Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить: 1) зобов`язати відповідача ліквідувати вентиль, який знаходиться в квартирі [ADDRESS] на стояку холодного водопостачання за допомогою якого є можливість перекривати воду мешканцям будинку [ADDRESS] ; 2) стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона разом зі своєю сім`єю проживає у двоповерховому будинку на другому поверсі в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка постійно перекриває воду, так як в її квартирі знаходиться вентиль від центрального водопроводу будинку, чим порушує її умови проживання в квартирі та можливістю користування послугами з водопостачання та водовідведення. Крім того відповідач постійно погрожує відключенням води. З цим питанням та вимогою ліквідувати відповідачці можливість самовільного відключення квартири від водопостачання позивач звернулася листами до КП «Харківські теплові мережі» та КП «Харківводоканал», але на сьогоднішній день відповіді не отримала, а питання залишилося не вирішеним. Також для вирішення цього питання адвокатом Васіліу С.В. було зроблений адвокатський запит до КП «Харківводоканал». У відповіді за № К-2220/1-21.0102.05 від 29.03.2021 р. комунальне підприємство повідомило, що відповідачка не надає доступу представникам підприємства для демонтажу зазначеного вентиля, хоча відповідно до п.4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги має право доступу до житла, інших об`єктів нерухомого майна для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку, в порядку, визначеному законом і договорами про надання комунальних послуг. Позивач зазначає, що дії відповідачки суперечать нормам діючого законодавства, яке регулює питання надання комунальних послуг, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом свої прав. Також позивач зазначає, що незаконними діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яка полягає в моральних переживаннях у зв`язку з порушенням її прав, як споживача комунальних послуг. Протиправними діями відповідача, був порушений її нормальний спосіб життя, необхідно було покупати велику кількість води тощо. Необхідність неодноразового звернення для встановлення істини у справі та доказування для вирішення питання протиправної діяльності відповідача, потягло витрачання особистого часу, коштів, сил для відновлення свого порушеного права, все це негативно відобразилось на її психоемоційному стані, та призвело до погіршення психологічного стану. Позивач зазначає, що вона знаходиться у стані постійного стресу та нервозності. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) грн., яку просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 17.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія даної ухвали разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлена відповідачу на адресу місця проживання, яка вказана в позовній заяві, однак повернулась на адресу суду неврученою, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки ухвала суду від 17.05.2021 року направлялась відповідачу на адресу місця реєстрації, вказану в позовній заяві, і повернулась на адресу суду неврученою, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі та встановлення строку для подання відзиву. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Протягом встановленого судом строку, відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача адвокат Васіліу С.В. у своїй заяві просила справу слухати за її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. зареєстрованого в реєстрі за № 460, що підтверджується також Витягом з Державного реєстру правочинів від 27.03.2009 року. Вказана квартира розташована на другому поверсі двоповерхового будинку. Позивач посилається на те, що відповідач постійно перекриває воду, оскільки в її квартирі знаходиться вентиль від центрального водопроводу будинку [ADDRESS] , чим порушує її умови проживання в квартирі та можливістю користування послугами з водопостачання та водовідведення. З відповіді КП «Харківводоканал» за № К-2220/1-21.0102.05 від 29.03.2021 р. вбачається, що від мешканців квартири [ADDRESS] надійшла заява щодо відсутності послуги холодного водопостачання. Виїздом на місце, фахівцями Комплексу встановлено, що через протікання внутрішньоквартирного трубопроводу гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS] , мешканці квартири [ADDRESS] перекрили самовільно встановлені вентилі на стояках холодного та гарячого водопостачання. Після ліквідації заявником протікання внутрішньоквартирного трубопроводу гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS] , мешканці квартини [ADDRESS] відновили подачу холодної води. Споживач зобов`язаний допускати у своє житло виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом, для проведення технічних та профілактичних оглядів (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). В порушення вимог зазначеної статті, мешканець квартири [ADDRESS] , який самостійно встановив вентиль на стояку холодного водопостачання в квартирі за допомогою якого є можливість перекривати воду на вище розташовану квартиру [ADDRESS] , не надає доступу представникам КП «Харківводоканал» для демонтажу зазначеного вентиля. З викладеного вбачається, що припинення надання послуг мешканцям з централізованого водопостачання дозволяється лише з причин, які визначені у вимогах наведених вище нормативно-правових документів. Проте жодним нормативним актом не передбачено відключення від водопостачання споживача іншим споживачем. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що мешканці квартири [ADDRESS] , самовільно встановили вентиль на стояку холодного водопостачання в квартирі за допомогою якого є можливість перекривати воду на вище розташовану квартиру [ADDRESS] , та не надають доступу представникам КП «Харківводоканал» для демонтажу зазначеного вентиля, що є порушенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 13.05.2021 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] відповідач по справі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно до п.2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Позивач є співвласником спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема загальнобудинкової мережі водопостачання, механічного, електричного, сантехнічного та іншого обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Наведені норми забороняють іншим співвласникам вчиняти такі дії, а відповідно до ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права в межах встановлених законом і повинна не зловживати правами та не порушувати права інших осіб. Разом з тим відповідно до ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 7 ст. 319 Цивільного кодексу України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 319 Цивільного кодексу України, самовільно встановлено вентиль на стояку холодного водопостачання в квартирі за допомогою якого є можливість перекривати воду на вище розташовану квартиру [ADDRESS] , а також відповідачем не надається доступ представникам КП «Харківводоканал» для демонтажу зазначеного вентиля. За таких обставин, суд приходить до висновку що позов [PERSON] \~ про\~зобов`язання відповідача\~ліквідувати вентиль,\~який знаходиться\~в квартирі\~ [ADDRESS] на\~стояку холодного\~водопостачання обґрунтований та підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача в якості відшкодування моральної шкода завданої протиправними діями відповідача, суд приходить до наступних висновків. При відшкодуванні\~моральної шкоди,\~слід врахувати,\~що у\~результаті порушення немайнових прав позивача їй було спричинено негативне моральне пригнічення, яке перебуває у прямій залежності від протиправних дій відповідача. Разом із тим, з урахуванням розумності, виваженості та справедливої сатисфакції, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення її у розмірі 2000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, задоволено 40 % позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1271,20 грн.

Outcome: partial