Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке з поміж всього іншого складається із: - земельної ділянки площею 1,5638 га (кадастровий номер 1825085200:06:000:0192) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Ленінська сільська рада, - земельної ділянки площею 0,3420 га (кадастровий номер 1825085200:04:000:0552) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Ленінська сільська рада, інших спадкоємців які мають право та претендують на спадкове майно немає, а тому просила суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно. Позивач у попереднє судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача у попереднє судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив розгляд справи проводити без участі його представника, позовні вимоги задовольнити повністю. У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народилась [INFO], уродженка с. Леніне (нині Ставки), Радомишльського району Житомирської області, де на даний час зареєстрована та проживає. 01 серпня 2006 року, гр. [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження у вигляді заповіту, а саме: все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалось в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що вона законом матиме право заповіла [PERSON]. 03 вересня 2006 року померла заповідачка, [PERSON], у віці 80 років в с. Леніне, Радомишльського району Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 039734, видане виконавчим комітетом Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області від 04.09.2006 року. Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняла [PERSON] шляхом постійного проживанням з покійною, доглядом за будинком, обробляла земельну ділянку та сплачувала необхідні платежі, отримувала кошти за землю, тощо дані факти також підтверджують довідки № 376 від 18.05.2017 року та № 422 від 24.05.2017 року з виконавчого комітету Ставецької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, яка додається. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті заповідачки, [PERSON], входить: - земельна ділянка площею 1,5638 га (кадастровий номер 1825085200:06:000:0192), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлій [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 156589 від 15 липня 2003 року, виданий на імя «Розпутенко Ганна Охрімівна» на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 137 від 15.05.2003 року; - земельна ділянка площею 0,3420 га (кадастровий номер 1825085200:04:000:0552), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлій [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 156590 від 15 липня 2003 року, виданий на імя «Розпутенко Ганна Охрімівна» на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 137 від 15.05.2003 року. Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки - позивачка, як спадкоємиця за заповітом (ст. 1223 ЦК України) не має можливості через те, що вищезгадані держакти вважаються втраченими, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтв про право на спадщину. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Згідно листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved