Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить трикімнатна квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2005 посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 3724. В даній належній їй квартирі, крім неї зареєстрований як член родини її син - відповідач [PERSON] . З 2007 року [PERSON] не проживає у спірній квартирі, його особисті речі в квартирі відсутні. Вона має намір продати належну їй квартиру, однак у зв`язку із зареєстрованим місцем проживання відповідача у даній квартирі, вона позбавлена права користуватися та розпоряджатися належним їй нерухомим майном на власний розсуд. У зв`язку з чим, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач будучи повідомленою належним чином про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, до позовної заяви долучила заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, засвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олофінським О.В. від 21.10.2021, з проханням розглянути справу за його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. від 02 листопада 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 3724 слідує, що продавці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] продали, а покупець [PERSON] купила трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 280977652 від 25.10.2021 слідує, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , частка власності 1/1, підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу від 02.11.2005. Згідно довідки ОСББ «Водограй» № 97 від 28.10.2021 слідує, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту керівника ОСББ «Водограй» Салюк Н.П. від 28.10.2021, складеного в присутності двох свідків слідує, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , не проживає у вказаній квартирі з 2007 року по теперішній час, та його особисті речі в квартирі відсутні. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, а також розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, враховуючи, що [PERSON] не будучи власником даної квартири, та не проживає в ній, а зареєстроване місце його проживання у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику нерухомого майна розпоряджатися даним майном на власний розсуд, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] , щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved