Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначила, що з 2007 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] . За час спільного проживання у них [INFO] народилася спільна дитина [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач не подавала заяву про прийняття спадщини від імені дитини [PERSON] , оскільки не знала про наявність спадкового майна. У 2019 року позивач дізналася, що у померлого [PERSON] залишилося спадкове майно - земельна ділянка, площею 2,0 га, кадастровий номер 4820683700:01:000:0363, на території Новоолександрівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. 23.04.2014 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку відповідачу, яка була дружиною спадкодавця [PERSON] . У зв`язку з тим, що після смерті [PERSON] є також неповнолітній спадкоємець [PERSON] , позивач просила скасувати вказане свідоцтво про право на спадщину, видане на ім`я відповідача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач та її представник в ході судового розгляду заперечили проти задоволення позову, вважаючи, що відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, оскільки вони мають сумніви щодо батьківства померлого [PERSON] по відношенню до дитини позивача, відповідач вказала, що померлий не міг мати дітей, позивач не проживала спільно з померлим, а відповідач припинила спільне проживання з ним лише в 2007 році. Вказують, що позивач знала про наявність у [PERSON] земельної ділянки ще до його смерті, але безпідставно не зверталась до нотаріуса для прийняття спадщини. Вислухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON] , дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію свідоцтва про смерть [PERSON] ; копію довідки відділу у Баштанському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 19.08.2019 року; копію витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.09.2019 року; світлокопію державного акту на право власності на земельну ділянку від 22.05.2007 року; копію повідомлення Баштанської державної нотаріальної контори від 27.09.2019 року № 602/01-19; Інформаційну довідку зі спадкового реєстру від 26.09.2019 року; копію спадкової справи №33/2013 після смерті [PERSON] ; копію повідомлення Лоцкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 13.11.2019 року №617/04-03; копію довідки виконавчого комітету Лоцкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від12.11.2019 року №825; копію свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копію свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; повідомлення Баштанського РВ ДРАЦС від 11.12.2019 року №1328/15.7-6.18; копію актового запису про народження [PERSON] №1 від 11.01.2012 року; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11.12.2019 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] позивач [PERSON] народила дитину [PERSON] , батьком якого був записаний [PERSON] . Відповідно до наданих суду копії актового запису про народження [PERSON] та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відомості про [PERSON] , [INFO] , як про батька дитини були внесені до актового запису відповідно до ст. 126 СК України на підставі заяви матері та батька дитини про визнання батьківства від 11.01.2012 року та в актовому записі наявні підписи вказаних особі та відомості про документи, якими посвідчувались їх особи. Чоловік позивача [PERSON] не вказаний в якості батька дитини у зв`язку з одночасним поданням ним та його дружиною заяви про невизнання чоловіка батьком дитини від 11.01.2012 року. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті залишилося спадкове майно - земельна ділянка, площею 2,0 га, кадастровий номер 4820683700:01:000:0363, на території Новоолександрівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. Спадкова справа після померлого [PERSON] заведена за заявою дружини померлого [PERSON] , інші особи не подавали нотаріусу заяв про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] не подавала заяву про прийняття спадщини від імені її малолітнього сина [PERSON] , але і у шестимісячний строк після відкриття спадщини також не подавала і заяви про відмову від прийняття спадщини, що належала малолітньому [PERSON] . 23.04.2014 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Рясик С.Л. було видано на ім`я відповідача [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на всю належну спадкодавцю земельну ділянку без врахування наявності іншого спадкоємця за законом - малолітнього [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно з ч.1, 4 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Незгода сторони відповідача з відомостями, які містяться в актовому записі про народження малолітнього [PERSON] через те, що за їх позицією, померлий [PERSON] не міг мати дітей, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідно до ст. 49 ЦК України народження особи, її походження є актами цивільного стану, які нерозривно пов`язані з фізичною особою та підлягають державній реєстрації. За такого, офіційні відомості у відповідних реєстрах щодо актів цивільного є достовірними, доки протилежне не буде встановлене судовим рішенням за позовом особи, яка має відповідно до закону право на оспорення таких актів цивільного стану. Наявність на розгляді суду іншого позову про оспорення батьківства та відповідних відомостей в актовому записі, який розглядається судом в іншому провадженні, не спростовує дійсності відомостей в такому актовому записі, який на час розгляду даної справи не змінений. Тому заявлені стороною відповідача сумніви не є підставою для неприйняття як доказу відповідного актового запису про народження особи та відомостей, що в ньому містяться. Зауваження представника відповідача щодо того, що позивач знала про відкриття спадщини та про наявність спадкового майна, але не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також не зверталась спочатку до нотаріуса з приводу виданого ним на ім`я відповідача свідоцтва, а вже після цього з позовом до суду, - не є такими, що можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки, по-перше, як вказано вище, відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітній [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки від його законних представників не подавались нотаріусу за погодження з органом опіки та піклування заяви про відмову від прийняття спадщини, тому не було необхідності у його законних представників звертатись до нотаріуса з відповідними заявами. По-друге, незалежно від того, коли дізнався позивач про наявність спадкового майна чи про порушення прав її малолітньої дитини, відповідно до ч.4 ст. 261 ЦК України позовна давність за порушення прав такої малолітньої дитини починається тільки від дня досягнення нею повноліття. По-третє, відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнане недійсним виключно за рішенням суду, тому вирішення даного спору не потребує попереднього звернення з цього приводу до нотаріуса. Суд не може погодитись з позицією представника відповідача, що оскільки в наданих суду копії актового запису про народження [PERSON] №1 від 11.01.2012 року та повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження станом на 11.12.2019 року міститься запис про позбавлення на підставі рішення суду [PERSON] її батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] , 2011 року народження, та інших відомостей в даних документах немає, то позов [PERSON] , поданий в інтересах її малолітнього сина має бути залишений без розгляду чи у його задоволенні належить відмовити з цих підстав. В даному випадку існування таких обставин на час звернення позивача до суду та на час розгляду справи в суді спростовуються наявними в справі документами щодо того, що в 2019 році [PERSON] за рішенням суду була поновлена в її батьківських правах по відношенню до малолітнього [PERSON] (повідомлення Лоцкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 13.11.2019 року №617/04-03 (а.с. 85) та повідомлення Баштанського РВ ДРАЦС від 11.12.2019 року №1328/15.7-6.18 (а.с. 95)). За даними автоматизованої програми документообігу суду «Д-3» вказане рішення ухвалене Баштанським районним судом по справі №468/112/19-ц, яке є у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень і той факт, що копія даного рішення після набрання ним законної сили до розгляду даної справи не була направлена органу державної реєстрації актів цивільного стану жодним чином не може впливати на дійсний обсяг прав позивача, як законного представника малолітнього [PERSON] . За такого, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом першої черги є його малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] (дружина померлого). Частки вказаних спадкоємців у спадщині на земельну ділянку, яка залишилася після смерті [PERSON] , є рівними. Малолітній [PERSON] вважається таким, що прийняв відповідно до положень ч. 4 ст. 268 ЦК України спадщину після смерті [PERSON] . Відповідач [PERSON] протягом шести місяців після смерті [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом було видано 23.04.2014 року свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON] . Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом, видане нотаріусом 23.04.2014 року відповідачу [PERSON] на всю належну спадкодавцю земельну ділянку без врахування того, що фактично є інший спадкоємець за законом першої черги після померлого, який вважається відповідно до закону таким, що прийняв спадщину, тому така видача свідоцтва порушує права іншого спадкоємця та фактично унеможливлює його подальше оформлення в своїх правах на частину спадкового майна, що вказує на необхідність задоволення позову про визнання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер 4820683700:01:000:0363, на території Новоолександрівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, виданого на ім`я [PERSON] 23.04.2014 року приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Рясик Світланою Леонідівною, недійсним. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 1261, 1268, 1301 ЦК України та

Outcome: approved