overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 29.05.2018 р. була звільнена з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідач починаючи з моменту звільнення та по даний час відповідних розрахунків, які необхідно провести с працівником при звільненні не провів, у звязку з чим вона фактично залишилася без засобів для існування. Просить суд: стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 27152 грн. 18 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача ПАТ «СМНВО» у судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» у трудових відносинах. 29.05.2018 р. позивача [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до відомостей, які містяться у матеріалах справи на день звільнення працівника [PERSON] сума заборгованості належної до виплати становить 27152 грн. 18 коп. Отже заборгованість у сумі 27152 грн. 18 коп. підлягає стягненню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 31.05.2018 р. була звільнена з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідач починаючи з моменту звільнення та по даний час відповідних розрахунків, які необхідно провести с працівником при звільненні не провів, у звязку з чим вона фактично залишилася без засобів для існування. Просить суд: стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 31175 грн. 76 коп.; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у сумі 3000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача ПАТ «СМНВО» у судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» у трудових відносинах. 31.05.2018 р. позивача [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до відомостей, які містяться у матеріалах справи на день звільнення працівника [PERSON] сума заборгованості належної до виплати становить 31175 грн. 76 коп. Отже заборгованість у сумі 31175 грн. 76 коп. підлягає стягненню. Згідно положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у її життєвих стосунках та їх негативні наслідки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 31.07.2018 р. була звільнена з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідач починаючи з моменту звільнення та по даний час відповідних розрахунків, які необхідно провести с працівником при звільненні не провів, у звязку з чим вона фактично залишилася без засобів для існування. Просить суд: стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 42592 грн. 81 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача ПАТ «СМНВО» у судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» у трудових відносинах. 31.07.2018 р. позивача [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до відомостей, які містяться у матеріалах справи на день звільнення працівника [PERSON] сума заборгованості належної до виплати становить 42592 грн. 81 коп. Отже заборгованість у сумі 42592 грн. 81 коп. підлягає стягненню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом тасвої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. З грудня 2017 р. утворилася заборгованість по заробітній платі, яку відповідач не виплачує. Просить суд: стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 35125грн. 00 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача ПАТ «СМНВО» у судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» у трудових відносинах. Відповідно до відомостей, які містяться у матеріалах справи сума заборгованості працівника [PERSON] належної до виплати становить 35125 грн. 00 коп. Отже заборгованість у сумі 35125 грн. 00 коп. підлягає стягненню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом тасвої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. З січня 2018 р. утворилася заборгованість по заробітній платі, яку відповідач не виплатив при звільненні. Просить суд: стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 65076 грн. 77 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача ПАТ «СМНВО» у судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала з відповідачем ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» у трудових відносинах. Відповідно до відомостей, які містяться у матеріалах справи сума заборгованості працівника [PERSON] належної до виплати становить 65076 грн. 77 коп. Отже заборгованість у сумі 65076 грн. 77 коп. підлягає стягненню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що з 10.10.2003 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникають сварки, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги. Просила розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Суду пояснила, що з січня 2017 року проживають у одному будинку, але у різних кімнатах. Чоловік купляє продукти для сина і себе, вона його коштами не користується. Більше спільно проживати з чоловіком не бажає, оскільки виникають сварки під час яких чоловік її ображає, принижує. Строк на примирення результатів не дав, відносини погіршилися, за час примирення фактично не спілкувалися, наполягає на розірванні шлюбу. У судовому засіданні відповідач позов не визнав. Суду пояснив, що дійсно не підтримують подружні стосунки з позивачем з березня 2017 р. - дружина пішла проживати у іншу кімнату будинку. Вважає, що все налагодилося, а тиждень тому виник новий конфлікт. Вказує, що якщо дружина бажає не заперечує розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]. з 10 жовтня 2003 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Виконкомом Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 17 (а.с. 5). Подружжя має сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Судом встановлено, що сторони з січня 2017 року не підтримують подружні стосунки, між ними виникають конфлікти та сварки, що свідчить про фактичне припинення шлюбу між ними. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Оскільки сторони з січня 2017 року проживають в окремих кімнатах, припинили подружні стосунки, їх сім'я фактично розпалася, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі - 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що з 20.09.2008 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З червня 2015 року з відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, між ними відсутнє почуття поваги та взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть. Відповідач мешкає окремо від них разом зі своїми батьками. Сім'я розпалася і її зберегти неможливо. