Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10.01.2015 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Через деякий час після народження дитини відносини в сім`ї зіпсувалися і на даний час сторони спільно не проживають. Також відповідач тривалий час грошей на утримання дочки не виділяє, внаслідок чого дитина знаходиться на утриманні позивача, тобто відповідач своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини в добровільному порядку не виконує. Постійного місця праці на території України відповідач немає, однак протягом останніх півтора року отримує нерегулярний мінливий дохід від заробітків за кордоном, в Чеській Республіці, в сумі приблизно 30000 гривень на місяць. Позивач неодноразово зверталася до нього з проханням виділяти гроші на утримання їхньої дитини. Коштів, які має позивач не вистачає на повноцінне утримання дитини, багато витрат іде на дитяче харчування, засоби гігієни, ліки, одяг тощо. В таких ситуаціях їй допомагає лише її родина. На даний час відповідач своїх зобов`язань про добровільне надання матеріальної допомоги на утримання дитини не виконує. Відповідач є молодою, працездатною, фізично здоровою людиною, інвалідності або інших важких хронічних захворювань не має, та має всі можливості для виділення коштів на утримання малолітньої дочки [PERSON] . Оскільки добровільно про сплату аліментів з відповідачем домовитися не вдалося, позивач змушена звернутися з даним позовом до суду. Попередня (орієнтовна) сума судових витрат, понесених позивачем сстановить 600 гривень - оплата за надання професійної правничої допомоги. Позивач просить задовольнити її позов та стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. 15.07.2019 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про долучення до матеріалів цивільної справи копії наступних документів: посвідчення серії [NUMBER] та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №831025. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 25.06.2019 року постановлено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження від 25.06.2019 року відповідач [PERSON] отримав 05.07.2019 року, що підтверджується розпискою про вручення поштового відправлення. 25.07.2019 року відповідач [PERSON] надіслав до суду поштовим зв`язком відзив на позовну заяву. Відповідач [PERSON] не подав до суду відзив на позов у встановлений законом строк та суду не надав доказів про пропущення строку для подання відзиву з поважних причин. З метою забезпечення прав учасників справи, зокрема права відповідача на подання відзиву, справа розглянута у строк понад 15 днів з дня отримання сторонами ухвали про відкриття провадження. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.01.2015 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Турківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.01.2016 року виконавчим комітетом Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області. Через деякий час після народження дитини відносини в сім`ї зіпсувалися і на даний час сторони спільно не проживають. Відповідач тривалий час грошей на утримання дочки не виділяє, внаслідок чого дитина знаходиться на утриманні позивача. Коштів, які має позивач не вистачає на повноцінне утримання дитини, багато витрат іде на дитяче харчування, засоби гігієни, ліки, одяг тощо. В таких ситуаціях їй допомагає лише її родина. На даний час відповідач своїх зобов`язань про добровільне надання матеріальної допомоги на утримання дитини не виконує. Позивач [PERSON] є інвалідом ІІІ-ї групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] та довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №831025. Відповідач є молодою, працездатною, фізично здоровою людиною, інвалідності або інших важких хронічних захворювань не має, та має всі можливості для виділення коштів на утримання малолітньої дочки. Оскільки добровільно про сплату аліментів з відповідачем домовитися не вдалося, позивач змушена звернутися до суду. Попередня (орієнтовна) сума судових витрат, понесених позивачем складає 600 гривень - оплата за надання професійної правничої допомоги. Позивач просить задовольнити її позов та стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. Будучи батьком дитини, відповідач свою дитину належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням своєї малолітньої дитини суду не надав. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини. Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час свою дитину належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягувати аліменти для її утримання. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, наявні правові підстави для визначення розміру аліментів з відповідача [PERSON] у твердій грошовій сумі щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене та те, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що буде законним і справедливим стягування із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України , під час ухвалення рішення суд вирішує розподіл між сторонами судових витрат. Позивач понесла судові витрати за отримання правничої допомоги в розмірі 600 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на її користь. Відповідно до п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Згідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial