Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 03.12.2009 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки виявилося, що вони люди різних характерів, поглядів на сімейне життя. Останнім часом вході їх спільного життя вони не знаходили взаєморозуміння, що негативно відображається на атмосфері в сім'ї та на їх дитині. З вересня 2014 року сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть. Сім'я остаточно розпалася, шлюбні відносини фактично між ними припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Майнового спору та спору щодо проживання та утримання дитини після розірвання шлюбу між ними немає. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.12.2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вересня 2014 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved