Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 17.12.2005 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої в свідоцтві про народження записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.12.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Після припинення шлюбних відносин донька залишилася проживати разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. З цього часу, відповідач участі у вихованні доньки не приймає та допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини між ними не досягнуто. Відповідач аліментів на інших дітей або непрацездатних батьків не сплачує, а тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі ј частини від свого доходу щомісячно. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що позивач з 17.12.2005 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2841. Від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , батьком якої в свідоцтві про народження записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 364. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.12.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони проживають за різними адресами. Після припинення шлюбних відносин донька [PERSON] залишилася проживати разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, отриманої з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 15.02.2019 року. Відповідач участі у вихованні доньки не приймає та допомоги на її утримання не надає. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дитини між сторонами не досягнуто. Даних про те, що відповідач сплачує аліменти на інших дітей чи непрацездатних батьків, суду не надано, а тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини в розмірі ј частини від свого доходу щомісячно. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років складає 2027,00 грн. на місяць, станом на 01.01.2019 року. З 01.07.2019 року прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років складає 2118,00 грн. на місяць. З 01.12.2019 року прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років складатиме 2218,00 грн. на місяць. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем подання позовної заяви вважається 04.04.2019 року, оскільки позовна заява подана безпосередньо до канцелярії суду. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, сторін, відсутність у платника аліментів інших утриманців, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду (04.04.2019 року) та\~ до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів. На підставі викладеного, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про стягнення аліментів в розмірі 768,40 грн., який визначений станом на час подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved