Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] з нею. Позов огрунтований тим, що з 28 жовтня 2006 року по 14 вересня 2010 року позивач перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі. Під час перебування у шлюбі 13 лютого 2007 року в них народилася дочка [PERSON] після розірвання шлюбу сторони припинили проживати разом та припинили ведення спільного господарства. Останні шість років дитина проживає з матірю [PERSON] Відповідач не бачиться зі своєю дитиною, не цікавиться її життям. Між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини, у звязку з чим позивач була змушена звернутися з відповідним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи при її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. В судове засідання представник третьої особи не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності та не явки представника третьої сторони, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов, враховуючи наступне: Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 28 жовтня 2006 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 жовтня 2006 рок про що в книзі про реєстрацію шлюбів зроблений відповідний запис № 750. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 21 червня 2012 року, [PERSON] народилася 13 лютого 2007 року, про що був зроблений відповідний запис № 161. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 29 липня 2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на «Тезель». Згідно довідки про склад сімї № 36 від 19 серпня 2015 року, [PERSON] дійсно проживає за адресою: [INFO], та має такий склад сімї: син - [PERSON] [INFO], дочка - [PERSON] [INFO], дочка - [PERSON] [INFO] Відповідно до характеристики наданої головою правління ОСМД «Бородіно» [PERSON] від 20 серпня 2015 року, [PERSON] проживає за адресою: [INFO] з трьома неповнолітніми дітьми, вона турботлива та хороша матір, працьовита, товариська та привітна людина, чуйна та доброзичлива сусідка. На запит суду до органу опіки та піклування щодо надання висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з матірю, Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Ленінському району, було надано відповідь про неможливість складення висновку, оскільки батько дитини [PERSON] звернувся до відділу із заявою в якій вказав, що не спілкувався із дочкою понад шість років у звязку з чим не заперечує проти визначення місцем проживання його дочки [PERSON] з матірю [PERSON] Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до принципів 4,7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної [PERSON] України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини; Згідно положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Ддержави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи з рівності прав та обовязків батьків щодо їх неповнолітньої дитини при визначенні її місця проживання, суд повинен діяти виключно в інтересах дитини. Враховуючи те, що на даний час дитина проживає разом з позивачем [PERSON], має особисту прихильність до матері, батько [PERSON] проти проживання дитини з матірю не заперечує, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з матірю [PERSON] Приймаючи рішення, суд також виходить з того, що при визначенні місця проживання [PERSON] з матірю [PERSON] дитина не змінює свого постійного місця проживання та навчання, що відповідає її інтересам щодо стабільності адаптації у соціумі, а мати не чинить перешкод у спілкуванні дочки з батьком. На підставі викладеного,

Outcome: approved