Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач - [PERSON] є (була) позивача доброю знайомою, яка була зареєстрована в даному будинку з 03 серпня 2013 року, по її настійливому клопотанню, за її словами - з метою працевлаштування. В будинку позивача відповідач фактично проживала лише декілька місяців, а потім виїхала в місто Київ. Після виїзду з села, відповідач фактично постійно проживала в м. Київ, але при цьому точної своєї адреси вона не повідомляла, а після 2017 року взагалі зникла, і де вона зараз знаходиться, де проживає - позивачу невідомо. Факт відсутності за місцем реєстрації [PERSON] підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов життя сім`ї від 27.06.2018 року, 21.12.2018 року, 17.10.2019 року, 18.06.2019 року. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, і взагалі будинком вона взагалі цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням, ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Відповідач в добровільному порядку припинити свою реєстрацію не бажає, тому позивач змушена звертатися до суду для захисту своїх прав та законних інтересів та просити визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року було ухвалено прийняти позовну заяву, відкрити провадження в справі та призначити до підготовчого судового засідання (а.с.14), а згідно ухвали суду від 04.12.2019 року підготовче провадження закрито та призначено цивільну справу до розгляду. В підготовчому судовому заданні позивач позовні вимоги підтримала, а в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить розгляд справи провести в її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач ні в підготовче судове засідання, ні в судове не з`явилася, повернувся конверт з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Відзиву, заяв та клопотань до суду не надіслала. Тому у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] відзив не надіслала. В підготовчому судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач в даному будинку не проживає більше двох років. В підготовчому судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] не бачила в квартирі [ADDRESS] , та належить з 2017 року. Враховуючи вимог частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.02.1995 року, [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] (а.с.4). Згідно довідки № 1037 від 21.10.2019 року, виданої Шпилівською сільською радою Іванківського району Київської області, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає (а.с.9). Факт не проживання [PERSON] в спірному будинку підтверджується Актами обстеження матеріально-побутових умов життя сім`ї від 27.06.2018 року, 21.12.2018 року, 17.10.2019 року, 18.06.2019 року (а.с.5-8) та показами свідків в підготовчому судовому засіданні, які підтвердили факт не проживання в спірному будинку відповідача. Згідно ч. 1-3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач відсутній у житловому приміщенні позивача більше року без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивача вимагати визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України. Таким чином, пред`явлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач просить судові витрати залишити за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved