Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з грудня 2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], 2010 року народження. Спільне подружнє життя у них не склалося і рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.01.2012 шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, не цікавиться її розвитком. Дитина часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких необхідне періодичне перебування на морі, у зв'язку з чим позивач має намір відвезти дитину на відпочинок до Криму. Отримати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд дитини за кордон позивач не може, оскільки відповідач проживає на тимчасово окупованій території України та не бажає надавати свою згоду. Посилаючись на наведене, просить суд надати їй дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим без дозволу (згоди) батька [PERSON] в період з 15.04.2017 до 30.11.2017 та дозволити їй або її офіційному представнику без згоди відповідача оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим у вказаний період. Від позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність по наявним в справі доказам. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про місце та час судового розгляду повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. З 19.12.2009 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13.01.2012 розірвано. 01.07.2010 народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON](а.с.9). Малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII набрав законної сили 27.04.2014. Згідно зазначеного Закону Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку непередбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Наразі діє спеціальний режим пропуску до АР Крим та зони АТО (Донецька та Луганська область). Порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 №367, де зазначено, що в'їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї громадян України, що не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57. Згідно із ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Згідно із ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Звертаюсь з позовом до відповідача позивач просила надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини до АР Крим у період з 15.04.2017 по 30.11.2017. На момент розгляду даної справи строк, на який позивач просила надати дозвіл, закінчився, а тому відсутні підстави для надання такого дозволу. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. З викладеного,

Outcome: dismissed