Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 11.01.2008 уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис за № 1. Від даного шлюбу у них 07.10.2008 народилася дочка [PERSON]. Вказує, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Відповідач не приділяє уваги сімї, не піклується про неї та її не забезпечує. Протягом останнього часу вони не підтримують шлюбні відносини, їх шлюб носить лише формальний характер. Таким чином, вважає, що подальше примирення та збереження сімї неможливі, а тому просить розірвати їх шлюб. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності та підтримання позову. Відповідач в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи по останньому відомому місцю проживання, про що свідчить поштове повідомлення. За таких обставин суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] (до одруження Крика) [PERSON] 11.01.2008 уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Радивилівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис за № 1 (свідоцтво про шлюб серія 1-ГЮ № 033472). Від даного шлюбу у них 07.10.2008 народилася дочка [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія 1-СГ № 171603). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, будучи належним чином повідомлений не надав суду заперечення щодо позову. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін.

Outcome: approved