Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В позові зазначила, що проживає по-сусідству з відповідачем, займається підсобним господарством, розводить курей, час від часу випускаючи їх у спільний двір. Зазначила, що протягом серпня-грудня 2017 року відповідач розкидав по загальному дворі отруєне зерно, що стало причиною загибелі її курей у кількості 19 штук та одного півня. В зв'язку з цим просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 5300 грн. Крім того, зазначила, що в результаті загибелі курей позивач та її чоловік зазнали моральної шкоди, що виразилось в сильному моральному потрясінні та переживанні. Тому просила також стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Ухвалою суду від 31.05.2018 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Одночасно роз'яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін відповідач отримав 21.06.2018 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення №00886008. У встановлений судом строк, скориставшись своїми процесуальними правами учасника справи, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідач не подав, однак подав відзив на позовну заяву, який не відповідає вимогам ст.178 ЦПК України та до якого не додано документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, тому зазначений відзив не приймається судом до уваги. У зв'язку з цим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] зверталась до Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області, стверджуючи, що [PERSON] 28.12.2017 року потруїв її домашню птицю в кількості 11 голів, спричинивши збиток на суму 1500 грн. У відповіді Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області на звернення [PERSON] зазначено, що [PERSON] підтвердив, що він дійсно розкидав по загальному дворі потруєне зерно, обґрунтовуючи свої дії тим, що неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою зачинити курей. Відповідно до актів обстеження, складених депутатом Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області від 28.12.2017 року та 30.12.2017 року, на території домоволодіння [PERSON] виявлено трупи курей в кількості 11 та 3 шт. відповідно. Із висновку дослідження по експертизі №74 від 04.08.2017 року вбачається, що на дослідження до Кодимської районної державної лабораторії ветеринарної медицини було доставлено 5 трупів належних [PERSON] курей, які були отруєні солями важких металів. Аналогічний висновок за №121 було надано 29.12.2017 року при дослідженні двох трупів курей, належних [PERSON] Тож, позивач оцінила розмір завданих їй матеріальних збитків на суму 5300 грн., обґрунтовуючи зазначену суму тим, що загалом відповідачем було потруєно 19 належних їй курей вартістю 200 грн. кожна, 1 півень вартістю 300 грн, 400 грн. вартість яєць та 800 грн. транспортних витрат, викликаних необхідністю поїздки чоловіка позивача до лікарні через погіршення стану його здоров'я в зв'язку із зазначеними подіями. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Беручи до уваги обставини, які викладені в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що факт отруєння курей мав місце та позивачу завдано матеріальної шкоди. Однак, позивачем не доведено факт отруєння відповідачем саме 19 курей та 1 півня, оскільки відповідно до актів обстеження, складених депутатом Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області від 28.12.2017 року та 30.12.2017 року, на території домоволодіння [PERSON] виявлено трупи курей в кількості 11 та 3 шт. відповідно. Крім того, згідно висновку дослідження по експертизі №121 від 29.12.2017 року, наданого Кодимською районною державною лабораторією ветеринарної медицини, було досліджено та встановлено отруєння солями важких металів лише двох трупів курей. Щодо висновку лабораторії від 04.08.2017 року, суд вважає його неналежним доказом у справі, оскільки з відповіді Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області на звернення [PERSON] вбачається, що факт отруєння відповідачем її курей мав місце 28.12.2017 року. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача 800 грн. транспортних витрат, викликаних необхідністю поїздки чоловіка позивача до лікарні через погіршення стану його здоров'я в зв'язку із зазначеними подіями, однак жодних доказів на підтвердження зазначених витрат позивачем не надано. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10000 грн. то слід зазначити наступне. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Ст. 23 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Позивачем на підтвердження позовних вимог про стягнення моральної шкоди надано висновок за результатами лікування [PERSON], однак суд вважає його неналежним доказом у справі, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що факт лікування пов'язаний з отруєнням курей. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial