Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу та про визнання права спільної сумісної власності подружжя. В своїх вимогах просить встановити факт проживання однією сім'єю, як жінки і чоловіка без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO], з квітня 2010 року до часу його смерті [INFO], та про визнання за нею права спільної сумісної власності подружжя на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та на ? частини присадибної земельної ділянки площею 0,25 га, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Обгрунтовує вимоги тим, що з квітня 2010 року до [INFO] вона проживала разом з [PERSON], 1969 року народження, однією сім'єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, за адресою: [ADDRESS], спільних дітей не мали. За вказаний період спільного проживання вони мали спільне господарство та займалися домашньою сільськогосподарською діяльністю. [PERSON] приходиться їй дочкою покійного чоловіка [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги за законом, після його смерті. Свої вимоги позивач не змінювала та не доповнювала. Ухвалою від 05 січня 2018 року вирішено справу розглядати у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, та надано відповідачу строк, терміном 15 днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач, у відповідності до ст.178 ЦПК України, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову повністю. Обгрунтовуючи тим, що вона є рідною дочкою померлого [PERSON] Після його смерті звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а саме житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, площею 0,25 га, що знаходиться за тією ж адресою. Вказане майно, яке входить до складу спадкового майна, належало її батькові [PERSON], ще до знайомства із [PERSON], тому не може бути об'єктом майна, набутим за час спільного проживання. Так, житловий будинок будували ще її батьки [PERSON] та [PERSON], починаючи з 1991 року, а вселилися до нього в 1992 році. Батьки жили разом до 1996 року. Щодо земельної ділянки, то вона належала батькові ще з 2001 року, а передана у власність в 1994 році. Позивач, у відповідності до ст.179 ЦПК України, відповідь на відзив не подав. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та пояснила, що після смерті [PERSON], матері [PERSON], в кінці квітня 2010 року її познайомили з [PERSON], з яким вони почали зустрічатися, а потім проживати однією сім'єю, як чоловік та дружина. На час їхнього знайомства [PERSON] проживав сам, в шлюбі ніколи не був. Оскільки, опалення в будинку немає, то весною та літом вони проживали в [ADDRESS], а осінню та взимку у її квартирі [ADDRESS]. Спільних дітей вони не мали. У нього є одна дочка - відповідач по справі [PERSON], а у неї син від першого шлюбу. В 2014 році вона створила прийомну сім'ю та взяла на виховання, утримання та спільне проживання двох малолітніх дітей. Ці діти також жили разом з ними, допомагали по господарству, займалися оброблення земельної ділянки та вирощуванням сільськогосподарських культур. В 2014 році вирішили одружитися, але [PERSON] захворів. Будинок на початок їх спільного проживання був непридатний для проживання. Будинок площею близько 96 кв.м., двоповерховий, на території господарства був гараж і сарай. Документів на будинок немає, тому власником ніхто не зареєстрований. Сам [PERSON] зареєструвався в тому будинку в 2011 році, а до того був зареєстрований в м.Луцьк. Земельна ділянка, площею 0,25 га належить [PERSON] з 2001 року. Останнім часом [PERSON] хворів, тому поїхав разом зі знайомими оздоровитися на море, де [INFO] помер. Оригіналів документів на земельну ділянку не залишилося, а будинок взагалі документально ніде та ні за ким не зареєстрований. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив, що вказані житловий будинок і земельна ділянка повинні бути визнанні спільною сумісною власністю подружжя, у відповідності до ст.74 Сімейного кодексу України, адже вони спільно обробляли земельну ділянку, робили ремонт в будинку, проживали однією сім'єю, виховували дітей. Факт спільного проживання однією сім'єю підтверджується показами свідків, спільними фото та довідкою сільської ради. Відповідач, 22 травня 2018 року в судовому засіданні позов не визнала повністю, пояснила, що при спілкуванні з батьком, останній жодного разу не говорив, що з кимось проживає однією сім'єю. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що факт спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] ними не визнається, оскільки позивач не надала жодних доказів, які б підтверджували, що в період 2010-2017 років [PERSON] не перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. В 1990 році [PERSON] почав проживати без реєстрації шлюбу з матір'ю відповідача [PERSON]. Вони почали будувати разом будинок, до якого вселилися в 1994 чи 1995 році. Від спільного проживання народилася донька [PERSON], [INFO]. В 1996 році батьки відповідача роз'їхалися, але донька продовжувала підтримувати з батьком стосунки, спілкувалися. Будинок на той час був вже добудований. Земельна ділянка перейшла у власність до [PERSON] в 2001 році, ще до його знайомства із [PERSON], а тому не може бути предметом спільної сумісної власності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона в 2010 році познайомилася із [PERSON] та [PERSON], разом часто відпочивали сім'ями, консервували у с.Подорожнє, у будинку [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] знає з 2002 року, вони разом працювали. Йому достовірно відомо, що в 2010 році [PERSON] познайомилася і почала жити разом із [PERSON] Влітку вони жили в с.Подорожнє в будинку [PERSON], а взимку в квартирі позивача в м.Світловодськ. Вперше у їх будинку в с.Подорожнє він був у 2011 році, а потім у 2015 році, то будинок вже змінився на краще і став придатним для проживання в ньому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що будинок був збудований в 1999 році, і [PERSON] із [PERSON], дійсно в період з 2010 по 2017 роки жили разом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також пояснила, що [PERSON] із [PERSON], в період з 2010 по 2017 роки жили разом, влітку в с.Подорожнє, а взимку в м.Світловодськ. До знайомства із [PERSON], [PERSON] проживав у будинку разом зі своєю мамою [PERSON]. Умови для проживання в будинку були до початку їх спільного проживання, але в останні роки все змінилося там ще на краще. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знала з 1990 року. В період часу з 1993 по 1995 роки [PERSON] будував будинок, десь у 1996 році чи 2000 році вони почали там жити. До 2010 року в будинку жили постійно [PERSON], разом зі своєю матір'ю [PERSON] Ремонт робили незначний, земельну ділянку обробляли. Дочка [PERSON] теж будучи маленькою жила якийсь час в новозбудованому будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що житловий будинок побудувала мати відповідача разом із [PERSON], та його матір'ю. Будинок побудований в 90-х роках, і зараз нічим не відрізняється від того часу, як його збудували. Спочатку вони втрьох жили у вагончику, а потім перейшли жити в будинок, це вже після народження доньки [PERSON]. Оскільки, [PERSON] дуже бив дружину, то вона втекла від нього з дитиною, коли його не було вдома. Потім він жив ще з одною жінкою на ім'я [PERSON]. Коли померла його мати, то він залишився сам. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 1993 році був збудований житловий будинок, і в ньому нічого не змінилося, ні в середині, ні ззовні. Для проживання він не придатний, меблі там є якісь, але речі всі в клунках та зв'язках. Взимку там ніколи нікого не було, лише літом. Свідок [PERSON], який приходиться хрещеним батьком відповідача, в судовому засіданні пояснив, що будинок був збудований в 1993-1994 роках. Ремонту у будинку не робили. За період 2010 по 2017 рік бачив [PERSON] лише двічі. Сказати, що вона жила разом із [PERSON] разом не може, бо ні її, ні дітей ніколи за місцем проживання [PERSON] не бачив. Коли він заїжджав в гості, то [PERSON] був сам, часто напідпитку, говорив коли потрібно можна в будинку переночувати і сказав де лежить ключ. В якості доказу по справі судом за клопотанням представника позивача долучено відео, яке міститься в матеріалах справи, було оглянуте в судовому засіданні, на якому містяться спільні фото [PERSON], [PERSON], прийомних дітей позивача, фото із різних святкувань. Аналогічні фото роздруковані та містяться в матеріалах справи. (а.с.54-62) Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази у справі, переглянувши відеозапис, суд доходить до слідуючих висновків. [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. (а.с.3-5) [PERSON], [INFO], яка народилася в с.Подорожнє Світловодського району, є донькою своїх батьків [PERSON] та [PERSON]. В результаті реєстрації шлюбу змінила своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». (а.с.26, 27, 28) [INFO] помер [PERSON], [INFO], в м.Южне Одеської області. (а.с.11) Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, від 30.08.2017 року зареєстрована спадкова справа [PERSON], померлого [INFO]. (а.с.29) Відповідно до довідки виданої в.о.старости Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області №1816 від 07.09.2017 року, [PERSON] та [PERSON], дійсно фактично проживали та вели спільне господарство, за адресою: [ADDRESS], з 2010 року. (а.с.7) Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично проживала і в [ADDRESS], разом із [PERSON] та двох малолітніх дітей 2002 та 2005 років народження, комісія дійшла висновку, що зі слів сусідів [PERSON] дійсно проживала та вела спільне господарство з [PERSON], з 2010 року в [ADDRESS]. (а.с.8) Згідно сканкопії Державного акту на право приватної власності на землю від 07 серпня 2001 року, [PERSON], який мешкає в [ADDRESS], на підставі рішення виконавчого комітету Подорожненської сільської ради №38 від 27 травня 1994 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. (а.с.9, 10) Відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області №684 від 01 жовтня 2014 року «Про створення прийомної сім'ї на базі сім'ї [PERSON], передачу малолітніх дітей на виховання та спільне проживання», створено прийомну сім'ю на базі родини [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], та передано [PERSON], як прийомній матері, на виховання, утримання та спільне проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.63) Згідно інформації Великоандрусівської сільської ради Світловодського району від 20.03.2018 року, згідно по господарської книги сільської ради №12 за адресою: [ADDRESS] розташована земельна ділянка орієнтовною площею 0,500 га та житловий будинок з надвірними господарськими будівлями. Головою (користувачем) господарства (будинку і господарських будівель) розташованого на земельній ділянці дійсно був померлий [PERSON]. (а.с.65) Таким чином, відповідач [PERSON] є рідною донькою померлого [INFO] [PERSON], і вона є спадкоємцем за законом першої черги. Дослідивши надані суду письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що частина їх є неналежними доказами. Так, довідка видана в.о.старости Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області №1816 від 07.09.2017 року містить інформацію, яка не підтверджується даними із погосподарських книг сільської ради, не містить конкретного періоду протягом якого проживала [PERSON] з [PERSON], хто входив до складу їх сім'ї. (а.с.7) Акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї не містить дату складання, підпису одного із вказаних сусідів [PERSON], не зазначено час спільного проживання [PERSON] із [PERSON], а сам висновок зроблено зі слів сусідів вказаних в акті. Проте, позивач в судовому засіданні пояснила, що будинок розташований на окраїні села Подорожнє, поряд з цвинтарем, в полі, і ніяких сусідів там немає. (а.с.8) Державний акт на право приватної власності на землю надано суду лише сканкопію, зі слів [PERSON] оригінал документу відсутній. Крім того, суд звертає увагу на те, що даний акт містить лише серію, проте відсутній номер Державного акту, а земельна ділянка не містить кадастрового номеру. (а.с.9, 10) Щодо встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], то суд вважає, що він не знайшов свого підтвердження в суді з наступних підстав. Єдиною умовою для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, є відсутність у період часу їх спільного проживання інших шлюбів кожного із них. Ксерокопією паспорту [PERSON] підтверджується той факт, що вона 30 вересня 2003 року розірвала шлюб із [PERSON], відміток про інші зареєстровані в установленому порядку шлюби паспорт не містить, тоді як жодного доказу щодо наявності чи відсутності шлюбів у [PERSON] протягом 2010-2017 років суду не надано. Крім того, особливу увагу суд звертає на те, що [PERSON] станом на 2014 рік проживає в [ADDRESS], є прийомною матір'ю двох малолітніх дітей з 01 жовтня 2014 року і факт проживання з [PERSON] жодним чином за документами зібраними для створення прийомної сім'ї та передачі малолітніх дітей не відображено. Таким чином, до пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд відноситься критично, оскільки вони не могли конкретно описати час спільного проживання [PERSON] та [PERSON], зустрічалися по святах та суперечать фактам, що містять офіційні документи. Свідок [PERSON] взагалі такий факт спростовував і говорив, що [PERSON] жив у с.Подорожнє сам. Спільні фото та відео не можуть свідчити про проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], а підтверджують лише існування близьких стосунків, без наявності ознак сім'ї. За положеннями ч.ч.1, 2 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, згідно із ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл.8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. За приписами ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України виключення, стосуються лише офіційно зареєстрованих шлюбів. Оскільки, в суді не знайшов свого підтвердження факт спільного проживання, як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON], то твердження позивача та його представника, що на ці правовідносини розповсюджується дія ст.74 Сімейного кодексу України є помилковим. Крім того, спірне майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка не є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, оскільки житловий будинок взагалі не зареєстрований в установленому порядку, право власності за [PERSON] на нього нічим не підтверджується, а сам він за погосподарськими книгами сільської ради рахується головою (користувачем) господарства, а не власником. Не виключенням є наявність самочинного будівництва. Крім того, поясненнями свідків підтверджується факт будування житлового будинку в 90-ті роки, тобто ще за багато років, до знайомства [PERSON] із [PERSON] Право власності на земельну ділянку за [PERSON] взагалі не підтверджується, оскільки суду надано лише сканкопію Державного акту, який судом визнаний неналежним доказом, інформації в довідках сільської ради не містять жодної інформації, що він є власником спірної земельної ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку у відмові в задоволенні позову повністю, за безпідставністю вимог. Судові витрати у справі понесені позивачем відшкодуванню та поверненню не підлягають у відповідності до ст.141 ЦПК України та відносяться за її рахунок.

Outcome: dismissed