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги з наведених підстав підтримала і просила задовольнити. Суду пояснила, що з червня 2015 року припинила подружні стосунки з відповідачем, з того часу спільно не проживають, не ведуть спільне господарство. Вона проживає разом з дітьми на орендованій квартирі, у відповідача з'явилася нова родина, у зв'язку з чим примирення між ними не можливе. Відповідач кошти на утримання дітей не надавав, у зв'язку з чим рішенням суду з нього на її користь стягнуто аліменти. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримала і просила задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Судом, за згодою позивача та її представника проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 20.09.2008 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1553 (а.с. 4). Подружжя має дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч. 3 і 4 статті 56 СК України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з червня 2015 року між сторонами припинені подружні стосунки, їх сім'я фактично розпалася, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, просить визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобіля марки ВАЗ 210994-20, легковий седан-В, 2007 р.в., д.н.з. [NUMBER], який зареєстрований 16.10.2009р. за [PERSON]. Вимоги обґрунтувала тим, що з 3.06.2006р. перебуває у шлюбі з відповідачем. Наприкінці 2007р. за спільні сімейні кошти подружжя придбало вищевказаний автомобіль, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частки у праві спільної сумісної власності подружжя є рівними. Останнім часом між ними погіршилися стосунки, тому просить захистити її права та визнати за нею право на 1/2 частку автомобіля, орієнтовна вартість якого 45000грн., залишивши у власності відповідача 1/2 частку. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Відповідач позов визнав, не заперечує проти поділу автомобіля та визнання за позивачкою права власності на 1/2 його частку. Враховуючи, що відповідач визнав позов, його визнання не суперечить закону, правам та свободам інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову. Відповідно до ст.70 ч.1 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача. Враховуючи, що після ухвалення рішення відпала необхідність заходів забезпечення позову, і зняття їх не перешкоджатиме виконанню рішення суду, суд вважає за можливе їх скасувати. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, просить визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобіля марки ЗАЗ TF69Y0, легковий сєдан, 2011 р.в., д.н.з. [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON]. Вимоги обґрунтувала тим, що з 30.07.2011 перебуває у шлюбі з відповідачем. В період шлюбу за спільні сімейні кошти подружжя придбало вищевказаний автомобіль, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Частки у праві спільної сумісної власності подружжя є рівними. Останнім часом між ними погіршилися стосунки, тому просить захистити її права та визнати за нею право на 1/2 частку автомобіля, орієнтовна вартість якого 55000грн., залишивши у власності відповідача 1/2 частку. В судове засідання позивач не зявилася, просить розглядати справу у її відсутність, подала заяву про уточнення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає, не заперечує проти поділу автомобіля та визнання за позивачкою права власності на 1/2 його частку. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.07.2011. В період шлюбу за спільні сімейні кошти подружжя придбало автомобіль марки ЗАЗ TF69Y0, легковий сєдан, 2011 р.в., д.н.з. [NUMBER], який зареєстрований Білоцерківським РЕВ УДАІ ГУ МВС України в Київській області 1.12.2011 за [PERSON]. Відповідно до ст.70 ч.1 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що сторони придбали автомобіль у період шлюбу, він є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, що визнали сторони, подавши відповідні заяви, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, просить визначити додатковий строк два місяці для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON]. Вимоги обґрунтувала тим, що вона є спадкоємцем за заповітом. Після смерті тітки залишилося спадкове майно: житловий будинок по [ADDRESS]. Із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталася, оскільки є юридично необізнаною, єдиним спадкоємцем за заповітом, ніхто інший на спадкове майно не претендує, фактично прийняла спадщину, доглядала за померлою, здійснювала її поховання, доглядала за спадковим майном. Після смерті тітки перебувала у тяжкому психологічному стані, хворіла, перенесла гіпертонічний криз. Звернувшись до нотаріальної контори, отримала усну відмову в оформленні спадщини та роз'яснення про необхідність звернення до суду. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка 18.10.2000р. оформила заповіт на [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 25.02.2014р., інформація щодо спадкової справи у реєстрі відсутня. Будь-які особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Згідно довідки Томилівського фельдшерсько-акушерського пінкту від 30.04.2011р., [PERSON] хворіла з 30.04.2011р. по 21.05.2011р., отримала лікування, має діагноз: ІХС, гіпертонічна хвороба. Допитаний в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили. Що позивач доглядала до смерті спадкодавця, фактично прийняла спадкове майно, інших претендентів на спадщину немає. Позивач є людиною похилого віку, постійно хворіє на гіпертонічну хворобу. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, «за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини». Враховуючи, що позивач не звернувся вчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки, будучи юридично необізнаним, вважав, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину, доглядав за спадковим майном, є людиною похилого віку, яка постійно хворіє, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Судові витрати по справі покладаються на позивача. На підставі ст. ст. 1261, 1272, 1268, 1269, 1270, 1277 ЦК України,

Outcome: approved