Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.06.2012 року у [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON], який проживає з позивачем. Зазначає, що сторони проживають окремо, оскільки відповідач фактично відмовився від спільного проживання та виховання дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні дитини, матеріально дитину не забезпечує. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.07.2018 року у даній справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні. 18.10.2018 року в судді Лялюка Є.Д. закінчилися повноваження, тому справа була повторно розподілена автоматизованою системою документообігу суду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2018 року визначено головуючого суддю Зубачик Н.Б. Ухвалою від 25.10.2018 року прийнято вказану справу до свого провадження та призначено до розгляду. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі ч.1 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 31.05.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції /а.с. 4/. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №1373, виданої 14.06.2018 року ЛКП «Цитадель-Центр» [PERSON] та [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 8/. Також встановлено, що [PERSON] надавалися послуги з фізичної підготовки за програмами «Відкритий можливості», «Суперзірка», «Народження Зірки Junior», «Лідер Прайду», що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями договорів про надання послуг /а.с. 11-19/. За правилами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд враховує, відповідно до вимог ст.182 СК України, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, також суд виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити необхідний і достатній рівень для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на виховання дитини в розмірі 2000 гривень 00 копійок, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, визначаючи час, з якого необхідно присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 20.06.2018 року, а відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Окрім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved