Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 25 липня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що подружні відносини з відповідачем припинилися, на даний момент вона з сином проживають окремо від відповідача, дитина повністю знаходиться у неї на утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач відмовляється, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім'ї не цікавиться. Інших дітей у відповідача немає, аліменти нікому не сплачує, витрат на утримання інших осіб не несе. За таких обставин, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до досягнення сином повноліття. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 липня 2018 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 18 вересня 2018 року на 13 год. 10 хв. В судове засідання сторони не з'явилися, від них надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнав. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 25 липня 2009, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 878, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини (а.с.10), та не заперечуються відповідачем. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об'єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання сина у заявленому позивачем розмірі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 13 липня 2018 року. Таким чином, позов підлягає задоволенню, а з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved