Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з [PERSON] , який відповідно до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2011 року розірвано мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Сімейні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Відповідач матеріальної допомоги на утримання їхньої дитини добровільно не надає. Просить суд стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання дочки у розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року було відкрито спрощене провадження у даній справі. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 5000 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме у розмірі 2500 грн. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 23.11.2006 року виданого виконавчим комітетом Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області вбачається, що сторони є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . У відповідності до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства\~зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1,2\~ст. 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. На підставі ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яка відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~визначається судом. Відповідності до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1\~ст.141 СК України), суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог та необхідності стягнення аліментів із відповідача, в розмірі 2800 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини в даному віці. Варто зазначити, що\~статтею 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, які передбачені цим кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. У відповідності до вимог ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial