Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обгрунтування позову зазначено: Позивач проживала без реєстрації шлюбу з відповідачем з грудня 2016 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . Починаючи із січня 2021 року відносини між сторонами припинено. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відносини не підтримують. Дитина проживає разом із матір`ю і знаходиться на повному її утриманні. Матеріальна допомога, яку відповідач надає добровільно є недостатньою для утримання дитини. Відповідач офіційно працевлаштований, працює в Управлінні служби безпеки Дніпропетровської області та має постійний заробіток у достатньому розмірі. Тому, як зазначає позивач вона змушена звернутися до суду із позовом про примусове стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їхньої спільної дитини. Тому, [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 23.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. По даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що відповідач дійсно починаючи з січня 2021 року по липень 2021 року добровільно сплачував аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] в сумі 3600 грн. Починаючи з серпня 2021 року сплачує 1050 грн, що зовсім недостатньо для утримання дитини. Позивач зазначила, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує достойну заробітну плату, і має матеріальну можливість забезпечити нормальні умови для проживання і виховання їхньої дитини. Тому, [PERSON] просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він згоден сплачувати аліменти на утримання свого сина в розмірі 3600 грн., також заперечував проти стягнення з нього судового збору в повному розмірі. Просив суд судові витрати розділити у рівних частинах. Приймаючи до уваги пояснення обох сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] починаючи з 2016 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 10.05.2017 року. Відповідач в судовому засіданні підтвердив той факт, що офіційно працевлаштований, інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними віку повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що відповідач офіційно працевлаштований за таких обставин можливо визначити спосіб стягнення аліментів в частці від заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина 1 статті 183 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання малолітнього сина, суд враховує положення статті 182 СК України, позицію сторін та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у заявленому позивачкою розмірі - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення статті 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому, відповідно до положень статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Outcome: approved