Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] Другої селищної ради Кіровоградської області в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, розташований за адресою: Кіровоградська область, смт. Знамянка Друга, вул. Космонавтів,34. Свої вимоги обґрунтувала тим, що її брат [PERSON], в 1991 році побудував будинок в смт. Знамянка Друга Кіровоградської області. 10.12.2016 року [PERSON] помер. Після його смерті на зазначений будинок відкрилася спадщина. При зверненні до нотаріуса щодо оформлення спадщини, останній в оформленні права власності на будинок відмовлено, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи. Зазначені обставини змусили її звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 17.08.2018 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 10.10.2018 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не зявилася, але її представник надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги [PERSON] та просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] Другої селищної ради в судове засідання не зявився, надіславши заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] є сестрою [PERSON]В.(а.с.12-13). [PERSON], який помер 10.12.2016 року, з 1999 року і по день смерті був зареєстрований та проживав в своєму будинку по вул. Космонавтів, 34 в смт. Знамянка Друга Кіровоградської області. На день смерті останнього, інших осіб в будинку не зареєстровано. Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі [PERSON] Другої селищної ради не посвідчувався(а.с.8,9). Довідка видана [PERSON] Другою селищною радою Кіровоградскої області (а.с.7), свідчить про те, що [PERSON] згідно рішення виконкому [PERSON] Другої селищної ради та дозволу на будівництво, побудував житловий будинок №34 по вул. Космонавтів в смт. Знамянка Друга Кіровоградської області (а.с.7). З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], інші спадкоємці, інші заповіти чи спадкові договори відсутні. При цьому [PERSON] нотаріусом відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: Кіровоградська область, смт. Знамянка Друга, вул. Космонавтів, 34, оскільки у спадкоємця відсутній документ, що посвідчує право власності на вказаний будинок на ім'я спадкодавця (а.с. 40). [PERSON] міжміським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» надано інформацію про те, що станом на 01.01.2013 року житловий будинок з господарсько- побутовими будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт. Знамянка Друга Кіровоградської області, вул. Космонавтів, 34 обліковується за [PERSON], померлим 10.12.2016 року. Документи на житловий будинок відсутні. Будинок побудовано в 1991 році, але документ, який посвідчує право власності на нього, відсутній (а.с.39). Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, те, що спадкодавець, спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою державної реєстрації права власності на належне йому нерухоме майно, те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. З розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 вказаного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 №6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011 №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30.07.2012 №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за №7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 №1692/5), листом Міністерства юстиції України від 21.02.2005 №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. З цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. На підставі викладеного, ст.ст.328, 331, 1216, 1218, 1269 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7,

Outcome: approved