Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що 01.03.2002 між нею та відповідачем було досягнуто домовленість про купівлю-продаж 1/3 частини нежилої будівлі тракторної бригади №1 за адресою: [ADDRESS]. При укладанні відповідних угод між сторонами було погоджено всі належні умови, зокрема, ціна, передача у власність, оформлення договору в нотаріальній конторі. Наразі всю вказану будівлю займає відповідач, у зв'язку з чим позивачка просила відповідно до вимог ст.391 ЦК України усунути перешкоди у користуванні її часткою власності. У судові засідання, призначені на 26.03.2014 та 07.04.2014 позивач не з'явилася, у зв'язку з чим ухвалою суду від 07.04.2014 первісний позов було залишено без розгляду. Далі суд продовжив розгляд справи за зустрічним позовом. У зустрічному позові [PERSON] зазначив, що 21.02.2002 він разом з [PERSON] та [PERSON] набув право власності на нежитлову будівлю тракторної бригади № 1 за адресою: [ADDRESS] по 1/3 частині кожний в рахунок погашення заборгованості КСП «Дніпро». Із зазначеного часу, за взаємною згодою відповідачі передали йому фактично у власність свої частки майна. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд визнати за ним право власності на 2/3 вищевказаного нерухомого майна на підставі ст.344 ЦК України за набувальною давністю. У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом-позивача за зустрічним підтримав позов та просив задовольнити його з підстав, зазначених в ньому. Також пояснив суду, що з 01.03.2002 і по теперішній час він користується зазначеним майном, ніхто з відповідачів жодних претензій до нього не мав. Відповідачі були попереджені судом належним чином про час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними розписками, отриманими ними особисто, але в судове засідання не з'явилися, надіслали до суду заяви про слухання справи за їхньою відсутністю, позов [PERSON] визнали. Заслухавши пояснення представника позивача за зустрічним позовом, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може з 1 січня 2011 року. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва від 01.02.2002, виданого приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], посвідчено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] мають право спільної часткової власності (по 1/3 частині кожному) на майно, що складається з нежилої будівлі тракторної бригади № 1 з відповідними надвірними господарчими і побутовими будівлями та спорудженнями, що знаходиться в [ADDRESS] розташованої на земельній ділянці Тернівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області площею 7422 кв.м. Відповідно до відомостей, викладених у технічному паспорті на вищевказану тракторну бригаду, складеному ЗМБТІ від 10.01.2002, на зазначеній земельній ділянці розташована одна одноповерхова нежила будівля тракторної бригади, розмір якої становить 472,6 кв.м, та оглядова яма до неї, зазначена в плані літерою «А», та відповідні надвірні господарчі і побутові будівлі та спорудження: будівля ковальні, розмір нежилої площі якої становить 33,4 кв.м, зазначена в плані літерою «Б», металевий ангар, зазначений в плані літерою «В», теплиця, зазначена в плані літерою «Т», вбиральня, зазначена в плані літерою «Г», склад, зазначений в плані літерою «Д», та намет, зазначений в плані літерою «Е», яке придбано за рахунок погашення боргу КСП «ДНІПРО». З 01.03.2002 [PERSON] користується вищевказаною нежилою будівлею, що визнано [PERSON] та [PERSON], та не підлягає доказуванню відповідно до вимог ст..61 ЦК України. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що з 01.03.2002 [PERSON] добросовісно, відкрито, безперервно володів 2/3 частинами нежилої будівлі тракторної бригади № 1 з відповідними надвірними господарчими і побутовими будівлями та спорудженнями, що знаходиться в [ADDRESS] розташованої на земельній ділянці Тернівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області площею 7422 кв.м, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved