Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 30.11.2016 року Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №318, посилаючись на те, що від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, спільне життя з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння. В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила розірвати шлюб, стягнути з відповідача судові витрати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] , спору про місце проживання дитини між ними не має. В підготовче судове засідання відповідач не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 30.11.2016 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Лозівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №318 (а.с.10). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради від 16.08.2019 року, позивач [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з`ясовано, що між сторонами немає спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано та спору про місце проживання дитини. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім`єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно заяви позивача, залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . Згідно квитанції №0.0.1445089518.1 від 22.08.2019 року позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. Згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частинами 1,3 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до ст.141 ЦПК України та заяви позивача суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved