Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 09.09.2000 року вступила у шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Після початку спільного проживання, в сімї була злагода, розуміли одне одного, не сварилися. Із плином часу взаємовідносини почали псуватися, зникла довіра, яка була до шлюбу, виникали сварким, зникло взаєморозуміння. Спроби налагодити відносини нічого не дали. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Надалі, донька і син, після розірвання шлюбу, залишаться проживати з нею. Укладаючи шлюб, сподівалася на сімейні відносини, які відповідають традиційному суспільному розумінню цього поняття та розумінню викладеному в ч.1 ст.55 Сімейного кодексу України, але не тримала цього, тому і змушена звернутися до суду за захистом прав, та просила шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], 09.09.2000 року виконавчим комітетом Петропавлівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис №3, розірвати. У судовому засіданні, позивач доводи позову підтримала в повному обсязі, з підстав, що викладені, та просила залишити після розірвання шлюбу набуте прізвище, вказавши, що подружжя хоча і проживає в одному будинку, стосунків не підтримує. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує, щоб місце проживання неповнолітніх дітей визначили біля матері, зазначивши, що він став причиною, яка призвела до не порозумінь в сім'ї та припинені шлюбних відносин, претензій майнового характеру не має, примирення не можливе, допомагатиме утримувати та виховувати дітей. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, суд, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України розривається. Із матеріалів справи вбачається, що 09.09.2000 року між [PERSON], відповідач по справі, та [PERSON], позивач по справі, виконавчим комітетом Петропавлівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, зареєстровано шлюб, актовий запис за №3, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-СР №050590. Від даного шлюбу, мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-СР №077035 від 09.09.2000р.), сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-СР №133173 від 28.08.2003р.), які за довідкою Городищенської міської ради №4478 від 22.09.2015 року, проживають з матірю та перебувають на спільному утриманні батьків. Подружжя шлюбних стосунків не підтримує, та не бажає збереження сім'ї. Отже, виходячи із тих обставин, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків та не бажанням сторін щодо надання терміну на примирення, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. У відповідності до ст.109 Сімейного кодексу України, при розірванні шлюбу, суд визначає місце проживання неповнолітніх дітей з матірю, позивачем у справі, беручи до уваги обставини на які вказали сторони, та те, що неповнолітні діти фактично проживають біля неї. Суд, вважає за доцільним, згідно заявленого позивачем клопотання залишити їй після розірвання шлюбу прізвище набуте у шлюбі, з огляду на право надане ст.113 СК України. Позов підтверджується даними: свідоцтва про шлюб; паспорту; свідоцтв про народження дітей, довідки Городищенської міської ради №4478 від 22.09.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved