Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав. В якій позивач просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина, [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 20 червня 2008 року її син [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] [INFO] року у них народився син - [PERSON]. [INFO] року її син [PERSON] помер. На початку 2010 року її невіска [PERSON] пішла проживати до своєї матері, залишивши онука на виховання та утримання позивача. На протязі останніх двох років відповідач не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, систематично зловживає алкогольними напоями. За даних обставин позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, у зв'язку з чим з метою забезпечення прав та законних інтересів малолітньої дитини, вона вважає за доцільне позбавити її батьківських прав. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Відповідач позов визнала в повному обсязі, про що надала письмову заяву. Представник третьої особи позов підтримала, просила його задовольнити. Суд, враховуючи пояснення сторін, визнання відповідачем позовних вимог, дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом установлено, що за час перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбі, офіційно зареєстрованому 20 червня 2008 року Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, у них народилось дитина, син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 04.11.2008 року (а.с.9). Матір'ю дитини вказана [PERSON] Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] [INFO] року помер, про що зроблений актовий запис №157 (а.с.11). Як вказувала позивач, з початку 2010 року відповідач пішла проживати до своєї матері залишивши сина на виховання позивачеві [PERSON] На протязі останніх двох років відповідач не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, що підтверджується актом з місця проживання від 23.04.2017 року (а.с.16). З характеристики КЗШ № 41 відносно [PERSON] (а.с.12) слідує, що дитина навчається в КЗШ № 41 з 01.09.2015 року, зарекомендував себе з позитивного боку, дисциплінований та відповідальний. Навчанням та вихованням його займається виключно бабуся - [PERSON] [PERSON], [PERSON], з родиною не проживає, від виховання сина ухиляється і взагалі не цікавиться його життям. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач як бабуся малолітньої дитини самостійно забезпечує належні умови для його гармонійного фізичного та духовного розвитку, будь-які обмеження його прав відсутні. Відповідач [PERSON] у вихованні та навчанні дитини участі не приймає. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Під час обстеження житлово-побутових умов у квартирі [ADDRESS] (місце проживання відповідача) встановлено його незадовільний стан, оскільки для виховання та розвитку та проживання малолітньої дитини матір`ю не створено належних умов (а.с.41). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконкому Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради №304 від 01.08.2017 року (а.с. 42) за результатом розгляду ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина - [PERSON], [INFO], з наданням відповідного висновку( а.с. 39-40) . У контексті приписів ч.6 ст.19 СК України рішення органу опіки та піклування не є для суду обов'язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Так, суд погоджується із зазначеним рішенням комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан (ст. 150 СК України). У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч.1 ст.164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов'язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. При цьому, в розумінні п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, який узгоджується з нормами ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п.15 вказаної постанови. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. На підтвердження пред'явлених вимог про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав позивач надала висновок фахівця судово-медичного експерта №1576 від 06.07.2010р., відповідно до якого на підставі обстеження [PERSON], 2008 р.н., виявлені у нього: синці та садна обличчя за характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.15). При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй від 20.11.1959 року, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків відносно виховання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на задоволення позовних вимог,

Outcome: approved