Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом, в подальшому уточненим, в якому вказала, що 04 липня 1970 року вона уклала шлюб з [PERSON] і прийняла його прізвище. На підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 06.10.1997 року, матері чоловіка позивача - [PERSON], належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд площею 0,2145 га, розташована по [ADDRESS]. За своє життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно вона заповіла своєму сину - [PERSON]. Після смерті [INFO] [PERSON], відкрилась спадщина за заповітом, у зв'язку з чим [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки мали місце помилки у правовстановлюючих документах на спадкове майно, після чого останній був змушений звернутися до суду, й рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 04.07.2011 року за [PERSON], визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд, площею 0,2145 га, розташовану по [ADDRESS]. Як вказано позивачем, [PERSON], згідно з вказаним судовим рішенням зареєстрував лише право власності на будинок [ADDRESS], але не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку, не встиг отримати Державний акт на земельну ділянку на своє ім'я, бо став сильно хворіти і не мав можливості ходити по інстанціях. Після смерті [INFO] [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та вказаної земельної ділянки, й вона звернулась до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини. Нотаріус видав їй свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] (від 30.09.2013 року за реєстром № 1-3552), але відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки [PERSON] не встиг оформити та одержати на своє ім'я Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS]. Посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України № 449 від 02.04.2002 року «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку...» та до «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю... » № 43 від 04.05.99 року, ст. ст.328, 377, 378 ЦК України, ст.ст. 120,140 Земельного кодексу України, вважає, що за нею треба визнати право власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS]. Просить визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку, площею 0,2145 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована по [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що на задоволенні позову наполягає. Представник Горлівської міської ради у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено, що позов визнають, не заперечують проти його задоволення. Представник Відділу державного земельного агентства у м. Горлівка Донецької області у судове засідання не з`явився з невідомих причин, але надав письмові пояснення, в яких зазначив, що відомості щодо реєстрації земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] в Управлінні Держземагентства у м. Горлівка Донецької області відсутні. Суд, дослідивши в судовому засіданні зібрані в справі докази в їхній сукупності, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, 04 липня 1970 року між [PERSON] та позивачем - [PERSON] був укладений шлюб, й після укладання шлюбу остання прийняла прізвище чоловіка - [PERSON]. На підставі Державного акту про право приватної власності на землю від 06.10.1997 року, матері чоловіка позивача - [PERSON] - належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд площею 0,2145 га, розташована по [ADDRESS]. Відповідно до складеного заповіту, [PERSON], на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно вона заповіла своєму синові - [PERSON]. Після смерті [INFO] [PERSON], відкрилась спадщина за заповітом, після чого [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки мали місце помилки у правовстановлюючих документах на спадкове майно, у зв'язку з чим [PERSON] був змушений звернуться до суду. Згідно рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівка від 04.07.2011 року, за [PERSON], визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд, площею 0,2145 га, розташовану по [ADDRESS]. Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Згідно до ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають обов'язковій державній реєстрації речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам, юридичним особам та державі». [PERSON], згідно з вказаним судовим рішенням, зареєстрував лише право власності на будинок [ADDRESS], але не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку, не встиг отримати Державний акт на земельну ділянку на своє ім'я, бо став сильно хворіти і був не в змозі ходити по інстанціях. Після смерті [INFO] [PERSON], відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку та вказаної земельної ділянки, у зв'язку з чим позивач звернулась до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, після чого нотаріус видав останній свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] (від 30.09.2013 року за реєстром № 1-3552), але відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки [PERSON] не встиг оформити та одержати на своє ім'я Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS], що, в свою чергу підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.05.2014 року. Згідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 449 від 02.04.2002 року «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку...» та до «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю... » № 43 від 04.05.99 року, у органа Державного земельного кадастру відсутні підстави для видачі нового Акту та внесення змін у існуючий. Між тим, статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані, без зміни цільового призначення, в розмірах, передбачених Договором. Крім того, норми переходу права на земельну ділянку закріплені в статті 120 Земельного кодексу України, відповідно до якої в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розміщені на земельній ділянці, до набувача переходить право на земельну ділянку на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Пунктом 2 статті 373 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається у відповідності з законом. Статтею 328 ЦК України регламентовано, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Крім того, згідно зі ст. 378 Цивільного кодексу України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Стаття 140 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку припиняється у зв'язку зі смертю її власника. Таким чином, судом встановлено, що за позивачем необхідно визнати право власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 331, 376, 392 ЦК України,

Outcome: approved