Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] як частку у праві спільної сумісної власності на дану квартиру. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй та її синові [PERSON], який помер 18.08.2016 року, належала на праві спільної сумісної власності вищевказана квартира. На випадок своєї смерті останній заповіту не залишив. Спадкоємцями після його смерті є вона та дружина покійного [PERSON]. Зважаючи на поважний вік, вона має намір укласти зі своїми родичами договір довічного утримання, передавши своїм утриманцям у власність належну їй частку у спірній квартирі, а тому для визначення такої змушена звертатись до суду. Вважає, що їй належить ? квартири. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить таку задоволити. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає. Відтак, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань. Статтею 11 ЦПК України,\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Судом встановлено, що квартира №32 в будинку №1 на вул.Крушельницької в м.Дрогобичі Львівської області належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. 18.08.2016 року [PERSON] помер. Згідно ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісні власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За змістом ст.392 ЦК України належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює, в даному випадку, право власності на майно. Як стверджує позивач, відповідач є дружиною покійного, та така не є учасником даних цивільних відносин, оскільки на даний час не є правонаступником [PERSON] (спадщини ще не прийняла), та не представлено доказів невизнання чи оскарження нею предмету спору. У відповідності до розяснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33\~ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Позивач не заявила клопотання про заміну неналежного відповідача, а тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи вище наведене та

Outcome: dismissed