Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] в її користь пеню (неустойку) за несплату аліментів в період з 13.07.2018р. по 01.06.2020р. в сумі 86 564,58грн.; стягнути з відповідача в її користь понесені додаткові витрати в розмірі 8500грн.; стягувати періодично з відповідача додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 500грн. на одну дитину щомісячно та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час спільного проживання в них народився син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . На підставі постанови Львівського апеляційного суду від 14.02.2019р. з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 3000грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного щомісячно, починаючи з 13.07.2018р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Однак з цього часу вона не отримувала аліменти у повному обсязі у зв`язку зі злісним ухиленням відповідача від їх сплати. Станом на 01.06.2020р. заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 27 038, 71грн. У зв`язку з несплатою аліментів її матеріальне становище погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечити матеріальний стан сім`ї, тому вона змушена звертатись до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки з прострочення від сплати аліментів. За період з 13.07.2019р. по 01.06.2020р. розмір пені (неустойки) нею визначений в сумі 86 564,58грн. Крім цього, її діти час від часу хворіють. Для успішного навчання в школі дітям потрібен комп`ютер та інтернат. також чимало коштів іде на оплату мобільного зв`язку та організацію дозвілля. У зв`язку з цим вона понесла та несе додаткові витрати на дітей. Більшість з цих витрат є постійними. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Свої заперечення мотивує наступним. Станом на 24.06.2020р. у відповідача існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 17 238,70грн.. Заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку з тим, що станом на 13.02.2020р. [PERSON] отримав травму - перелом правої руки та вивих ключиці. На даний час він є непрацездатним та потребує лікування. За професією він є будівельником та у зв`язку з травмою не може виконувати роботу. Крім цього, він не є офіційно працевлаштований. Також, у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин впровадження карантину по всій території України, що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань відповідача по сплаті аліментів. В той же час, пандемія та обмеження, запровадженні органами влади є невідворотною (непереборною) обставиною, оскільки мають неминучий характер, зумовлений зовнішніми факторами. Частиною 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» доповнено положенням, що карантин встановлений Кабінетом Міністрів України належить до форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Просить зменшити розмір пені у відповідно до ч.2 ст.196 СК України у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та погіршенням здоров`я. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей в розмірі 8500грн., то зазначені позивачем витрати не відносяться до додаткових в розумінні ст.185 СК України, оскільки вони не викликані особливими обставинами, а є основними витратами, які батьки несуть на утримання дітей виходячи з матеріальних можливостей. Крім цього, позивачем не надано обгрунтування розміру щомісячних затребуваних додаткових витрат, а також не надано документів, що такі додаткові витрати вона щомісячно несе, а тому позовна вимога про стягнення додаткових щомісячних витрат є безпідставною та необгрунтованою. [PERSON] у позовній заяві просить розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача надав в суд заяву в якій вказує, що розгляд справи проводити без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів). Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що наступних висновків. Як встановлено із матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2006р. Під час спільного проживання в них народився син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . 14.02.2019 р. постановою Львівського апеляційного суду з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 3000грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного щомісячно, починаючи з 13.07.2018р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Сокальський районний суд Львівської області видав виконавчий лист № 454/2008/18 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останнього аліментів на утримання на утримання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн. на обох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.07.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття 28.03.2019 р. на підставі цього виконавчого листа відкрито виконавче провадження №58737695. 06.08.2020 р. державний виконавець склав розрахунок, котрий надав суду, згідно з яким заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 06.08.2020р. становить 14 819,34 грн. Згідно зі ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Покликання позивачки на те, що розмір неустойки (пені) становить 86 564,58 грн. є безпідставним, оскільки дана сума обрахована з зазначенням однієї суми та одного загального періоду Станом на 06.08.2020р. відповідач сплачено заборгованість в розмірі 59 600грн. Оскільки відповідач мав перед позивачкою заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.07.2008р. по 01.06.2020р., наявні правові підстави для стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати останніх. У відповідності до правової позиції ВП ВС, що викладена у постанові від 03.04.2019 р. по справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) «… розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем». Крім цього, у своєму обрахунку позивачка не врахувала припису ч. 1 ст. 196 СК України, згідно з яким вона як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі, що не повинен бути більше 100 відсотків заборгованості. За таких обставин і міркувань суд не прийняв до уваги розрахунок пені, що обчислений позивачкою. Враховуючи наявні докази, правову позицію ВП ВС від 03.04.2019 р. та обмеження, що встановлені ч. 1 ст. 196 СК України, суд вважає, що неустойка (пеня) за період з 01.07.2008р. по 01.06.2020р. має бути обрахована наступним чином: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1% = Пеня За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим плетежем. Таким чином сума пені за липень 2018р. складає 569,78грн.; серпень 2018р. - 930грн.; вересень 2018р. - 900грн.; жовтень 2018р. - 930грн.; листопад 2018р. - 900грн.; березень 2019р. - 930грн.; травень 2019р. - 930грн.; липень 2019р. - 930грн.; серпень 2019р. - 930грн.; вересень 2019р. - 900грн.; жовтень 2019р. - 930грн.; листопад 2019р. - 900грн.; січень 2020р. - 930грн.; березень 2020р. - 930грн.; травень 2020р. - 930грн. Отже, загальна сума пені становить 13 469, 78 грн. Відносно аргументів відповідача суд звертає увагу на таке. За правилами ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно суд вважає обгрунтованими доводи відповідача про зменшення розміру неустойки так як він отримав травму на даний час є непрацездатним та потребує лікування. Окрім того, також є необгрунтованими покликання [PERSON] на форс-мажорні обставини, у зв`язку з впровадженням карантину по всій території України, що унеможливило виконання зобов`язань відповідача по сплаті аліментів, оскільки у нього на даний час відсутній дохід. Відтак позовна вимога про стягнення неустойки (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів підлягає зменшенню до 5 000грн. Щодо позовних вимог про стягнення фактично понесених додаткових витрат на дітей та стягнення з відповідача періодично додаткових витрат на утримання дітей в розмірі 500грн. щомісячно судом встановлено наступне. На підтвердження понесених додаткових витрат за минулий час позивач зокрема надала суду розрахунок додаткових витрат, згідно якого [PERSON] понесла такі витрати: 11628грн. - придбання комп`ютера (підтверджується товарним касовим чеком від 08.12.2018р.); 1200грн. - плата за підключення до мережі Інтернет; 2210 - абонплата за інтернет за період з 01.01.2019р. по 01.05.2020р. (лист ТзОВ «Бест-Лінк», від 03.06.2019р.) та 2100грн. - поповнення дітям мобільного за період з вересня 2018р. по травень 2020р. - за 21 місяць по 100грн. на обох (не надала жодного підтверджуючого документа). Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Разом з тим, згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведені позивачкою витрати на придбання ноутбука, плата до підключення мережі Інтернет, абонплата за інтернет та мобільний зв`язок не відносяться до додаткових в розумінні ст. 185 СК України витрат, оскільки вони не викликані особливими обставинами, а є основними витратами, які батьки несуть на утримання дітей виходячи із своїх матеріальних можливостей. Разом з цим, позивачкою не надано суду підтверджуючих докуентів або належного розрахунку необхідних майбутніх додаткових витрат на дитину, які б свідчили про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дітей, витрати на навчання дітей у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дітей і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Таким чином, відповідно, у задоволенні вимоги щодо стягнення додаткових- витрат на дітей суд відмовляє.

Outcome: partial