Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2009 року на 1/6 частину та на підставі договору дарування від 16 квітня 2010 року на 5/6 частин. В даній квартирі окрім неї зареєстровані її мати [PERSON], донька [PERSON], колишній чоловік [PERSON] Роєв та онук [PERSON]. З травня 2014 року відповідач перестав проживати в квартирі. 12 березня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, однак позивач вимушена сплачувати за нього комунальні платежі. Тому позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні приміщенням та визнати відповідача таким що втратив право на користуванням житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS]. Позивач в судове засіданні не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 серпня 2009 року та на підставі договору дарування від 16 квітня 2010 року є власницею кв. 349 розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, буд. 9 /а.с. 5-7/. Згідно довідки про склад сімї та місце реєстрації № 2288 від 26 січня 2015 року [PERSON] Роєв зареєстрований у зазначеній квартирі з 02 листопада 2012 року /а.с.10/. Згідно актів від 10 жовтня 2014 року та 31 березня 2015 року відповідач у квартирі № 349 розташованої за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, буд. 9 не проживає з 08 травня 2014 року /а.с. 8,9/. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином відповідач без поважних причин не проживає в квартирі, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.. Героїв 9/349, де право власності належить позивачу, позивач вимушена нести додаткові витрати на утримання квартири, сплачуючи комунальні платежі за відповідача, таким чином, відповідач порушує права позивача. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved