Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що між сторонами 22.08.2017 укладено шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис №28. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає. Позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення останньою трирічного віку, а тому інших доходів немає. Вважає, що відповідач не виконує своїх обов`язків по утриманню і вихованню дитини, є працездатним, а тому може сплачувати аліменти на утримання дружини. Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. 24.09.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Анохіну А.М. Ухвалою суду від 29.09.2020 в справі відкрито спрощене позовне провадження. 03.11.2020 судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача. 12.11.2020 до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання особи. [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 22.08.2017 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, актовий запис №28 (а.с. 3). Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою № 1490 від 21.09.2020, виданою виконавчим комітетом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області (а.с.5). Судом встановлено, що позивач не має достатніх коштів для задоволення потреб дитини, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності. Вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно ч. ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач проживає окремо від позивача та дитини, а тому, позивач згідно з ч. 2 ст. 84 СК України має право на утримання від відповідача до досягнення сином трьох років. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.09.2020 року і до досягнення [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO] . При визначенні вказаного вище розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, його пояснення надані в суді. Суд також вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребами дитини та дружини і не призведе до порушення прав відповідача. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved