Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, посилаючись на те що вона є власником квартири [ADDRESS]. За даною адресою зареєстрований і відповідач, який не проживає за місцем своєї реєстрації і ніколи не проживав та не користувався вказаним житлом. Ніякої участі в утримані даного житла не приймав і не приймає. Вирішити питання з відповідачем позасудовим шляхом невдалося. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала повністю і просила суд їх задовольнити. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що є власником квартири. Відповідач був чоловіком доньки з яким на даний час шлюб розірвано. Відповідач ніколи не проживав в даній квартирі і не проживає на теперішній час. Реєстрація відповідача призводить до порушення її майнових прав. В судовому засіданні відповідач проти позову заперечував і суду пояснив, що він не проживав і не проживає за місцем своєї реєстрації але на даний час він немає можливості зареєструватися в іншому місці. Іншого житла в нього немає. Представник відділ у справах громадянства, іммиграції та реєстрації фізичних осіб УМВС надали до суду письмову заяву про слухання справи у їх відсутність. [PERSON], [PERSON], які були залучені як треті особи під час слухання справи, підтримали позовні вимоги позивача і зазначили, що є співласниками вказаної квартири і не заперечують проти позовних вимог та просять їх задовільнити. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.03.2008 року виданого виконкомом Фастівської міської ради та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.03.2008 року [PERSON] - позивачу по справі, належить 1/5 частина квартири [ADDRESS] (Орджонікідзе) в м.Фастів Київської області. Інша частина вказаної квартири належить [PERSON], [PERSON]., [PERSON], які були залученні до справи як треті особи. Згідно записів Будинкової книги [ADDRESS] відповідач зареєстрований в даному приміщенні з 04.11.2008 року. Реєстрація відповідача відбулася після укладення ним шлюбу з донькою позивача. За рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2017 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] вказаний шлюб розірвано. Дані факти не заперечуються сторонами. Виходячі з довідки №35/2070 від 13.04.2017 року виданої виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області, [PERSON] зареєстрований в квартирі №3 будинку №14 по вул Брандта (Орджонікідзе) в м.Фастові Київської області але не проживає за вказаною адресою з часу його реєстрації і по теперішій час. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно пояснень позивача відповідач по справі, за адресою реєстрації не проживає. Всі витрати, повязані з утриманням та обслуговуванням будинку, сплатою комунальних платежів і податків здійснюються тільки нею. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач не заперечував проти факту не проживння ним за вказаною адресою але проти зняття його з реєстрації заперечив, пославшись на те, що іншого житла немає. Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач більше одного року не проживає у вказаній квартирі без поважних причин, доказів тому, що відповідачу створюються перешкоди у проживанні у вказаній квартирі до суду не надано. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Також, ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved