Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.01.2015 між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заяву № 300937/6922/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в національній валюті. По закінченню строку розміщення вкладу, відповідно до п. 6 Договору, повернення суми вкладу мало бути здійснено відповідачем в порядку та на умовах, визначених п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», затверджених наказом Голови правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 630-0 від 08.08.2013 з внесеними змінами. День закінчення строку вкладу - 22.02.2015 був вихідним днем, тому вона звернулася до відповідача на наступний робочий день - 23.02.2015. У виплаті вкладу їй було відмовлено. Тому позивач звернулася до суду та просила стягнути з відповідача суму банківського вкладу в розмірі 258 000 грн.; проценти за користування вкладом в розмірі 8 510,47 грн.; пеню в розмірі 15 990, 63 грн., а всього 282 501,10 грн. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі. Проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача своє право на участь в судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково з наступних підстав. Судом установлено, що 22.01.15 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір-заяву № 300937/6922/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 міс. в національній валюті, відповідно до умов якого вкладник надає банку, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 258 000 грн., на строк з 22.01.2015 по 22.02.2015 зі встановленою процентною ставкою по вкладу в розмірі 21,50% річних (а.с. 4). Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується меморіальними ордерами № 205662202 та № 205662208 від 22.01.2015 і банківською випискою від 02.03.2015 (а.с. 5-7). Пунктом 3 договору-заяви встановлено, що виплата процентів, нарахованих на вклад здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору-заяви у порядку та на умовах, викладених у пп. 4.2, 4.3.1 Основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу. Відповідно до п. 5.2 Основних умов (а.с. 8-13) у випадку закінчення строку розміщення вкладу, умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення, при небажанні продовжувати розміщення, вкладник зобовязаний надати банку письмову вимогу про повернення вкладу. Якщо день повернення вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то поверненнясуми вкладу проводиться банком на наступний перший робочий день. Оскільки день закінчення строку розміщення вкладу є - 22.02.2015, із заявою про повернення вкладу [PERSON] звернулася до відповідача на наступний перший робочий день - 23.02.2015 (а.с. 14). 02.03.2015 [PERSON] повторно звернулася до відповідача із заявою про повернення вкладу (а.с. 15). Однак відповідачем було відмовлено позивачу у поверненні коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також позивачем було надано розрахунок процентів за користування вкладом, зі змісту якого вбачається, що проценти користування вкладом за період з 23.01.2015 по 19.03.2015 становлять 8 510, 47 грн. (258 000 грн. х 21,50% : 365 дн. х 56 дн.), Ураховуючи вищевикладене сума банківського вкладу у розмірі 258 000 грн. та проценти у розмірі 8 510, 47 грн. підлягають стягненню в повному обсязі. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача 3% пені за кожен день прострочки у розмірі 15 990, 63 грн., посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів», однак суд приходить до висновку, що дія вказаного закону не поширюється на зазначені правовідносини, тому зазначена позовна вимога підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки сума вкладу складає 258 000 грн. то стягненню підлягає 3% річних у сумі 48,24 грн. (258 000 грн.+ 8 510, 47 грн. х 3% х 2 дн. = 48,24 грн.). З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» банківського вкладу в сумі 258 000 грн., процентів у розмірі 8 510, 47 грн. та пені у розмірі 48,24 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 526, 610, 611, 612, 625, 629, 1060, 1061 ЦК України,

Outcome: approved