Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10 грудня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області був зроблений актовий запис за №197. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Крім того вона також має ще дітей від попереднього шлюбу - доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Причиною позову стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, застосовує до неї та до її дітей від попереднього шлюбу фізичне насильство, ображає та принижує їх. Агресивна поведінка відповідача, його погрози призвели до того, що вона з дітьми вимушена була піти з дому, але не змогла забрати свою найменшу, спільну з відповідачем, доньку [PERSON], яку відповідач залишив з собою. Позивач вважає, що їх сімя з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна та стягнення аліментів відсутній, а діти будуть проживати з позивачкою. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 26 листопада 2015 року позов підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві, просила його задовольнити, зазначивши, що спір про майно та про місце проживання спільної з відповідачем дитини будуть вирішуватися за окремими позовами, а спір щодо стягнення аліментів вже вирішений судом. На даний час з вересня 2015 року позивачка не проживає з відповідачем, не веде спільного господарства. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 26 листопада 2015 року позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу зазначивши, що спору про майно, стягнення аліментів та місце проживання дитини між ним та позивачкою немає, дитина буде проживати разом з ним. Після надання пояснень по справі відповідач самостійно залишив залу судового засідання. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 грудня 2013 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 197 (а.с.5), в період якого у них народилася спільна дитина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Спільне життя подружжя не склалося через те, що відповідач зловживає спиртними напоями, застосовує до позивачки та до її дітей від попереднього шлюбу фізичне насильство, ображає та принижує їх. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені та з вересня 2015 року подружжя проживає окремо, оскільки відповідно до акта обстеження від 26 вересня 2015 року позивачка проживає в будинку своєї сестри (а.с.22), що не заперечував в судовому засіданні і відповідач. Судом встановлено, що на час розгляду справи судом спір про розподіл майна між сторонами відсутній, а судом сторонам по справі було розяснено право на подання такого позову. Згідно пояснень позивачки аліменти на утримання спільної з відповідачем дитини стягнуті за рішенням суду, а спір щодо місця проживання спільної дитини буде вирішуватися за окремим позовом. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ухвалою суду від 08 жовтня 2015 року (а.с.25) сторонам було надано строк на примирення терміном на один місяць за клопотанням відповідача, а після відновлення провадження у справі відповідач змінив своє ставлення до предявленого позову та не заперечував проти його розірвання. За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки так і відповідача,а тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved