Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON] таким, ще втратив право користування жилим приміщенням в квартирі № 13 на вул. Шевченка, 1 в м. Бориславі Львівської області. Позовні вимоги мотивує тим, що квартира № 13 в будинку № 1 на вул. Шевченка в м. Бориславі належить їй, [PERSON], на праві власності. У будинку зареєстровані вона, [PERSON], її син [PERSON] та внук [PERSON]. Фактично в будинку постійно проживає лише вона, [PERSON] З дати реєстрації, тобто з 12 грудня 2005 року, внук [PERSON] по даний час в квартирі не проживає. Поштової кореспонденції за місцем реєстрації не отримує, особистих речей в квартирі не зберігає. Хоча внук в квартирі не проживає, позивач змушена оплачувати комунальні послуги з розрахунку на усіх зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Участі в оплаті цих платежів він не приймає, вона сплачує їх самостійно. Пенсія невелика, а тому їй важко утримувати квартиру. Позивач [PERSON] у судовому засіданні не зявилися. Від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, просить справу розглядати у її відсутності, а позов задоволити. Проти винесення судом заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не зявився, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи а саме: оголошення в газеті «Урядовий курєр» №154 від 18 серпня 2017 року, заперечення до суду не подававав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, суд у відповідності до ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, позов підлягає до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 18 квітня 1994 року, виданого виконавчим комітетом Бориславської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 18 квітня 1994 року № 1583, зареєстрованого Комунальним підприємством Львівської обласної ради „Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки та записаного в реєстрову книгу № 1583, свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 січня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр № 76, спадкова справа № 159/2010 р., зареєстрованого Комунальним підприємством Львівської обласної ради „Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки номер запису 1583 в книзі 4, Витяг про державну реєстрацію прав від 26.02.2011 року № 29140169, реєстраційний № 32062053 позивачу [PERSON] належить квартира № 13 в будинку № 1 на вул. Шевченка в м. Бориславі. У спірній квартирі зареєстровані позивач, [PERSON], її син [PERSON] та внук [PERSON]. Фактично в будинку постійно проживає тільки позивач, [PERSON] З дати реєстрації, тобто з 12 грудня 2005 року, внук [PERSON] по даний час в квартирі не проживає. Відповідно до ч. 2ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач не проживає\~на спірній\~\~житловій\~\~площі\~\~понад\~\~один рік без поважних причин,\~\~а тому його слід\~\~визнати таким, що втратив право користування житловим\~\~приміщенням. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved