overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 23.11.2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від спільного життя дітей не мають, сімейне життя не склалося по причині того, що вони різні по характеру люди, мають різне відношення до життя, останнім часом між ними почали виникати сварки, непорозуміння, які призвели до того, що вони втратили один до одного почуття любові, примирення між ними неможливе, а тому вона просила суд шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач не з»явилася, надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказала на те, що позов підтримує. Відповідач до суду також не з»явився, надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 23.11.2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, копіями паспортів сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, наміру зберігати сім'ювони не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON], на що вона вказала в позовній заяві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 24.01.2012 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] [INFO], останнім часом між ними почали виникати сварки, непорозуміння, які призвели до того, що вони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо, мають різні бюджети, спільного господарства не ведуть, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, примирення між ними неможливе, а тому вона просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 24.01.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини, поясненнями сторін. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено і сторонами не заперечується, що вони на даний час проживають окремо, сімейно-шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сім'ю не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, які не бажають поновлювати шлюбні стосунки. Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON]. Згідно Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду позивачкою сплачено 243 грн.60 коп. судового збору, а тому на підставі ст.ст.79,88 ЦПК України за клопотанням позивачки суд вважає за можливе стягнути з відповідача на її користь вказану суму судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 24.07.1993 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося, між ними постійно почали виникати сварки, непорозуміння, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, примирення між ними неможливе, а тому вона просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечує. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 24.07.1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, проживають на даний час вони окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сім'ю не мають. Наданий судом строк на примирення терміном до двох місяців не призвів до позитивних наслідків. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає відновити прізвище -[PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 24.09.2005 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони різні по характеру, мають різні погляди на життя, останнім часом між ними склалися неприязні стосунки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, примирення між ними неможливе, а тому вона просить суд шлюб між ними розірвати. Позивачем надано до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вона вказала на те, що позов підтримує. Відповідач також надав письмову заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 24.09.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, разом вони не проживають, наміру зберігати сім'ю не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає відновити дошлюбне прізвище -[PERSON], на що вона вказала в поданій письмовій заяві. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, але ці витрати вона залишає за собою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 24.11.2012 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку Марію [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, за таких обставин позивач вважає сумісне життя та збереження шлюбу неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. Позивач до суду не зявилася, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, а також в своїй заяві позивач вказала на те, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи чи заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 24.11.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку Марію [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть, сторонам надавався строк на примирення, однак на даний час наміру зберігати сімю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище [PERSON], на що вказує в заяві. На підставі ст..ст.133,141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в сумі 640 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 25.02.2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , на даний час сім`я розпалася, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву де просить розірвати їх шлюб та провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, прот винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, був викликаний через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 25.02.2011 року зареєстрували шлюб, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, позивач вважає шлюб формальним та зазначила, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить її інтересам, сім`я розпалася остаточно. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « [PERSON] ». Позивач просилала залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 25.02.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають сина [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, між ними часто виникали сварки, непорозуміння, вони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття та повагу, за таких обставин вона вважає збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати. До суду позивачем надано письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказано на те, що вона позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи за письмовою згодою позивача. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони з 25.02.2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сім'ю позивач не має. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу прізвищ сторони не змінювали. Відповідно до ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 25.07.2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя, з приводу чого між ними почали виникати сварки, на даний час шлюбні відносини фактично припинені, вони мають різні бюджети, не ведуть спільного господарства, примирення між ними неможливе, а тому вона просить суд шлюб між ними розірвати. Позивачем надано до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вона вказала на те, що позов підтримує. Відповідач також надав заяву щодо розгляду справи без його участі та про визнання позову. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 25.07.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб, про народження дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, наміру зберігати сім'ю не мають. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON], на що вона вказала в поданій до суду заяві.

Outcome: approved