Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить визначити розмір часток у майні, що є спільною сумісною власністю, а саме у квартирі [ADDRESS] за [PERSON] - 1/2 частину, за [PERSON] - 1/2 частину. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки свого представника суду не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутності представника відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до наступного У судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 29 травня 1998 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на Одеській товарній біржі був укладений договір міни, який був зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод під №22966. Відповідно до п. 2 вищезазначеного договору міни [PERSON] передав, а [PERSON] та [PERSON] прийняли квартиру загальною площею 43,3 кв.м., корисною площею 42,6 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 23 грудня 2008 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-10052/08 визнано дійсним договір міни квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], згідно якого останні придбали квартиру під [ADDRESS], 29 травня 1998 року на Одеській товарній біржі. Також зазначеним рішенням визнано за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру під [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] помер, актовий запис про смерть №568, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 14 березня 2011 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Як зазначає позивач, у зв'язку з тим, що у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2008 року по справі № 2-10052/08 не вказані долі кожного із співвласників, а зазначено тільки те, що квартира належить на праві спільної власності, це є перешкодою в оформленні позивачкою спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. При цьому, ч. 3 ст. 370 ЦК України передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 364 Кодексу. Тобто, в порядку, передбаченому для виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають значення. У разі поділу майна між співласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 1-3 ст. 372 ЦК України). При цьому, договори про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та поділ нерухомого майна, що є у спільній власності, укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню. На цей час таке виділення (визначення) не може бути зроблено, у зв'язку з тим, що один з співвласників квартири [ADDRESS], а саме [PERSON] помер [INFO] року. Враховуючи те, що між співвласниками спірної квартири не було встановлено домовленості щодо розміру часток, суд виходячи із рівності часток кожного співвласника та вважає можливим визначити, за [PERSON] - право власності на 1/2 частину у квартирі [ADDRESS] та за [PERSON] - право власності на 1/2 частину у квартирі [ADDRESS]

Outcome: approved