Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зобовязання вчинити дії, посилаючись на те, що вона працює у ТОВ «[PERSON] України» на посаді старшого продавця непродовольчих товарів магазину «Монарх» №2, що знаходився за адресою: м. Чернівці, пр.. Незалежності, 113. Також вказує, що з 21.10.2013 року по 23.02.2014 року вона перебувала у відпустці у звязку із вагітністю та пологами. [PERSON] стверджує, що з 21 жовтня 2013 року вона мала право на отримання оплачуваної відпустки по вагітності і пологам. Однак, право на дану відпустку не було реалізовано з вини ТОВ «[PERSON] України», тобто не оплатою листка непрацездатності стало те, що відповідач не подав до Подільської Міжрайонної виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заяви-розрахунку для здійснення фінансування матеріального забезпечення за рахунок коштів фонду соціального страхування. Додає, що 24.02.2014 року вона звільнена з роботи ТОВ «[PERSON] України» за угодою сторін, однак по даний час із нею не проведений повний розрахунок, включаючи і заробітну плату, компенсацію за невикористані дні відпустки, оплату лікарняного листка. На підставі викладеного просить суд зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «[PERSON] Україна», код ЄДРПОУ 37355731, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вулиця Мельникова, будинок 12 виплатити позивачу матеріальне забезпечення у розмірі 8 870грн. 22коп. Позивач в судове засідання не зявилася, від неї до суду надійшла заява, в даній заяві просить суд справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача ТОВ «[PERSON] України» не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] прийнята на роботу ТОВ «[PERSON] Україна» на посаду старшого продавця непродовольчих товарів магазину «Монарх» №2, згідно наказу №280-к від 01.04.2011 року, підтвердженням чого є копії трудової книжки, також копії довідки ТОВ «[PERSON] Україна» №585 від 17.10.2013 року /а.с.5-7/. Позивач [PERSON] з 21 жовтня 2013 року по 23 лютого 2014 року перебувала у відпустці у звязку із вагітністю та пологами, що підтверджується копією дубліката листка непрацездатності серії АВЦ №646551, виданого Міським клінічним пологовим будинком №1 від 21 листопада 2013 року /а.с.8/. Згідно ч.1, ч.3 ст.2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках передбачених цим законом, забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених ст. 24 даного закону. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про відпустки» на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у звязку з вагітністю та пологами. [PERSON] було передано ТОВ «[PERSON] Україна» листок непрацездатності від 21 жовтня 2013 року, однак матеріального забезпечення вона не отримала, про що нею було повідомлено товариство. Останній повідомив позивача, що листок непрацездатності не надходив та кошти за лікарняний не відшкодовувались фондом соціального захисту, підтвердженням чого є копія листа ТОВ «[PERSON] Україна» № 727 від 14 листопада 2013 року /а.с.9/. Позивачкою 22 листопада 2013 року було повторно направлено ТОВ «[PERSON] Україна» дублікат листка непрацездатності, що підтверджується копією заяви від 22.11.2013 року /а.с.10-11/. Відповідно до ст. 253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню. Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, передбачає матеріальне забезпечення громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати працездатності (включаючи догляд за хворою дитиною, дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї), вагітності та пологів, часткову компенсацію витрат, пов'язаних із смертю застрахованої особи або членів її сім'ї, а також надання соціальних послуг за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків роботодавцем, громадянами, а також за рахунок інших джерел, передбачених цим Законом. Отже, позивачу гарантовано право на отримання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Підставою для призначення допомоги по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Так як матеріального забезпечення [PERSON] не отримала, то вона письмово звернулася до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відносно нарахування їй матеріального забезпечення у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується копією заяви від 24.12.2013 року /а.с.12/. На дане звернення Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності надало відповідь про те, що ТОВ «[PERSON] Україна» не було подано до фонду страхування, де перебуває на обліку, заяву-розрахунок для отримання фінансування матеріального забезпечення для надання [PERSON] допомоги по вагітності та пологам, підтвердженням чого є копія листа про розгляд звернення №04-06-Л-38з-46 від 12.06.2014 року /а.с.13/. Відповідно до п.2 Постанови Правління Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності «Про затвердження порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» №26 від 22.12.2010 року фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень фонду. Відповідно до п.8, 9 Постанови Правління Фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності «Про затвердження порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності» №26 від 22.12.2010 року робочі органи фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку, в свою чергу, страхувальник зобовязаний здійснити виплати відповідного матеріального забезпечення у строки, визначені у ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», тобто у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати. Отже, допомога по тимчасовій непрацездатності повинна бути виплачена після її призначення у найближчий день установлений для виплати заробітної плати. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Чернівці видано позивачу виписку по формі ОК-5 про нарахування суми заробітку за 2013 рік, оскільки товариство, на якому працювала позивач, не надало їй будь-якої довідки про її заробітну плату, підтвердженням чого є копія форми ОК-5 від 02.06.2014 року /а.с.25/. Так, за розрахунком позивача, [PERSON] необхідно виплатити за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням 8 870грн. 22коп. (із розрахунку: нарахована заробітна плата за 6 попередніх місяців 12 882грн.96коп. кількість календарних днів в розрахунковому періоді 183 = середньоденна заробітна плата 70, 3986грн. Середньоденна заробітна плата 70, 3986грн. х кількість календарних днів непрацездатності за лікарняним листом 126 = сума нарахованої допомоги з тимчасової непрацездатності 8 870грн. 22коп.) Відповідно до статті 39 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» №2388-VI від 18.01.2001року розмір допомоги по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої відповідно до статті 53 цього Закону, і не залежить від страхового стажу. Розрахунок розміру виплат, що проводиться, здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26 вересня 2001 p., далі - Постанова №1266. Згідно копії трудової книжки 24 лютого 2014 року [PERSON] була звільнена з роботи ТОВ «[PERSON] Україна» за згодою сторін /а.с.6/. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок, відповідно до ст. 116 цього кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. ТОВ «[PERSON] Україна» не було проведено повний розрахунок з позивачем, включаючи заробітну плату, компенсацію за невикористані дні відпустки, оплату лікарняного дистка, тому [PERSON] звернулася до нього з листом про проведення з нею розрахунку та надання такого розрахунку, підтвердженням чого є копія заяви від 01.04.2014 року /а.с.14/. Однак, дане підприємство проігнорувало її звернення. Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved