Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 27 березня 2015 року право власності на: житловий будинок «А», загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м., з прибудовою «а», господарськими будівлями і спорудами: сарай «Б», сарай «В», погріб «Д», огорожа - № 1, 3, ворота - № 2 , що розташовані по вул. Рахівнича, 81 в с. Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області; земельну ділянку (пай) площею 4,090 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП НВ 011609, виданого 23 серпня 2000 року; земельну частку (пай) площею 3,94 га, у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП ім. Щорса Новомосковського району Дніпропетровської області, яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДІЇ № 0332235 від 10.03.2011 року, зареєстрованого 10.03.2011 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 615; В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 березня 2015 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами № 81, розташований по вул. Рахівнича в с. Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області, а також земельну ділянку площею 4,090 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДПНВ 011609, виданого 23 серпня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11609. Окрім того відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) площею 3,94 га землі, яка перебуває у колективній власності колишнього КСП ім. Щорса, належне [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДП № 0332235 від 10 березня 2011 року, зареєстрованого 10 березня 2011 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 615. У встановлений ст. 1270 ЦК України строк, позивач звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] М,С., інший спадкоємець за законом - [PERSON] звернувся з заявою про відмову у прийнятті спадщини на користь позивача. В вересні 2015 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Рахівнича, 81 в с. Королівка Новомосковського району; земельну ділянку площею 4,090 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, а також позивачем не надано оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) площею 3,94 га, серія ДП № 0332235 від 10 березня 2011 року виданого на імя [PERSON] та зареєстрованого 10 березня 2011 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 615. При зверненні до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області позивач дізнався, , що власником житлового будинку № 81 по вул. Рахівнича в с. Королівка являється [PERSON] відповідно до запису в погосподарській книзі № 4 стор. 75 за 2011-2015 роки, особовий рахунок № 253-1. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 0,57 га, яка обліковується за [PERSON], і є неприватизованою. Інших правовстановлюючих документів, які могли б підтвердити право власності спадкодавця на будинок у спадкоємця немає. При зверненні до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юст Інвест 2012», яке надає інформацію з архіву Новомосковського районного КП БТІ «Інвентаризатор», позивачу в усній формі повідомлено про відсутність архівних справ за адресою: вул. Рахівнича, 81 в с. Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області, а отже і підтвердження на паперових носіях про наявність або відсутність реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно технічного паспорту, виготовленого 05 жовтня 2015 року, а також запису в обліковій картці обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки (№ обєкта 253-1), [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що збудований в 1970 році в с. Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області, вул. Рахівнича, 81. Належний [PERSON] збудовано на земельній ділянці площею 0,57 га, яка за нею і обліковується згідно поземельної книги, наявної в сільській раді, на якій виготовлено технічний паспорт з зазначенням року закінчення будівництва у відповідності до інформації, що міститься в обліковій картці обєкта погосподарського обліку, даний будинок зареєстровано в погосподарській книзі Миколаївської сільської ради Новомосковського району за № 4, стор. 75, о/р № 253-1. Вказує, що оригінали правовстановлюючих документів на вищезгадані земельні ділянки не збереглись, оскільки після смерті спадкодавця в документах знайдено лише їх копії. Підтвердженням перебування землі у власності [PERSON] являється відповідний запис в обліковій картці обєкта погосподарського обліку № 4 на 2011- 2015 роки Миколаївської сільської ради. В судове засідання позивач, його представник не зявилися. Представник надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача, представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, згідно заяв просили розглядати справу за їх відсутності не заперечили проти задоволення позову. В зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. 27 березня 2015 року померла [PERSON] /а.с.10/ - мати позивача /а.с.9/. [PERSON] проживала з 1996 року за адресою: вул. Рахівнича, 81, с. Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.11/. У відповідності до запису в обліковій картці обєкта погосподарського обліку в погосподарській книзі кн..4 стр.75 на 2011-2015 роки (№ обєкта 253-1), довідки Виконавчого комітету Миколаївської сільської ради № 1901 від 01 жовтня 2015 року [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Рахівнича, 81, с. Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Рахівнича, 81 в с. Королівка Новомосковського району Дніпропетровської області, домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. А загальною площею 54,0 кв.м., житловою площею 24,9 кв.м., прибудови літ а, сараю літ.Б, сараю літ. В., погріб літ. Д, огорожі №1, воріт №2, огорожі № 3 побудовано протягом 1972 1974 року. Також, у відповідності до належним чином засвідченої копії Державного акту на право приватної власності серія ДП НВ 011609, виданого 23 серпня 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 11609, отриманої на запит суду від Управління Держгеокадастру у Новомосковській області, [PERSON] на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Миколаївської сільської ради № 2-13 від 01 липня 2000 року передано в приватну власність земельну ділянку, розташовану на території Миколаївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з належним чином засвідченою копією Сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серія Д П 0087169, виданого 26 березня 1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0169, отриманої на запит суду від Управління Держгеокадастру у Новомосковській області, [PERSON] на підставі рішення Новомосковської районної державної адміністрації від 17 березня 1997 року № 170 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім..Щорса розміром 3,94 вартістю 21057 грн. без визначення меж частки в натурі (на місцевості). У відповідності до матеріалів спадкової справи, після смерті [PERSON], 10 квітня 2015 року [PERSON] син [PERSON] звернувся до Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON], 10 квітня 2015 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини. 19 листопада 2015 року [PERSON] в особі представника звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. 19 листопада 2015 року постановою Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] № 73/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Крім того, порядок оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів», в листі Державного комітету з будівництва та архітектури від 23.03.99 року № 12/5-126 та зокрема в Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року N 91 (зі змінами від 13.06.2014 року № 304), розяснено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Державна реєстраційна служба України листом від 12.03.2013 року № 95-06-15-13 розяснила, що при проведенні державної реєстрації прав із видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 5 серпня 1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта, є технічний паспорт на обєкт нерухомого майна. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтями 1273, 1274 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. За таких обставин, оскільки матеріали справи свідчать, що спадкодавцю позивача належав на праві власності будинок, державну реєстрацію якого у встановленому законодавством порядку не здійснено та який побудований до 1992 року, також на праві власності належала земельна ділянка та право на земельну ділянку, спадкоємець першої черги за законом відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, як спадкоємця першої черги, позивачем, як спадкоємцем першої черги подано заяву про прийняття спадщини, заповіту не складалось, інших спадкоємців, які-б у встановлений законом строк подали заяву про прийняття спадщини з матеріалів справи не вбачається, спадкодавець у встановленому законом порядку набув право власності на земельну ділянку, що підтверджується наданими суду документами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved