Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з літа 2016 року стала мешкати спільно з відповідачем. Фактично вони перебували з ним у цивільному шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Наприкінці 2015 року вона з відповідачем розійшлися, так як останній почав пиячити, влаштовував безпідставні сварки та бійки. Будь-які намагання з боку позивача примиритися та зберегти відносини, були марними. В решті решт відповідач вигнав її з дитиною з квартири та вона стала мешкати зі своїми батьками, так як самій важко виховувати неповнолітню дитину. Зі свого боку позивач позивач працює та прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина на його повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуяття, ліків у разі хвороби, та інші життєві потреби дитини. Відповідач не вважає за потрібне утримувати свого неповнолітнього сина. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 грн., щомісячно, з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що син [PERSON] з 10.08.2015 року проживає разом з ним та буде проживати тривалий час, так як позивач виїхала за межі України на невизначений час. На даний час він мешкає із сином [PERSON] по вул. Паланочній, 19/34 в м. Новомосковську. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія 1-КИ № 312754, вбачається, що його батьками є сторони по справі. Згідно копії акту № 269 від 15.11.2017 року, [PERSON], [INFO], мешкає без реєстрації за адресою : м. Новомосковськ, вул. Паланочна, 19/34. Згідно довідки № 71 від 25.10.2017 року [PERSON] працює в ТОВ «Гумагроекспорт» на посаді менеджеру зі збуту, його щомісячна заробітна плата становить 3250,00 грн.. З копій накладний, квитанцій, товарних чеків, наданих відповідачем, вбачається, що останній з серпня 2015 року по сьогоднішній день здійснював покупку дитячих речей, іграшок. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. В ч.1 ст. 179 Сімейного Кодексу України зазначено, що аліментами, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч.1 ст.183 СК України визначається судом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні було встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], на яку позивач просить стягнути аліменти, проживає разом з відповідачем з 10.08.2015 року, відповідач працює, отримує заробітну плату, здійснює за ним належний догляд, позивачем не було надано суду належних доказів щодо проживання з нею сина [PERSON], [INFO], а тому відсутні законні підстави для задоволення позову. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст. ст. 179, 180 - 182, 179, 191 СК України, п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та

Outcome: dismissed