Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 21 листопада 2012 року між нею та фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] було укладено трудовий договір, згідно з яким її було прийнято на посаду продавця непродовольчих товарів у магазин «[INFO]» у [ADDRESS]. Даний договір було зареєстровано у Слов'янському міському центрі зайнятості під № 05191200746. Відповідний запис про прийняття на роботу позивача в її трудову книжку зроблено не було. З 25 квітня 2014 року у зв'язку з бойовими діями у м. Слов'янськ фактично трудові відносини були припинені, відповідачем були проведені з позивачем відповідні розрахунки по заробітній платі, магазин був закритий. Проте трудовий договір з позивачем розірвано не було та він не був знятий з реєстрації у центрі зайнятості. Згідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач зареєстрована у м. Єнакієве - території, яка тимчасово непідконтрольна Україні. Відповідач не перереєструвався на підконтрольну територію України та встановити його фактичне місце перебування позивач не зміг, телефонного зв'язку з ним не має. Надіслати поштою заяву про звільнення з роботи і попередити про звільнення відповідача неможливо, оскільки поштовий зв'язок між м. Єнакієве та м. Слов'янськ відсутній, а у зв'язку з проведенням антитерористичної операції у м. Єнакієве позивач позбавлена можливості поїхати до м. Єнакієве для розірвання трудового договору. Дані про припинення підприємницької діяльності чи про перебування відповідача у процесі банкрутства відсутні. На теперішній час позивач звернулась до Слов'янського міського центру зайнятості з питання надання їй статусу безробітного та призначення допомоги по безробіттю. Проте, їй усно повідомили, що статус безробітного та призначення допомоги по безробіттю може набути особа працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів. Тобто, на момент подачі заяви про надання статусу безробітного, повинні бути припинені всі трудові відносини. У зв'язку з тим, що відповідач припинив свою трудову діяльність, але не звільнив позивача з роботи, вона не може стати на облік у Слов'янський міський центр зайнятості, а тому позивач просить розірвати трудовий договір № 05191200746 від 21 листопада 2012 року, укладений між нею та відповідачем на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України та зобов'язати Слов'янський міський центр зайнятості зняти з реєстрації вказаний трудовий договір. Позивач будучи повідомленою належним чином про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Слов'янського міського центру зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовими повістками. Надав клопотання про розгляд справи без його участі згідно діючого законодавства України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: 21 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений трудовий договір, який був зареєстрований у Слов'янському міському центрі зайнятості під № 05191200746. Згідно з умовами вказаного договору відповідач зобов'язана була виконувати роботу продавця непродовольчих товарів у магазин «[INFO]» у [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що у реєстрі містяться відомості щодо фізичної особи-підприємця [PERSON], яка з 16 листопада 2007 року являється суб'єктом підприємницької діяльності з роздрібної торгівлі годинниками та ювелірними виробами в спеціалізованих магазинах. Дані про припинення підприємницької діяльності чи про перебування відповідача у процесі банкрутства відсутні. З 25 квітня 2014 року у зв'язку з бойовими діями у м. Слов'янськ Донецької області фактично трудові відносини між позивачем та відповідачем припинені. Відповідач зареєстрована у м. Єнакієве Донецької області, не перереєструвалася на підконтрольну територію України та встановити її фактичне місце перебування позивачу не вдалося, телефонного зв'язку з нею не має. Надіслати поштою заяву про звільнення з роботи і попередити про звільнення відповідача, позивач не зміг, оскільки поштовий зв'язок між м. Єнакієве та м. Слов'янськ відсутній, а у зв'язку з проведенням антитерористичної операції у м. Єнакієве, [PERSON] позбавлена можливості поїхати до вказаного міста для розірвання трудового договору. Статтею 36 КЗпП України передбачені підстави припинення трудового договору зокрема, згідно п.4 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання трудового договору підлягають задоволенню. Що стосується питання про зобов'язання зняти з реєстрації вказаний трудовий договір, то суд виходить з наступного. Відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації ) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що оскільки підставою для зняття трудового договору з реєстрації є саме рішення суду, про припинення дії трудового договору, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial