Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], про зміну способу стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області відповідач сплачує аліменти на її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивач працює, однак її заробітної плати та аліментів, які сплачує відповідач не вистачає для належного матеріального забезпечення дитини. Місце роботи відповідача їй не відоме, але відомо, що відповідач отримує дохід від передачі в оренду належної йому земельної ділянки, тобто отримує додаткові кошти, які може сплатити на утримання сина. В зв'язку з чим позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2013 року у твердій грошовій сумі, стягнувши з [PERSON] на їх користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 12 лютого 2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 25 лютого 2019 року відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] зазначив, що позовні вимоги не визнає, але не заперечує сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 1013,50 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в подальшому до повноліття дитини. Зауважив, що він не працює, має нерегулярний та мінливий випадковий заробіток, окрім того, отримує від оренди земельної ділянки частину доходу в натурі, але орендна плата за землю в грошовому еквіваленті йому виплачується одноразово, тобто 1 раз на рік. Таким чином, він не має можливості сплачувати щомісячно позивачці аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) у зв'язку з відсутністю такого щомісячного заробітку. Також на його утриманні знаходиться малолітня донька [PERSON], [INFO]. Зазначив, що він постійно турбується про сина, одягає та купує речі для школи, або ж на прохання позивача або сина, постійно допомагає продуктами харчування та грошима в силу можливості. Відповідь на відзив у встановлений законом строк позивачем [PERSON] до суду не надано. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.09.2013 року про розірвання шлюбу (а.с.10). Від даного шлюбу є дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Садівською сільською радою Лозівського району Харківської області 18 травня 2004 року (а.с.11). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.09.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 19 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради від 10.01.2019 року (а.с.13). Із довідки Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 15.01.2019 року за № 01-39/185 вбачається, що [PERSON] працює в Лозівській районній державній адміністрації Харківської області (а.с.14). Відповідач ніде не працює, хоча є працездатним; має у власності земельну ділянку, яка передана в оренду та за яку він отримує дохід у вигляді орендної плати, також має на утриманні малолітню доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.141СК України обидва батьки мають рівні обов'язки щодо утримання неповнолітніх дітей, та згідно зі ст. ст.180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а розмір аліментів може бути визначений у частці від доходу платника, з урахуванням всіх істотних обставин. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів пройшов значний час, змінився розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку і визначений розмір аліментів - 500 гривень, щомісячно, не може забезпечити належне утримання дитини, і це є очевидним фактом. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, виходячи з положень ч.3. ст.181 СК України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р., за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача про те, що немає підстав для задоволення позову про зміну способу стягнення аліментів через те, що він офіційно не працює, має нерегулярний та мінливий дохід, а орендну плату за землю в грошовому еквіваленті він отримує одноразово, тобто 1 раз на рік, оскільки той з батьків з ким проживає дитина наділяється правом самостійно ставити перед судовими органами питання щодо обрання форми стягнення аліментів: у твердій грошовій сумі або у вигляді від конкретної частки від доходу іншого з подружжя. Розмір аліментів, який просить визначити позивач, є мінімальним згідно зі ст. 183 СК України. Жодних передбачених законом обставин, які б свідчили про неможливість сплати відповідачем аліментів визначеним позивачем способом стягнення, судом не встановлено. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про зміну способу стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON], оскільки таке є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн., від сплати якого позивачка звільнена.

Outcome: approved