Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 березня 2016 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] За час проживання в шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на викладене, ст.ст.150,155, 164 СК України, просила позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки та стягнути з нього понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.70). Суд, заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 березня 2016 року та є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Позивач зареєстрована по [ADDRESS], разом з дитиною (а.с.9,20). [PERSON] за період з червня 2017 року по листопад 2017 року отримала щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини в розмірі 5160 грн. (а.с.12). За місцем проживання позивач характеризується позитивно, на «Д» обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.17-19). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 23 січня 2018 [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] путивльського району Сумської обалсті, який знаходиться в доброму стані, для дитини створені належні умови для проживання, розвитку, відпочинку та навчання (а.с.26). Відповідно до повідомлення Новослобідської АЗПСМ №15 від 7 лютого 2018 року, станом дитини опікується мати - [PERSON] Батько жодного разу не приводив дитину (а.с.31). Заочним рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 3 травня 2017 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття , а також аліменти на утримання дружини - [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. (а.с.7-8). Станом на 1 грудня 2018 року у [PERSON] мається заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина в розмірі 7158 грн. 95 коп. та утримання дружини в розмірі 4493 грн. 47 коп. (а.с.13,14). Постановами державного виконавця від 21 грудня 2017 року повернути виконавчі листи стягувачу - [PERSON], на підставі заяви останньої (а.с.15,16). Відповідач зареєстрований по [ADDRESS] разом з матір'ю - [PERSON], батьком - [PERSON] та братом - [PERSON] (а.с.11). Згідно з висновком Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON] (а.с.37-38). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що дійсно [PERSON], який є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини, матеріальної допомоги не надає, не забезпечує необхідних умов життя, навчання, виховання та лікування своєї малолітньої дитини, ухиляється від участі у її вихованні, долею дитини не цікавиться, свідомо нехтує своїми обов'язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 704,80 гривень судового збору.

Outcome: approved