Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 13 січня 2017 року. До шлюбу проживали однією сім'єю з відповідачем, під час спільного проживання [INFO] року в них народилась дочка [PERSON], [INFO] року народився син [PERSON]. Останнім часом відповідач зовсім змінив ставлення до позивача, не розумів сутності проблем, які виникали в сім'ї, не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків. Відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, різні погляди на сімейні відносини призводили до з'ясування стосунків, сварок. З березня 2018 року шлюбних відносиин з відповідачем не підтримує, на примирення не погоджується, просила прийняти рішення про розірвання шлюбу. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не подав. У судове засідання позивач не з'явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, від позову не відмовилася. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, додатково пояснив, що причиною розладу сімейних відносин стала різниця у віці з дружиною. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками малолітніх : дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], з 13 січня 2017 року перебувають у шлюбі. Дані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження : серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиціїу місті Києві 06 квітня 2008 року, серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиціїу місті Києві 29 січня 2013 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Піївської сільської ради Миронівського району Київської області 13 січня 2017 року. Встановлено, що між сторонами як подружжям фактично не існує сімейних стосунків. Шлюбні відносини між подружжям припинені через різні погляди на сімейні відносини. Сторони не змогли створити в сім'ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Відсутність взаєморозуміння та постійні суперечки призвели до втрати почуття поваги та любові між подружжям. З березня 2018 року, тобто строком понад вісім місяців, сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, наміру на примирення і збереження сім'ї не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім'я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх малолітніх дітей, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. При подачі позову позивачем було сплачено 704 гривні 80 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. Враховуючи позицію позивача про віднесення витрат по судовому збору на її рахунок, викладену в поданій до суду заяві, судові витрати не підлягають відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved