Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що самостійно несе витрати на утримання сина, відповідач будь-якої допомоги не надає. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 13.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомленою про дату, час та місце проведення розгляду справи. 19.10.2021 від позивача до суду надійшла заява, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, вказав, що позов визнає частково у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу). У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного висновку з огляду на таке. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.09.2005р.н. сторони 17.09.2005 року уклали шлюб у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. У шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.08.2019. Згідно із ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язкуутримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина є підставною. Суду не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання сина [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, суд враховує, що обов`язок утримувати дитину в рівній мірі покладається на обох батьків, у тому числі на позивача. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказане свідчить про те, що суть аліментних зобов`язань полягає не в покладенні обов`язку на одного з батьків брати участь в утриманні дитини, а в забезпеченні дитини мінімально необхідними благами, що необхідні для її розвитку та виховання. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною 2 даної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стану здоров`я сторін /наявність хворіб жодним чином не підтверджена/, матеріального становища сторін, зокрема наявність стабільного доходу у сторін не доведена, відсутності у відповідача на утриманні інших осіб /наявність таких осіб жодним чином не підтверджена/, а також з урахуванням тієї обставини, що обов`язок утримувати дітей лежить на обох батьках. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася б обома батьками. Суд бере до уваги той факт, що на сьогодні законодавець закріпив рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до приписів ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2021 року становить 2510 грн. Виходячи із вищенаведеного, із врахуванням відзиву відповідача, який є особою працездатного віку, з 05.06.2021 по даний час бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони країни, має на утриманні батьків пенсійного віку, мати [PERSON] є особою з 3 групою інвалідності, суд дійшов переконання, що позовну вимогу про стягнення аліментів у частці від доходу батька слід задовольнити частково, а саме необхідно визначити аліменти у розмірі 1/4 частки доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2021 року і до досягнення ним повноліття. Такий розмір відповідатиме інтересам дитини, буде необхідним та достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку і не порушуватиме права кожної із сторін. Суд вважає необгрунтованою вимогу в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про розмір щомісячних витрат на утримання дитини, а також не доведено можливість відповідача оплачувати такі у такому розмірі. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України та

Outcome: partial