Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача 1000 доларів США, посилаючись на те, що вказану суму вона передала останній в якості авансу в рахунок вартості квартири [ADDRESS] про купівлю якого домовилась з відповідачем, однак в подальшому договір купівлі-продажу не був укладений з обєктивних причин, при цьому відповідач не повертає належні їй кошти, посилаючись на те, що ця сума є завдатком який не підлягає поверненню. Відповідач в призначений час в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Згідно до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, недійсність якого встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійним судом не вимагається. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю та у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частина 3 цієї ж статті передбачає застосування цієї норми також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Судом встановлено, що в 05.08.2014 року сторони домовились про купівлю-продаж квартири [ADDRESS] та позивач передала відповідачу 1000 доларів США в рахунок вартості квартири, договір купівлі-продажу якої в подальшому між сторонами не укладено, що підтверджується договором завдатку, іншими матеріалами справи й відповідачем не спростовується. За встановлених судом обставин, оскільки сторонами договір купівлі-продажу будинку в передбаченому законом порядку не укладався, передані позивачем відповідачу кошти в сумі 1000 доларів США є не завдатком, а авансом, який в силу ст. 1212 ЦК України підлягає поверненню позивачу. За таких обставин, вимоги позивача в межах заявлених нею вимог є обґрунтованими та в силу ст.ст. 216, 533, 1212 ЦК України підлягають задоволенню, оскільки відповідачем на даний час без достатньої на то правової підстави утримуються належні позивачу грошові кошти, чим порушуються права останньої, як власниці цих коштів, які підлягають поверненню позивачу в сумі 21423 грн., виходячи з курсу долара, встановленого НБУ по відношенню до долара США на час розгляду справи. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved