Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. Позивач є співвласником квартири [ADDRESS] .У зазначеній квартирі позивача зареєстрований також відповідач [PERSON] . Проте відповідач з квітня 2019 року не проживає у вищевказаній квартирі. Позивач зазначає, що відповідач є її колишнім чоловіком, однак у грудні 2013 року шлюб між сторонами розірвано і з середини 2014 року [PERSON] не проживає у спірній квартирі. Враховуючи, що після розірвання шлюбу він не є членом сім`ї, а відтак втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, її представник надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій також зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло. Іншими співвласниками квартири є діти позивача [PERSON] та [PERSON] . У зазначеній квартирі зареєстровано 4 осіб, у тому числі відповідач [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2013 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Судом встановлено, що відповідач з 2014 року не проживає у вищевказаній квартирі. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що позивач є співвласником квартири, у якій зареєстрований відповідач, фактично за наведеною адресою відповідач не проживає тривалий час, беручи до уваги ті обставини, що відповідач не є співвласником спірної квартири та родичем позивача, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . На підставі ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved