Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 26.03.2003 року між позивачем та відповідачем був укладено шлюб. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2015 року шлюб було розірвано. Сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час син [PERSON] проживає з позивачем за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Чкалове, вул. Горького, 1а. Донька, [PERSON], з червня 2015 року до березня 2017 року проживала з відповідачем. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2016 року визначено місце проживання [PERSON] разом з позивачем. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. З 21.03. 2017 року [PERSON] також проживає з позивачем в с. Чкалово Приазовського району Запорізької області. З 2014 по теперішній час відповідач зовсім не приймає активної участі у житті сина, [PERSON], злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків відносно дитини, не забезпечує належних умов для проживання та розвитку дитини, не піклується про здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, ігнорує власну дитину, не відвідує її тривалий час, не надає матеріальної допомоги, не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, не виявляє жодного інтересу до її потреб, стану здоровя. Посилаючись на викладене позивач просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню сина [PERSON], [INFO]. Також, позивач у позові зазначає, що обидві дитини перебувають на її утриманні, у звязку з чим просить сягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх його видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не зявилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позову наполягає. Проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав, тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, у звязку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №150470, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис №189. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2017 року залишено без змін рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2016 року, яким визначено місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], з матірю, [PERSON], за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Чкалове, вул. Горького, 1а. У будинку за адресою: Запорізька область, Приазовський район, с. Чкалове, вул. Горького, 1а, мешкає [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою, яка видана 17.10.2017 року Чкаловською сільською радою Приазовського району Запорізької області. Згідно характеристики вих. № 130 від 12. 12.2016 року Чкаловського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад імені [PERSON]» Приазовської районної ради Запорізької області - [PERSON] навчається у комплексі з 2014 року. Мама та бабуся постійно цікавляться навчанням та дисципліною сина та онука. Натомість тато жодного разу не поцікавився життям сина протягом його навчання в нашій школі: не приїздив, не дзвонив. Згідно характеристики вих. № 57 від 18.10.2017 року Чкаловського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад імені [PERSON]» Приазовської районної ради Запорізької області - [PERSON] навчається у комплексі з 2014 року, є учнем 7 класу, має добрі навички читання, вміє переказувати великі тексти, має гарну пам'ять, приймає активну участь під час проведення позакласних заходів. Мати постійно цікавиться навчанням та дисципліною сина. Батько протягом навчання жодного разу не поцікавився життям, дисципліною та успішністю, не приїздив, не дзвонив. У відповідності до ч.4 ст.19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч.5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приазовської районної державної адміністрації № 01.31/585 від 25.10.2017 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню неповнолітнього сина [PERSON]. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Крім того, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню неповнолітнього сина [PERSON], не здійснює матеріального утримання дитини, дитина проживає з позивачем, що підтверджено матеріалами справи. При винесенні рішення суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є з одного боку - захистом прав дитини, а з другого - крайнім заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Судом було встановлено факт неналежного виконання батьківських обовязків [PERSON] по відношенню неповнолітнього сина [PERSON], крім того, органа опіки та піклування дійшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача є доцільним. Згідно ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини, а тому приходить висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню неповнолітнього сина [PERSON]. Виходячи з викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], то суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись в якості аліментів на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Частиною 3 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти стягуються з дня подачі позову до суду. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан кожного із сторін, потреби неповнолітньої дитини, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, те, що відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу дитині. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитей, забезпечення одержання дітьми сторін коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мали б тоді, коли б утримувалися обома батьками. Суд вважає обґрунтованим, визначений позивачкою розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу [PERSON] щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. При вищевикладених обставинах, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню з врахуванням положень ст. 182 СК України щодо визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, а також дати подання уточненої позовної заяви 15.05.2017 року, щодо початку стягнення аліментів на [PERSON], [INFO]. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В порядку ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст. 141, 155, 164, 165, 180, 181-183, 191 СК України,

Outcome: approved