Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1485. Відповідно до копії домової книги для прописки громадян по [ADDRESS] , зареєстровані позивачка [PERSON] та її співмешканець відповідач по справі [PERSON] , який з 02.09.2019 року не проживає в даному будинку. З реєстрації не знявся, місце його знаходження не відоме. Однак для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб та їх доходи. Відповідач є співмешканцем позивачки, однак він тривалий час не проживає за вказаною адресою та не допомагає вести господарство, а його прописка в будинку не дозволяє, як власнику будинку розпоряджатися на власний розсуд та значно обмежує її законні права, а саме оформити субсидію на оплату житло-комунальних послуг. Позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися. До суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача на веб-сайті «Судова влада» 22.10.2020 року (а.с.31). Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового розгляду, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1485 (а.с.7-9). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.09.2017 року, індексний номер витягу: 97472652, номер запису про право власності: 22359813, власником житлового будиноку за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] .(а.с. 10). Відповідно до копії домової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , яка є власником даного будинку та [PERSON] - відповідач по справі (а.с.11-13). Згідно акта обстеження житлово-побутових умов громадянки [PERSON] за адресою [ADDRESS] , від 31.08.2020 року, складеного депутатом Новоукраїнської міської ради Соколовським Олегом Миколайовичем, встановлено, що співмешканець [PERSON] - [PERSON] зареєстрований але не проживає з 02.09.2019 року по даний час час за адресою [ADDRESS] . Даний факт підтверджують сусіди: [PERSON] , та [PERSON] . (а.с.14). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не проживає по [ADDRESS] з 02 вересня 2019 року. У зв`язку з чим позивач не має змоги вільно розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, позивач як власник житлового будинку, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм належним майном на свій розсуд, і має право вимагати усунення перешкод у здійсненні своїх прав, а відповідач в свою чергу порушує право позивача. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання регулюються спеціальним нормативно-правовим актом, а саме: Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за нормами ст. 7 якого, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до правової позиції ВС/КЦС,справа № 357/7940/16-ц, 27.02.19, яка є обов`язковою згідно ст. 360-7 ЦПК України для суддів, висловлено позицію, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Отже суд встановив, що позивач бажає визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у зв`язку з тим, щоб реалізувати право на оформлення субсидії на користування комунальними послугами. Таким чином позивач позбавлений права вільно, на власний розсуд розпоряджатись своїм майном, що є порушенням його права власності. Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеному будинку перешкоджає власнику будинку у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із статтями 10, 60 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідач не проживає в спірному будинку більше року ( з 02 вересня 2019 року), із заявами до поліції, що йому чинять перешкоди в користуванні спірним будинком не звертався. Отже, судом встановлено, що відповідач, який доводиться співмешканцем позивачки у житловому будинку [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності позивачу, більше року (з 02 вересня 2019 року) не проживає, про причини відсутності за місцем реєстрації понад один рік суд не повідомив, із заявами до поліції, що йому чинять перешкоди в користуванні житлом не звертався. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач втратив право користування житловим будинком позивача та добровільно не здійснює дії щодо зняття з реєстрації свого місця проживання, що обмежує останнього у розпорядженні належним йому будинком. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved