Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований [PERSON], який з 2010 року по даний час у вказаній квартирі не проживає. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.. Миру, 18/9 та примусово зняти останнього з реєстраційного обліку. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про день та час розгляду справи була повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03 березня 1999 року, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на праві приватної власності належить [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожній, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВН № 451468 від 02 листопада 2004 року. Відповідно договору дарування частини квартири від 03 листопада 2004 року серії ВВО №166203, [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частину квартири № 0, що в будинку за № 18, розташовану по вул.. Миру у м.Синельниковому Дніпропетровської області. Згідно акту, складного управителем ОСББ № 18 [PERSON] від 12 липня 2018 року № 90, [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та її двоюрідний брат [PERSON] зареєстрований за цією адресою, але не проживає з 28 травня 2010 року, що також підтверджується довідкою управителя ОСББ [PERSON] від 12 липня 2018 року № 89. У відповідності до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. \~\~\~ Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~ст..7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], оскільки відповідач не проживає у даному будинку, більше одного року без поважної причини. Однак, позовні вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки втрата права користування житловим приміщенням за законом передбачає безумовне зняття уповноваженим на це органом особи з реєстраційного обліку. На підставі викладеного та

Outcome: approved