Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 21 червня 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 20 грудня 2019 року. Під час перебування у шлюбі у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач неналежним чином виконує батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини, яка перебуває на утриманні позивача, не здійснює належного догляду за нею. Посилаючись на викладене, ст.ст.150,155, 164 СК України, просила позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей, а також змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце судового засідання (а.с.61,62,75,76,77,84,85). Враховуючи зазначене, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, заслухавши позивача, яка позов підтримала, представника третьої особи, яка не заперечувала проти задоволення позову, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21 червня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 20 грудня 2019 року, та є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11). [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). На підставі судового наказу Путивльського районного суду Сумської області від 20 вересня 2019 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.22). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №7846 від 24 січня 2020 року, виданого Балаклійським районним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), по аліментам, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , станом на 1 січня 2020 року мається переплата в розмірі 13416 грн. 87 коп. (а.с.23). Відповідно до довідки Путивльського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №4 від 14 січня 2020 року [PERSON] відвідує Путивльський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №4 з 1 серпня 2018 року і по теперішній час (а.с.14). Згідно з довідкою Путивльського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №4 від 14 січня 2020 року, батько дитини [PERSON] , протягом відвідування дитиною дошкільного закладу не цікавиться справами дитини, не приймав участь у її вихованні (а.с.17). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 21 лютого 2020 року, актом оцінки потреб сім`ї з 21 лютого 2020 року по 24 лютого 2020 року та висновку оцінки потреб сім`ї з 21 лютого 2020 року по 24 лютого 2020 року, в квартирі [PERSON] по [ADDRESS] встановлено, що для життя, розвитку та навчання дитини створені належні умови (а.с.40,42-45,46). Згідно з висновком психолога №77 від 7 лютого 2020 року [PERSON] , 2017 року народження, має врівноважений загальний фон настрою, спокійний емоційно-вольовий стан, під час бесіди з дитино встановлено, що всі члени родини щасливі, на запитання про батька не проявляла зацікавленості та будь-яких емоцій (а.с.41). Відповідно до висновку Путивльської районної державної адміністрації №01-21/1316 від 25 червня 2020 року, вважається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.64-65). Позивач працює на посаді вихователя в Путивльському дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) №4, отримала доход з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року на загальну суму 49672 грн. 49 коп., за місцем роботи характеризується добре, на обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебуває (а.с.15,16,20,24,25). Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суду показали, що відповідач самоусунувся від виховання та утриманню дитини, не цікавиться її життям. Зокрема, свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що батько дитини жодного разу в дитячий садок, який відвідує дитина не відвідував. Підстави ставити під сумнів такі показанням свідків у суду відсутні. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дійсно [PERSON] , який є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, не забезпечує необхідних умов життя, навчання, виховання та лікування своєї малолітньої дитини, ухиляється від участі у їх вихованні, долею дитини не цікавиться, свідомо нехтує своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того, згідно з ч.ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз`яснено в п.п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень ст.192 СК України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому необхідно зазначити, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, а також збільшення цін на товари для дітей, потреби в її житті та розвитку, не є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів в розумінні ст. 192 Сімейного кодексу України, оскільки законодавцем, зокрема ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України, передбачена індексація розміру аліментів, визначених судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено в розмірі: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. З урахуванням вищенаведених обставин в сукупності, визначеного ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, положень ч.2 ст.182 СК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , до 3500 грн. щомісячно. Враховуючи те, що позивач отримує аліменти за виконавчим листом, виданим на підставі попереднього судового рішення, цей виконавчий лист необхідно відкликати за відсутності заборгованості у зв`язку з ухваленням нового рішення у справі. У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 840 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову, а також 840 грн. 80 коп. на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved