Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0615 гектара, цільове призначення: для ведення садівництва, розташована на території с. Семенівка Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, в порядку спадкування, після смерті [PERSON], померлого 22 листопада 2004 року. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка є донькою [PERSON], який 22.11.2004 року помер. Після смерті якого залишилось спадкове майно земельна ділянка площею 0,0615 гектарів, цільове призначення для садівництва, що розташована на території с. Семенівка Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. Після смерті батька позивач звернулася до Мелітопольської державної нотаріальної контори про оформлення своїх спадкових прав, після чого 23.02.2016 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що під час детального вивчення документів нотаріусом було виявлено, що площа земельної ділянки, вказаної у витязі № НВ-2301730192015, не відповідає площі вказаній у державному акті на право приватної власності на землю ЗП С-10-25830. Позивач у судове засідання не зявилася, представник позивача суду надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечень не має частково, а саме визнати за гр. [PERSON] право власності на земельну ділянку, але площею 0,0609 га, відповідно даних ГУ Держгеокадастру у Мелітопольському районі та на публічній кадастровій карті України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 299200 виданого 24.11.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, 22 листопада 2004 року помер батько позивача [PERSON] /а.с. 6/. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0615 га яка розташована на території с. Семенівка Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП С-10-25830 /а.с.8/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний строк. У відповідності до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.02.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що під час детального вивчення документів нотаріусом було виявлено, що площа земельної ділянки, вказаної у Витязі № НВ-2301730192015, не відповідає площі вказаній у державному акті на право приватної власності на землю ЗП С-10-25830 /а.с. 9/. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до частини 2 статті 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.2 Постанови КМ України № 449 від 02.04.2002 року, яка діяла на той час встановлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Згідно з п. 7 розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року, громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки (постанова Верховного Суду України від 30 травня 2012 року у справі № 6-31цс12). Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП С-10-25830, виданого на імя [PERSON] земельна ділянка, яка розташована на території с. Семенівка Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області дорівнює 0,0615 га. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає за необхідним задовольнити позов [PERSON] до Семенівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Outcome: approved