Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.10.1992 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове. За час перебування у шлюбі, мають двох повнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . З 2006 року відповідач пішов із сім`ї та до теперішнього часу мешкає окремо, не приймає участі у вихованні дітей та матеріально їх не забезпечує. Весь цей час позивач змушена сама утримувати дітей. [INFO] синів [PERSON] та [PERSON] зараховано на 1 курс до факультету інформаційних технологій Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» із денною формою навчання за контрактом, у зв`язку з чим працювати та утримувати себе самостійно вони не можуть. Між позивачем та відповідачем на момент пред`явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей, під час їх навчання. Відповідач категорично відмовляється від надання будь якої допомоги. Згідно договору №1822/ІЕЕ-19 та №1821/ІЕЕ-19 від 08.08.2019 року, оплата навчання на одного сина становить 12400 грн. на рік, та становить загальну суму 49600грн., за весь період навчання, а це відповідно на двох синів 24900 грн. та 99000 грн. Позивач також зазначила, що являється пенсіонеркою та отримує пенсію у розмірі 1600 грн. і тому таку суму платити самостійно не в змозі. Крім цього позивач ще повинна утримувати синів в період навчання, оскільки працювати та самостійно забезпечувати себе ще не можуть. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання 2-х повнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку щомісячно від дня пред`явлення позову до закінчення їх навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років. Позивача до початку судового засідання надала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, за невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання за місцем реєстрації та проживання. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ст.187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~ суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~\~В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~ розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу Суд, дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності дійшов до наступних висновків. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач є батьками повнолітніх [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки №17/28-140, 17/28-139 від 02.09.2019 року, [PERSON] та [PERSON] , дійсно є студентами 1 курсу інформаційних технологій факультету Національного технічного університету «Дніпровська політехніка». Форма навчання денна; за контрактом, термін навчання до 30.06.2023 року. В довідці №114 виданої 17.09.2019 року директором ТОВ «АВ Сервіс Груп» [PERSON] , зазначено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , разом з синами [PERSON] ,2001 р.н., та [PERSON] , 2001 р.н. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У правовій позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-1296/15цс від 24.02.2016 року, зазначено, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 185 СК України закріплено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З урахуванням досліджених судом документів суд дійшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на повнолітніх дітей сина [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , які продовжують навчання. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітніх синів [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на користь позивача в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення їх навчання, але не більш ніж до досягнення 23 років, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч. 6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved