Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Словянський міський центр зайнятості, про розірвання трудового договору, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона являється субєктом підприємницької діяльності. 07 квітня 2011 року між нею та [PERSON] був укладений трудовий договір, який був зареєстрований у Словянському міському центрі зайнятості під № 05371100486. Згідно з умовами вказаного договору відповідач зобовязана була виконувати роботу програміста. З травня 2014 року [PERSON] не виконує умови вказаного трудового договору та не виходить на роботу. Позивач неодноразово пропонувала відповідачу розірвати даний трудовий договір згідно ст. 40 п.4 КЗпП України у звязку з прогулом без поважних причин, однак [PERSON] відмовлялась. У зв'язку з чим, позивач просить розірвати трудовий договір № 05371100486 від 07 квітня 2011 року, укладений між нею та відповідачем згідно п.4 ст. 40 КЗпП України та зобовязати Словянський міський центр зайнятості зняти з реєстрації вказаний трудовий договір. Позивач та її представник по довіреності [PERSON] будучи повідомлені належним чином про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Представник третьої особи Словянського міського центру зайнятості, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовими повістками. Надав клопотання про розгляд справи без його участі згідно діючого законодавства України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа Словянський міський центр зайнятості, про розірвання трудового договору, підлягає задоволенню. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] В02 № 652567 від 09 листопада 2007 року [PERSON] являється субєктом підприємницької діяльності. 07 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений трудовий договір, який був зареєстрований у Словянському міському центрі зайнятості під № 05371100486. Згідно з умовами вказаного договору відповідач зобовязана була виконувати роботу програміста. З травня 2014 року відповідач [PERSON] не виконує умови вказаного трудового договору та не виходить на роботу. Позивач [PERSON] неодноразово пропонувала відповідачу розірвати даний трудовий договір згідно ст. 40 п.4 КЗпП України, однак [PERSON] відмовлялась. Статтею 36 КЗпП України передбачені підстави припинення трудового договору зокрема, згідно п.4 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що оскільки відповідач добровільно відмовляється розірвати вказаний трудовий договір, на роботу з травня 2014 року не виходить, то позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсягу. На підставі викладеного,

Outcome: approved