Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 12 травня 2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 30% частини від доходів відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 3.04.2014 року та до повноліття дитини. У 2015 році позивач повторно одружилася та змінила своє прізвище. На даний час стягнення аліментів з відповідача в стягуваному розмірі не може задовольнити потреб дитини, тому вона звертається з позовом до [PERSON], в якій просить змінити розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь позивача, та стягувати з нього щомісячно на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 30% частини від доходів відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 04.05.2018 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав, зустрічні позови до суду не пред'являв, клопотання від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходили. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного судового провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.01.2011 року. (а.с. 4). Відповідно до копії рішення Сватівського районного суду Луганської області від 12 травня 2014 року було стягнуто з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 30% частини від доходів відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 3.04.2014 року та до повноліття дитини. (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, позивач змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]».(а.с.8) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З огляду на зазначене, позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на вищенаведеній правовій нормі. Крім того, згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З урахуванням приписів ч.3 ст.181 СК України суд вважає, що позивач має право вимагати збільшення розміру аліментів, оскільки можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на зміни життєвих обставин не може бути обмежена. При цьому до спірних правовідносин слід застосувати положення ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з того, що ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року становить 1944 грн., то мінімальний розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO] не може бути меншим 972 грн. При цьому у суду відсутні відомості про те, що відповідач має на утриманні інших осіб, що стан його здоров'я погіршився з того дня, коли набрало законної сили судове рішення від 12 травня 2014 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення суду на утримання дитини. Виходячи з інтересів дитини, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та збільшити розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, змінивши розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки з розміру 30% частини від доходів відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на розмірі 30% частини від доходів відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved