Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 20 квітня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З самого початку їхнього подружнього життя вони не змогли встановити відносин довіри та взаєморозуміння. Не створили міцної сім?ї, оскільки мають зовсім різні погляди на питання пов?язані з роллю жінки та чоловіка у веденні спільного господарства, вихованні дітей. Між ними давно існують деякі непорозуміння, які згодом переросли у стійкий конфлікт, результатом якого стало те, що вона втратила до відповідача почуття любові та поваги. Фактично їхня сім?я остаточно розпалась у 2008 році. Збереження шлюбу стало неможливим. Спору про поділ спільного майна подружжя не мають. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Судові витрати покласти на відповідача. До початку судового розгляду позивач надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року Самарському районному суду м. Дніпропетровська доручено допитати в якості відповідача [PERSON] з приводу даної справи. Але на адресу суду було повернуто доручення судді без виконання, у зв?язку з повторною неявкою належним чином повідомленого відповідача, про що свідчать повернуті поштою конверти з відміткою «за закінчення строку зберігання» та «за зазначеною адресою не проживає». Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про шлюб, з якого вбачається, що 20 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Після укладення шлюбу прізвище позивача «[PERSON]». Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 03.07.2007 року, сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені з 2008 року, у сторін є неповнолітня дитина, між сторонами було відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленими, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані та підтверджені документально. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.110-112, 113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved