Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, а саме : на житловий будинок з господарськими спорудами, загальною вартістю 136 тисяч 119 гривень, загальною площею 116,9 кв. м., зазначений технічному паспорті під літ «А», ганок під літ. «а», ганок під літ «а1», літню кухню під літ. «Б», веранду під літ «б», ганок під літ «б1», сарай під літ. «В», погріб під літ «В/під», сарай під літ «Г», який розташований по [ADDRESS] та на земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS], загальною площею 1,1500 га у межах згідно з планом відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого головою Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області 16 червня 2010 року на підставі рішення сесії місцевої ради, 9 сесія 23 скликання від 12 січня 2000 року для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03 квітня 2014 року між нею та [PERSON] було укладено усний договір купівлі - продажу житлового будинку з господарським спорудами та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS]. Вона як покупець сплатила за вказаний будинок та земельну ділянку визначену суму грошей в розмірі 8 000 доларів США та 2 500 гривень, що підтверджується розпискою [PERSON] від 03 квітня 2014 року про отримання грошей. На підтвердження виконання договору купівлі-продажу [PERSON] як продавець, передала їй технічну документацію на будинок. Відповідач [PERSON] виїхала проживати в м. Чернігів, ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Вона в свою чергу стала проживати у вказаному будинку, провела там ремонтні роботи, почала обробляти земельну ділянку, за власний рахунок виготовила технічну документацію на вказаний житловий будинок, провела оцінку будинку та земельної ділянки. Звернутися до нотаріальної контори для оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна за відсутності продавця в односторонньому порядку неможливо. А тому, враховуючи, що власник будинку ухиляється від нотаріального посвідчення договору і нотаріально посвідчити договір не має можливості, для визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного між нею та [PERSON] та визнання права власності на майно згідно договору купівлі-продажу, а саме на : житловий будинок з господарськими спорудами, загальною вартістю 136 тисяч 119 гривень, загальною площею 116,9 кв. м., зазначений технічному паспорті під літ «А», ганок під літ. «а», ганок під літ «а1», літню кухню під літ. «Б», веранду під літ «б», ганок під літ «б1», сарай під літ. «В», погріб під літ «В/під», сарай під літ «Г», який розташований по [ADDRESS] та на земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS], загальною площею 1,1500 га у межах згідно з планом відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого головою Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області 16 червня 2010 року на підставі рішення сесії місцевої ради, 9 сесія 23 скликання від 12 січня 2000 року для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, вона вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте подала на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте від неї на адресу суду надійшла телеграма, в якій просить суд слухати справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Оскільки, визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 03 квітня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено усний договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими спорудами, загальною вартістю 136 тисяч 119 гривень, загальною площею 116,9 кв. м., зазначений технічному паспорті під літ «А», ганок під літ. «а», ганок під літ «а1», літню кухню під літ. «Б», веранду під літ «б», ганок під літ «б1», сарай під літ. «В», погріб під літ «В/під», сарай під літ «Г», який розташований по [ADDRESS] та земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS], загальною площею 1,1500 га у межах згідно з планом відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого головою Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області 16 червня 2010 року на підставі рішення сесії місцевої ради 9 сесії 23 скликання від 12 січня 2000 року для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, вона вимушена звернутися до суду. При цьому вони досягли домовленості щодо всіх належних умов купівлі-продажу даного домоволодіння, зокрема, щодо ціни, передачі житла у власність, виготовлення документів на домоволодіння, нотаріального оформлення договору в нотаріальній конторі. На підтвердження укладеної угоди позивач, як покупець, сплатила за вказаний будинок [PERSON], як продавцеві, визначену суму грошей в розмірі 8 000 доларів США та 2 500 гривень, що підтверджується розпискою [PERSON] від 03 квітня 2014 року про отримання грошей.. Після сплати грошей, позивач від [PERSON]. отримала ключі, документацію на вказаний будинок та стала в ньому проживати, користуватися земельною ділянкою, за власний рахунок виготовила технічну документацію на вказаний житловий будинок, провела оцінку будинку та земельної ділянки. На даний час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого в односторонньому порядку неможливо, оскільки продавець [PERSON], яка являється власником будинку та земельної ділянки, виїхала на постійне місце проживання до м. Чернігів, та всіляко ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Оскільки в односторонньому порядку засвідчити дану угоду неможливо, визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між позивачем [PERSON] та продавцем [PERSON]. та визнати право власності на майно згідно договору купівлі-продажу, а саме на : житловий будинок з господарськими спорудами та на земельну ділянку можна лише в судовому порядку. Зазначене підтверджується: розпискою [PERSON] про отримання грошей (а.с.11), копією технічної документації на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (а.с.12-22), висновком про вартість будинку (а.с.25), копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.30), висновком оцінювача про ринкову вартість земельної ділянки (а.с.31). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Відповідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ч. 2 ст. 328 ЦК України , право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.. 655 ЦК України, з договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ст.. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст.ст. 218, 220 ЦК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень ч.2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Частина 1 ст.220 ЦК України вказує, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, проте відповідно до вимог ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. В ч. 3 ст. 373 ЦК України, вказано, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. В частині 4 ст. 373 ЦК України вказано, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно з ч. 5 ст. 373 ЦК України. власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Частина 1 статті 377 ЦК України передбачає, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до положень ч. 2 ст. 377 ЦК України, розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, враховуючи, що сторони домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу та відбулось повне його виконання, беручи до уваги навмисне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, та вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов. На підставі наведеного та

Outcome: approved