Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання з нею. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона починаючи з 30.08.2008 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Однак їх сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між ними. Крім того, як зазначає позивач, відповідач веде аморальних спосіб життя, що не рідко призводить до скандалів і суперечок, свідком яких стають їх діти, що негативно впливає на їх психічний стан та спричиняє їй душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їх дітей та у позивача, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин муж собою та іншими членами сімї на почуттях любові, поваги, дружби та взаємодопомоги, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги повністю підтримує, просить їх задовольнити та визначити місце проживання дітей разом з нею. Відповідач також в судове засідання не зявився, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову визнає в повному обсязі. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до\~ ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що 30.08.2008 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1249, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 069953 ( а.с.10). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], 01.01.2010 р.н,. та сина [PERSON], [INFO] ( а.с.6,7). Норми частин 3 і 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~(далі по тексту\~СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої\~статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково в частині розірвання шлюбу. На підставі ч. 1 т. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: partial