Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що сторони проживали однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання сімейних стосунків відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому, позивач звернулась з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача кошти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Позивач надала суду заяву про розгляд справи в порядку заочного провадження та у її відсутність. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони по справі проживали однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем (а.с. 5,7). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього відповідно до ст. 180 СК України обов'язку на утримання дитини, то суд дійшов до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача коштів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку [PERSON] щомісячно. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліментів, починаючи з дня звернення, а саме з 15 квітня 2016 року. Також суд, допускає рішення про стягнення аліментів до негайного виконання - у межах суми платежу за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Проте, позивачем не надано таких доказів. Тому, позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час - за період з листопада 2014 року по день звернення до суду з позовом, тобто до 15 квітня 2016 року, - задоволенню не підлягають. Оскільки позивач при поданні позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, їх слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial