Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування реєстрації, визнання права власності на нежитлове приміщення, вилучення з незаконного володіння мотивуючи тим, що 01.04.2005р. уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS], здійснила його реконструкцію за власний рахунок, однак користуватись вказаним приміщенням протягом багатьох років не має змоги оскільки воно вибуло з законного володіння. З огляду не це просила суд стягнути з [PERSON] грошову суму в розмірі 809 090 у.о., а в разі неможливості виплатити вказану суму в межах часткового виконання зобов'язання, визнати за нею право власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яке складається з приміщень першого поверху: 1- кабінет 22,8 кв.м., 2-санвузол 3,1 кв.м., З- приймальна 12,8 кв.м., 4-масажний кабінет 10,3 кв.м., 5- масажний кабінет 8,1 кв.м., 6-туалет 1,1 кв.м., 7-вмивальня 1,2 кв.м., 8-туалет 0,8 кв.м., 9- вмивальня 0,8кв.м., 10-коридор, 1,0 кв.м.,11-кімната відпочинку 5,8 кв.м., 12-санвузол - 6,5 кв.м., 13-електрощитова 2,5 кв.м., 14-кабінет 34,3 кв.м., 15-кабінет 18,3 кв.м..; приміщень другого поверху: 16-кабінет 8,9 кв.м., 17-кабінет 10,0 кв.м., 18- кабінет 19,2 кв.м., 19-кабінет 21,4 кв.м., 20-кабінет 13,1 кв.м., 21-кабінет 26,1 кв.м.. 22- коридор 2,0кв.м., 23-кабінет 8,7 кв.м., 24-кабінет 9,2 кв.м., 25-кабінет 9,0 кв.м. 05.12.2012року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила суд визнати право власності на нежитлове приміщення, площею 257,0 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та складається з приміщень першого поверху: 1- кабінет 22,8 кв.м., 2-санвузол 3,1 кв.м., З- приймальна 12,8 кв.м., 4-масажний кабінет 10,3 кв.м., 5- масажний кабінет 8,1 кв.м., 6-туалет 1,1 кв.м., 7-вмивальня 1,2 кв.м., 8-туалет 0,8 кв.м., 9- вмивальня 0,8кв.м., 10-коридор, 1,0 кв.м.,11-кімната відпочинку 5,8 кв.м., 12-санвузол - 6,5 кв.м., 13-електрощитова 2,5 кв.м., 14-кабінет 34,3 кв.м., 15-кабінет 18,3 кв.м..; приміщень другого поверху: 16-кабінет 8,9 кв.м., 17-кабінет 10,0 кв.м., 18- кабінет 19,2 кв.м., 19-кабінет 21,4 кв.м., 20-кабінет 13,1 кв.м., 21-кабінет 26,1 кв.м.. 22- коридор 2,0кв.м., 23-кабінет 8,7 кв.м., 24-кабінет 9,2 кв.м., 25-кабінет 9,0 кв.м.; визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім*я [PERSON] на нежитлове приміщення площею 257,0 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] - недійсним; витребувати у [PERSON] нежитлове приміщення площею 257,0 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. 05.04.2013року Малиновським районним судом м. Одеси було винесено Заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] задоволено: визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]; визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я [PERSON] на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] недійсним; витребувано у [PERSON] нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]; встановлено порядок виконання рішення суду за яким рішення суду є підставою для скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та одночасно є підставою для державної реєстрації права власності на вказане житлове приміщення за [PERSON] Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.10.2013р. заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.04.2013року по справі №1519/10981/2012 було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. При новому розгляді справи представник позивача просив позов задовольнити з наведених у позові підстав. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача, [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, мотивуючи тим, що позовні вимоги є незаконними та необгрунтованими, не підтверджені жодними належними доказами, а крім того вже розглядались судами першої, апеляційної інстанції та Верховним судом України, за результатами чого, позивачу у задоволенні позовних вимог, було відмовлено в повному обсязі. Дослідивши надані у справі докази, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.04.2005року між [PERSON] та [PERSON] було укладено декілька договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення, розташованого за адресою [ADDRESS] в простій письмовій формі, за яким [PERSON] купила, а [PERSON] продав нежитлове приміщення, загальною площею 186, 8 кв.м., розташоване за адресою [ADDRESS] Оскільки зазначені правочини підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, а момент вчинення такого правочину відповідно до ст.ст. 210, 640, 657 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, суд вважає, що зазначені правочини є не укладеними, а отже, не створюють прав та обов'язків для сторін. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] також був укладений договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення, також в простій письмовій формі. У червні 2007 року [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовною заявою про визнання вказаного договору дійсним. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 березня 2009 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, розташованого за адресою [ADDRESS]. Згодом, 15.05.2009 року [PERSON] здійснив відчуження вказаного нежитлового приміщення на користь ПП «Інформінвестконсалтинг С» на підставі договору купівлі продажу від 15.05.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Шепелюк Р.Ю., зареєстрованого в реєстрі правочинів за № 557, що підтверджується відповіддю КП «ОМБТІ та РОН» за вих. 13418-06/2663. У відповідності до розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 05.06.2009 року № 294/01-06, приміщенню за адресою м. Одеса, вул. Космонавтів, 23\\4-а було присвоєно адресу: будинок № 23-К по вул. Космонавтів в м. Одесі. Згідно відповіді КП «ОМБТІ та РОН» за вих. 13418-06/2663, ПП «Інформінвестконсалтинг С» отримало Свідоцтво про право власності, яке видане виконкомом Одеської міської ради від 11.06.2009 року. З договору купівлі-продажу від 18.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Шепелюк Р.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 643 вбачається, що ПП «Інформінвестконсалтинг С» продало [PERSON] нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] Згідно договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] купив спірні нежитлові приміщення, що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі № 635. [PERSON] помер [INFO], у зв'язку з чим, відповідач, [PERSON] отримав у спадщину спірний об'єкт нерухомості, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], зареєстрованим за реєстровим № 1274. Суд не бере до уваги доводи позивача щодо безпідставності набуття права власності на спірні приміщення ПП «Інформінвестконсалтинг С», [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки право власності набувалось в межах чинного на той час законодавства. Право власності на нерухоме майно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема воно може набуватись на підставі правочинів, відповідно до ст.328 ЦК України. При цьому у відповідності до ст. 334 ЦК України (в редакції, що діяла на той час) право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Момент укладення договору, згідно ст. 640 ЦК України визначається, якщо договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації . У відповідності до ст. 657 ЦК України (в редакції, що діяла на той час), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Судом встановлено, що всі правочини, що були укладені ПП «Інформінвестконсалтинг С», [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідають вимогам ст 203, 205 ЦК України: відповідають внутрішній волі сторін, укладені в письмовій формі, з нотаріальним посвідченням та реєстрацією у відповідному органі (КП «ОМБТІ та РОН»). Однак, з наданих матеріалів справи не вбачається, що позивач набув право власності на спірне нерухоме майно. Проте, згідно рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07.11.2008року по справі №2-6145/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи: КП «ОМБТІ та РОН» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності, за позовом [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи Одеської міської ради про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та права власності, за позовом [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи [PERSON] про визнання договору недійсним, за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні приміщенням - у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи КП «ОМБТІ та РОН» про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності та позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні приміщенням - було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11.03.2009р. апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 07.11.2008р. залишено без змін. Ухвалою Верховного суду України в частині відмови в задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], залишено в силі Рішення першої та апеляційної інстанції. При новому розгляді справи, після огляду, представлених представником відповідача документів, Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2014року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування реєстрації, визнання права власності на нежитлове приміщення, вилучення з незаконного володіння - було залишено без руху з наданням позивачу терміну на представлення до суду документів, підтверджуючих набуття права власності на спірний об'єкт нерухомості, документів, які свідчать про те, що реконструкція проводилась власним коштом та докази про те, що позивачем проводились дії щодо присвоєння нової адреси нежитловому приміщенню з адреси: [ADDRESS], на адресу: [ADDRESS]. Згідно положень ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На виконання Ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2014року представником позивача були надані: технічний паспорт на об'єкт нерухомості від 10.06.2002 року та від 06.06.2007 року на ім'я відмінне від імені позивача, а також накладні № 4000 від 29.10.2006 року; № 294 від 02.03.2007 року; № 0178 від 28.04.2005 року; № 20 від 17.12.2005 року, № 802 від 15.12.2005 року; 15.02.2006 року про придбання будівельних та інших матеріалів без зазначення замовника(покупця) та адреси отримання будівельних матеріалів. Крім цього, були надані документи організацій щодо надання послуг інтернет зв'язку, кабельного телебачення, телефонного зв'язку тощо. Суд критично ставиться до пояснень представника позивача щодо набуття права власності на новостворене майно в порядку ст. 331, 332 ЦК України, оскільки оцінивши надані суду документи дійшов висновку, що з вказаних документів не вбачається, що у позивача виникло право власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Зокрема, перелічені вище накладні не доводять факт придбання матеріалів саме позивачем з конкретною метою цільового використання будівельних матеріалів на реконструкцію нежитлового приміщення, а документи сторонніх організацій доводять лише факт того, що у вказаний період позивач користувався певними послугами: послугами інтернет зв'язку, кабельного телебачення, телефонного зв'язку тощо. Стосовно наданого до суду витягу зі звіту про незалежну оцінку, то суд вважає його не належним доказом, оскільки останній був виданий на ім'я [PERSON], що в свою чергу доводить той факт, що СПД «[PERSON]» виконав на замовлення [PERSON] незалежну оцінку нерухомого майна, згідно якої вартість нежитлових приміщень за адресою [ADDRESS] склала 1 707 614 гривень. Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 9 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність» , будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій». Отже, визнання судом права власності на самочинно побудоване (реконструйоване) нерухоме майно можливе у тому разі, якщо в прийнятті такого об'єкта в експлуатацію було незаконно відмовлено та за умови дотримання визначених законом вимог, необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Представником позивача до суду не було надано затвердженої проектної документації на нерухоме майно, документу, який свідчить про відмову в прийнятті об'єкта нерухомості в експлуатацію тощо. Також судом встановлено, що всі перелічені вище документи, надані представником позивача вже досліджувались Малиновським районним судом м. Одеси в межах об'єднаного провадження при розгляді справи № 2-6145/08. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ані позивачем, ані представником позивача жодного нового доказу, щодо заявлених у позові вимог, до суду надано не було. У відповідності до ст..60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При таких обставинах, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed