Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказав, що 22.04.2010 р. помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно. Він єдиний спадкоємець, проте у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у звязку з тим, що не подано правовстановлюючи документи державний акт на земельну ділянку (пай). Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку (пай) розміром 1,8100 гектарів, що належить спадкодавцю [PERSON], який помер 22.04.2010 р., згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 316691, виданого на підставі розпорядження Красноармійської райдержадміністрації від 23.09.2009 р. за № 371, зареєстрованого 30.11.2009 р. у Книзі реєстрації актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 011016000096, кадастровий номер 1422782300:06:000:0495, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В судове зсідання позивач не зявився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу в його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника, не заперечував проти задоволення позову. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що позивач є сином померлого [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. Після смерті [PERSON] спадщина не успадковувалась. Позивач звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини, проте отримала відмову у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Зазначені обставини встановленні з документів в матеріалах справи. Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, яке регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереження її цільового призначення. Судом встановлено, що [PERSON] має право на спадкування після смерті батька [PERSON] - відповідно до закону, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном. Таким чином, позивач не може підтвердити своє право на спадок, крім як шляхом звернення до суду. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що для отримання свідоцтва про право власності за законом на спадщину є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є позивач, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки позивач не має можливості в іншій спосіб підтвердити своє право на спадщину.

Outcome: approved