Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказує, що 11 жовтня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1227. Подальше спільне життя та збереження родини вважає неможливим, через різні інтереси, погляди на життя, та сварки, які виникають з ініціативи відповідача. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені близько двох років тому, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає з відповідачем. Враховуючи вищевикладене позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі та пояснила, що вони не ведуть спільного господарства та не проживають з відповідачем близько шести місяців, між ними втрачено почуття любові. Також вказала, що не бажає примиритися з відповідачем, оскільки він її ображає та застосовує насильство. Їх спільна дитина мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував в повному обсязі та пояснив, що бажає примиритися з позивачем. Крім того, вказав, що вони не мешкають разом з позивачем з кінця серпня 2016 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 11 жовтня 2002 року встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 11 жовтня 2002 року в міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1227 (а.с. 5). Як вбачається з свідоцтва про народження Серія [NUMBER], актовий запис № 285 від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). В силу ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. За клопотанням відповідача ухвалою суду від 19.10.2016 року сторонам було надано строк для примирення та зупинено провадження у справі. Однак, після наданого судом строку примирення мід сторонами не відбулося, позивач наполягає на розірванні шлюбу між сторонами та зазначає про неможливість подальшого збереження сім'ї. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (частини 3, 4 ст. 110 СК). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, сторони значний проміжок часу проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved