Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом , в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. В обґрунтування позову зазначає, що з 2010 року проживала однією сім`єю разом з відповідачем. Сімейні відносини не склались і вони з відповідачем вже кілька років проживають окремо. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Однак вона не може дійти згоди з відповідачем щодо місця проживання, так як останній погрожує, що забере дитину до себе. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася , надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - Органу опіки\~та піклування\~виконавчого комітету\~Кременчуцької міської\~ради Мазур\~О.О.\~у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Просить винести рішення з урахуванням висновку органу опіки та піклування. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2010 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] , проживає разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Відповідно до\~ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1ст. 161\~СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зіст.141\~СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір,ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір,ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. У своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 487/2480/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду визначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до рішення Автозаводського районного суду м Кременчука від 16.10.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.09.2012 р., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Згідно довідки від 19.09.2018 року № 77814 виданою Автозоводським ВДВС м.Кременчук ГТУЮ у Полтавській області [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] на утримання сина [PERSON] у період з 01.09.2012 р. по 31.08.2018 р. Боржник ухиляється від сплати аліментів. За даними висновку орану опіки та піклування виконавчого комітету\~Кременчуцької міської\~ради Полтавської\~області про\~доцільність визначення\~місця проживання\~малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] \~разомз матір`ю від 21.12.2018 року за № 1720, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю, [PERSON] та дідом і бабою з боку матері [PERSON] , [PERSON] Родинна мешкає в трикімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями. Санітарно-гігієнічні умови задовільні, в квартирі чисто та затишно, проведено ремонт. Малолітній забезпечений усім необхідним для повноцінного розвитку та відпочинку. Згідно з довідкою про доходи, виданою ПАТ «Укртатнафта», за період з лютого 2018 року по липень 2018 року включно, [PERSON] отримала заробітну плату у розмірі 52887,88 грн. Тому, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вважає за доцільне визначити місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Мати належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, працює, має достатній самостійний дохід, який може забезпечити дитині належні умови проживання, виховання та навчання, забезпечує дитині матеріально-побутові умови та рівень комфорту. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що проживання дитини зі своєю матір`ю буде відповідати найкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, враховуючи ставлення та участь у вихованні дитині, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у матері, яка має можливість утримувати малолітнього сина, відсутність належних заперечень батька щодо місця проживання дитини з матір`ю, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , та вважає за необхідне визначити місцепроживання дитини [PERSON] , [INFO] з його матір`ю. У відповідності до до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved