Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна, мотивуючи свої вимоги, тим що 18.09.1988 між нею та відповідачембуло зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу в них дітей не має. В даний час вони проживають окремо, так як відповідач на протязі 12 років постійно перебуває на заробітках за межами України (за виключенням 1 року і 3-х місяців). У 2014 році [PERSON] приїжджав, щоб розірвати шлюб і розділити майно. Вона взяла час на роздуми та тепер повністю підтримує його пропозицію. В період сімейного життя ними спільно було придбано дві квартири, а саме: - квартира під № 74, що розташована в будинку № 6 по вул. Л.Українки, (колишня Комсомольська) в смт. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, загальною площею 39,20 кв.м., житловою площею 20,80 кв.м, яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №281, яке видане адміністрацією Кирнасівського заводу ЗВВ від 17.12.1996. - квартира під № 64, що розташована в будинку № 6 по вул. Л.Українки, (колишня Комсомольська, 14) в смт. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м, яка належить їй на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який виданий КП «Тульчинське МБТІ» від 06.01.2006. Також ними було придбано сараї та гараж. Один сарай відноситься до квартири під № 64, що розташована в будинку № 6 по вул. Л.Українки, (колишня Комсомольська, 14) в смт. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, а ще два сараї та гараж відноситься до квартири під № 74, що розташована в будинку № 6 по вул. Л.Українки, (колишня Комсомольська) в смт.Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України та ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям у шлюбі, є спільним сумісним майном подружжя. Відповідно до ст.370 ЦК України кожен співвласник спільного сумісного майна має право на виділення своєї частки із спільного сумісного майна та поділ майна незалежно від розірвання шлюбу. В звязку з вищевикладеним вона звернутися до суду з даним позовом. Просить провести розподіл майна, а саме: - визнати за нею право власності на квартиру, загальною площею, 48,0 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м., до складу якої входить 1-а кімната, 2-а кімната, кухня, ванна кімната, коридор, 2-балкони та сарай, розташовану в [ADDRESS] (колишня Комсомольська, 14) Тульчинського району Вінницької області; - визнати за [PERSON] право власності на квартиру, загальною площею, 39,20 кв.м., житловою площею 20,80 кв.м., до складу якої входить 1-а кімната, кухня, ванна кімната, коридор, балкон, два сараї та гараж, розташовану всмт.Кирнасівка [ADDRESS] (колишня Комсомольська) Тульчинського району Вінницької області. В судове засідання позивач не зявилася. Направила суду заяву в якій просить справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився. Направив суду заяву в якій просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги визнає. Суд вважає можливим розглянути справу в відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Обгрунтованим визнається рішення ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження ; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин ; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що18.09.1988 між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серія ІІ-АМ № 361344 (а.с. 19). В період шлюбу сторонами спільно було придбано дві квартири: - квартира № 74, що розташована в будинку № 6 по вул. Л.Українки, (колишня Комсомольська) в смт. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, яка на праві спільної власності належить [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло №281, яке видане адміністрацією Кирнасівського заводу ЗВВ від 17.12.1996 (а.с.15), копією технічного паспорта від 17.12.1996 виданого на імя [PERSON] (а.с. 13-17); - квартира № 64, що розташована в будинку № 6 по вул. Л.Українки, (колишня Комсомольська, 14) в смт. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, яка на праві власності належить позивачу [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, серія ВСК №156041 (а.с.8), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який виданий КП «Тульчинське МБТІ» від 06.01.2006 (а.с. 10), копією технічного паспорта від 03.01.2006 виданого на імя [PERSON] (а.с. 6-12). Згідно відомостей копії домової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO] (а.с. 49-51) вбачається, що відповідач значиться прописаним в даній квартирі. Згідно відомостей копії домової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO] (а.с. 46-48) вбачається, що позивач значиться прописаною в даній квартирі. Рішенням №12 Кирнасівської селищної ради від 25.12.2015 житловому будинку було присвоєно поштову адресу [ADDRESS] (колишня [ADDRESS]) в смт. Кирнасівка, що підтверджується копією цього рішення (а.с. 18). Оскільки дані квартири придбані сторонами в період шлюбу, то відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України та ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям у шлюбі, є спільним сумісним майном подружжя. Відповідно до ст.370 ЦК України кожен співвласник спільного сумісного майна має право на виділення своєї частки із спільного сумісного майна та поділ майна незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідач [PERSON] не заперечує, щодо запропонованого варіанту поділу спільного майна подружжя, а саме двох квартир, про що подав суду заяву . Оскільки сторони домовилися про порядок поділу майна, то суд вважає можливим провести поділ спільного майна по запропонованому ними варіанту. Позовні вимоги в частині поділу двох сараїв та гаража задоволенню не підлягають, так як вони являються самочинним будівництвом, і сторони належним чином не зареєстрували своє право власності на дані будівлі. На підставі викладеного,

Outcome: partial