Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на домоволодіння, посилаючись на наступні обставини. У грудні 2019 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , на підставі довіреності від 15.07.2019 року, запропонувала позивачу придбати належний [PERSON] на підставі рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 01.02.2012 року, домоволодіння [ADDRESS] . Позивач вирішив придбати вищевказане домоволодіння, та 13 січня 2020 року зустрівся з відповідачем і передав останній гроші за придбане ним домоволодіння, яка написала відповідну розписку про отримання грошей, віддав позивачу всі правовстановлюючі документи та технічний паспорт на домоволодіння, пообіцяв до 01 травня 2020 року укласти належним чином договір купівлі-продажу. До теперішнього часу позивач не має можливості у повному обсязі здійснювати свої права як власника домоволодіння, оскільки формально власником будинку з господарськими спорудами є [PERSON] . У зв`язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач до суду не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 01.02.2012 року (2/533/676/12) [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS] , яке складається із житлового будинку А-1, та тамбуру до житлового будинку а-1, загальною площею 30,0 м.кв., у тому числі житловою 14,4 м.кв., та господарських споруд: літня кухня Б-1, погріб П-1, сарай Г-1, вбиральня У-1, басейн для збору води «ж», паркан № 1, ворота № 2, паркан № 3, вимощення «1», земельна ділянка площею 0,0730 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку перебуває у комунальній власності, кадастровий № 1423310600:01:008:0486. Встановлено, що відповідач діє від імені [PERSON] , на підставі довіреності серії 86 АА 2811726 від 15.07.2019 року, зареєстрованої в реєстрі № 86/27-н/86-2019-3-1315. В судовому засіданні встановлено, що позивач передав гроші відповідачу за придбаний спірний будинок, про що [PERSON] склала 13.01.2020 року відповідну розписку (а.с. 4). З`ясовано, що позивач не може оформити у повному обсязі здійснювати свої права як власника домоволодіння, оскільки формально власником спірного будинку з господарськими спорудами є [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищезазначені обставини, норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на домоволодіння, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved