Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 1 липня 2011 року її батько [PERSON] та відповідач уклали договір позики, що був посвідчений нотаріально, згідно з умовами якого [PERSON] надав відповідачу грошові кошти в сумі 43047 гривень 18 коп., що еквівалентно 5 400 доларам США згідно курсу НБУ станом на 01.07.2011 р. Відповідач зобов*язався повернути суму позики 01.08.2011 року і, у разі девальвації протягом строку дії договору національної грошової одиниці України, суму грошей у гривні, еквівалентну 5400 дол. США згідно курсу НБУ станом на день платежу. 31.07.2015 року позикодавець передчасно помер, його дочка позивач [PERSON] у строк визначений законом прийняла спадщину, подавши заяви нотаріусу 26.01.2016 р. Під час прийняття спадщини позивач дізналась про існування договору позики і, враховуючи той факт, що доказів про повернення позики в особистих речах батька не виявила, вважає, що борг її батькові відповідач не повернув. 08.08.2016 р. позивач на адресу відповідача надіслала листа з проханням у місячний термін надати або докази сплати заборгованості позичальнику, або сплатити [PERSON] як спадкоємцю позичальника заборгованість за договором на загальну суму 5 400 доларів США. Відповідь отримана не була, лист був повернутий за закінченням терміну зберігання. Позивач просила стягнути з [PERSON] загальну суму основного боргу за договором у розмірі 139 914 грн. 00 коп., три проценти річних за невиконання грошового зобов*язання у розмірі 21 712 грн. 58 коп., сплачену суму судового збору. У судовому засіданні позивач та її представник не були присутніми, надавши заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був сповіщений у встановленому законом порядку. Законний представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні не була присутньою, надавши заяву про розгляд справи без її участі. З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов*язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики так його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 01.07.2011 року між [PERSON] (позикодавцем) та [PERSON] (позичальником) був укладений договір позики грошей, який був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №900. Відповідно до п. 1 договору позикодавець передав у власність грошові кошти, а позичальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, яка складається з: 43 047,18 грн., що еквівалентна 5400 доларів США згідно курсу НБУ станом на 01.07.2011 року (100 доларів + 797,1700 гривень) в строк, вказаний в цьому договорі. Грошові кошти, що є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору (п.2). За домовленістю сторін повернення позики здійснюється 01.08.2011 року (п. 3). Згідно з п. 3.1 договору в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України позичальник зобов*язується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну 5 400 дол. США за офіційним курсом НБУ на день платежу. Позикодавець повинен засвідчити повернення позики заявою, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально в день отримання позичених грошових коштів (п.5). Таким чином, у відповідача перед [PERSON] виникло грошове зобов*язання. 31 липня 2015 року [PERSON] помер. В наслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, часом відкриття спадщини є день смерті ( ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зобов'язання за договором позики не припиняються внаслідок смерті позикодавця, оскільки не є нерозривно пов'язаним з його особою (ст.608, ст.1219 ЦК України). Згідно матеріалів спадкової справи № 1/2016, відкритої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] до майна померлого 31.07.2015 р. [PERSON], спадщину прийняли донька [PERSON] (? частки) та онука [PERSON] (? частка), [INFO]. Онука померлого [PERSON] - [PERSON] відмовилась від ? частки спадщини. За правилом ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, до [PERSON] та [PERSON], як до спадкоємців померлого позикодавця [PERSON] перейшли права кредитора за договором позики. З позовом про стягнення боргу звернулась лише [PERSON], проте [PERSON] від спадщини не відмовлялась, тому також має право на звернення до суду з позовом про стягнення боргу з урахуванням того, що її частка у спадщини становить ?. Статтею 1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. При цьому, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач, який неодноразово викликався в судове засідання, не з*явився та не оспорив факт отримання грошей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ч. 2, 3 ст.545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Правовий аналіз дає підстави вважати, що держатель оригінала боргового документа є належним кредитором у зобов'язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий борговий документ. У відповідності з вимогами закону повернення суми боргу має бути обов'язково підтверджено допустимими доказами, розпискою, про повернення суми боргу, а також повернення позикодавцем позичальнику оригіналу його боргової розписки або оригіналу нотаріально посвідченого договору позики. На час розгляду справи позивач [PERSON] представила суду оригінал договору позики грошей, який зберігався у позикодавця, а після його смерті і до теперішнього часу зберігається у позивачки. Відповідач [PERSON] не надав суду допустимих доказів того, що суму боргу позикодавцю він повернув повністю у визначеній в договорі строк. Відповідно до положень частини 1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. З огляду на те, що частка спадкоємця [PERSON] становить 3/4 , то з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню борг за договором позики в сумі, що еквівалентна 4050 дол. США по курсу НБУ на час подання позову (07.10.2016 р. - 25,91 грн. за 1 доллар), тобто 104 935,50 грн. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума 3% річних становить 628,50 дол. США, тобто 16284 грн. 43 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] Загальна сума боргу, яку слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] становить 121219 грн. 93 коп. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею витрати по справі у розмірі 1212,19 грн. пропорційно до розміру задвоолених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial