Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивачки, залишилось спадкове майно, яке з поміж всього іншого складається з: - земельної ділянки площею 2,96 га (кадастровий номер 1825080600:03:000:0200), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Борщіської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420346 від 24.05.2006 року, що виданий на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 21 лютого 2005 року № 25; - земельної ділянки площею 0,13 га (кадастровий номер 1825010100:08:000:1740), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420845 від 24.05.2006 року, що виданий на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 21 лютого 2005 року № 25, інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народилась 28.04.1955 року в с. Борщів, Радомишльського району Житомирської області, де і на даний час зареєстрована та проживає. Відповідно до свідоцтва про народження позивачки серії 1-ТП № 083847, що видане повторно відділом РАЦС Радомишльського рай управління юстиції Житомирської області від 27.08.2008 року, її матірю є: [PERSON]. 04 січня 2006 року померла мати позивачки, [PERSON], у віці 84 років в с. Борщів, Радомишльського району Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 024574, видане виконавчим комітетом Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 12.01.2006 року. Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ст. 1261 ЦК України, прийняла [PERSON], дочка покійної, шляхом звернення до Радомишльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, за результатами якої нотаріусом було заведено спадкову справу № 720. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті матері позивачки, зокрема всього іншого, входить дві земельні ділянки, а саме: - земельна ділянка площею 2,96 га (кадастровий номер 1825080600:03:000:0200), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Борщіської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлій матері, [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420346 від 24.05.2006 року, що виданий на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 21 лютого 2005 року № 25; - земельна ділянка площею 0,13 га (кадастровий номер 1825010100:08:000:1740), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлій матері, [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 420845 від 24.05.2006 року, що виданий на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації від 21 лютого 2005 року № 25. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5 та згідно до Глави 10 п. 4.15 та п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання належним чином оформлених правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та його державної реєстрації, передбачених законодавством України та за умови отримання витягу з ДЗК. Однак, звернувшись до нотаріуса, позивачу було повідомлено, що набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину на дані земельні ділянки вона, як єдина спадкоємиця за законом (ст. 1261 ЦК України) не має можливості через те, що вищезазначені держакти видані вже після смерті матері позивачки, а відповідно до положень ЗУ «Про нотаріат», дані обставини є перешкодою для вчинення необхідних нотаріальних дій, а саме, видачі свідоцтв про право на спадщину. Проте, факт належності вищезазначених земельних ділянок покійній матері позивачки, [PERSON], підтверджується: - розпорядженням голови Радомишльської РДА Житомирської області № 25 від 21.02.2005 року; - довідкою про погодження проекту розпорядження голови райдержадміністрації «Про результати розподілу земельних ділянок між власниками»; - пояснювальною запискою до проекту розпорядження голови Радомишльської РДА; - випискою (фактом здачі моєю матірю Сертифіката ще за життя) - витягом з ДЗК про зем. ділянку № НВ-1804689682017 від 14.12.2017р.; - витягом з ДЗК про зем. ділянку № НВ-1804689582017 від 14.12.2017р.. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проте у відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно до ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved