомісячною його частковою оплатою за рахунок відрахувань з пенсії відповідача. За таких обставин, суд не приймає до уваги в якості доказів розрахунки позивача щодо витрат від інфляції та трьох відсотків річних, вважає, що сума заборгованості позивачем не доведена, що є підставною для відмови у позові. Розрахунок суми боргу, а також розрахунки витрат від інфляції та трьох відсотків річних, з урахуванням щомісячного погашення боргу, судом з власної ініціативи не проводився, оскільки такі дії суду суперечать принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. Позовні вимоги про стягнення на користь позивача судових витрат не підлягають задоволенню, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, за недоведеністю.

Outcome: dismissed