Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за правом представлення, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 серпня 2013 року померла її баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,450 га, кадастровий номер 1224885000:01: 001: 0125, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Сйнельниківського району Дніпропетровської області, що підтверджується: рішенням 14 сесії II скликання Михайлівської сільської ради № 96 від 5.07.2000 року; державним актом на право власності на земельну ділянку Серія IV ДП № 120746, виданим 24.04.2001 року; довідкою управління держземагенства у Синельниківському районі Дніпропетровської області від 24.12.2014 року за № 6359-010/4 - довідкою про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 17.01.2015 року №122-08/1. Згідно ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої терти за законом померлої є її син [PERSON], який помер 11.12.2013 року, не прийнявши спадщину (спадкоємці у останнього відсутні), та дочка [PERSON] (її мати), яка померла 14.04.2012 року. Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином єдиними спадкоємцями після померлої [PERSON] за правом представлення є вона [PERSON] та її сестра [PERSON]. Спадкоємці, які згідно зі ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині відсутні. Вона бажаючи прийняти спадщину, як спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживала постійно зі спадкодавцем, у встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, як того вимагає ч.І ст. І269 ЦК України. Її ж сестра [PERSON] у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини, тому вона вважається такою, що не прийняла її (ст. 1272 ЦК України). 18.06.2014 року вона звернулася до державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину, земельну ділянку, яка належала його бабі [PERSON], але державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй було відмовлено на підставі того, що вона не надала документів підтверджуючих право власності на земельну ділянку за померлою [PERSON]. І не змогла падати оригінал вказаного державного акту в зв'язку з тим, що він був загублений під час похорон бабусі. Просить суд визнати за [PERSON] право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільської господарського виробництва, загальною площею 6.450 га кадастровий номер 1224885000:01: 001: 0125, розташованої на території Михайлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за правом представлення, після смерті [PERSON], померлої 06.08.2013 року. У відкрите судове засідання позивач не зявилася, але до його початку надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У відкрите судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, але до його початку надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі позовні вимоги підтримала не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи у відкрите судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Проти задоволення позову не заперечує. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Факт смерті [PERSON], 06 серпня 2013 року підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №521085, актовий запис №14 від 07 серпня 2013 року. В матеріалах справи є копія Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ДП №120746, на підставі якого [PERSON] надано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,450 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №26020. (а.с.8). Син [PERSON] [PERSON] помер 11 грудня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ №535164, актовий запис №21 від 16 грудня 2013 року. (а.с.12). Донька [PERSON] [PERSON] померла 14 квітня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КИ №456860, актовий запис №11 від 18 квітня 2012 року. Спадкоємці після її смерті є позивачка та відповідачка [PERSON]. Згідно ч.1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже в порядку спадкування може передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Згідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент смерті. Тож, в судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до вимог ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON] 06.08.2013 року спадкоємцями першої черги за законом на майно померлої, а саме земельну ділянку, мали б бути її син [PERSON], який помер 11.12.2013 року, але спадкоємців після його смерті не встановлено і донька [PERSON], яка померла 14 квітня 2012 року. В матеріалах справи є довідка видана Другою синельниківською державною нотаріальною конторою від 01.10.2015 року №01-16/788, з якої вбачається, що після померлого 11 грудня 2013 року [PERSON] спадкова справа не заведена. (а.с.63). В матеріалах справи є довідка видана виконкомом Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, від 21.10.2015 року №559, з якої вбачається, що померлий 11.12.2013 року [PERSON] на день смерті був зареєстрований один та проживав за адресою: [INFO]. (а.с.67). Згідно вимог ст.1266 ЦК України, внуки спадкодавця успадковують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Тож, спадкоємцями за законом на майно померлої [PERSON] є її онуки, позивачка та відповідач [PERSON] за правом представлення. Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON], як онуки та бабусі, підтверджується наступними документами: довідка про народження (матері позивачки) [PERSON], 06 березня 1959 року, в якій в графах батьки вказано: [PERSON], [PERSON]; копія свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІІ-КИ №420879 [PERSON] з [PERSON]; копія свідоцтва про народження [PERSON], серія V-КИ №433730 актовий запис №40 від 20.08.1987 року, в графі мати вказано [PERSON]. В матеріалах справи є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.06.2014 року №02-31/847, згідно якої позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON], у зв?язку з тим, що [PERSON], документів підтверджуючих право власності за померлою на земельну ділянку не надала. (а.с. 24). В судовому засіданні було оглянуто спадкову справу №460/2013 від 25.12.2013 року після смерті [PERSON], яка померла 06 серпня 2013 року, згідно якої з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі звернулася [PERSON]. [PERSON] з заявою при прийняття спадщини після смерті бабусі не зверталася, але в матеріалах справи є довідка видана виконкомом Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області №277 від 15.05.2015 року, з якої вбачається, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] проживали та були зареєстровані разом з матір»ю [PERSON] на день її смерті 14.04.2012 року, отже вважаються такими, що спадщину прийняли, згідно вимог ст.. 1268 ЦК України. В матеріалах справи є копія спадкової справи після смерті [PERSON] померлої 14.04.2012 року, з якої вбачається, що як позивач так і відповідач з заявами про відмову від спадщини після смерті матері не зверталися. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, оскільки як позивач так і відповідач мають право на спадкування на земельну ділянку за правом представлення, після померлої [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З огляду на це, позивач має право на спадкування за правом представлення після смерті бабуся на 1/2 частину житлового будинку. На підставі викладеного,

Outcome: partial