Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 30.07.2015 року померла її мама [PERSON], після смерті якої залишився житловий будинок в №12 по вул.. М. Залізняка в м. Біла Церква, але позивач не має можливості прийняти спадщину, отримала відмову нотаріуса, в вязку з тим, що право власності на вказаний будинок не було належно оформлено за спадкодавцем. А тому позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №12 по вулиці Максима Залізняка в м. Біла Церква в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 30.07.2015 року. В суді позивача підтримала позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 30.07.2015 року померла [PERSON], мама позивача, що стверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження позивача (а.с.6,18). З матеріалів справи вбачається, що 25.11.2016 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після смерті [PERSON], оскільки право власності на житловий будинок не зареєстровано за спадкодавцем,відсутній правовстановлюючий документ на вказане майно. Наведене підтверджується постановою про відмову (а.с.5). Згідно даних КП КОР «Південного бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок №12 по вул. М.Залізняка (бувша Осволдівська) в м.Біла Церква не було зареєстровано. Станом на 07.04.2016 року загальна площа будинку 52,40 кв.м., житлова - 30,20 кв.м. За даною адресою знаходяться господарські будівлі та споруди : літ. «Б» - сарай, літ. «б» - прибудова сарай, літ. «В» - убиральня, №4,5,6 - огорожа . самочинне будівництво та перепланування відсутнє (а.с.8). Відповідно до Технічного паспорту від 07.04.2016 року виготовлено експлікацію до плану будинку, план будови , зазначено рік побудови житлового будинку 1958 р. (а.с.9-12). Згідно копії спадкової справи до майна померлої 30.07.2015 р. [PERSON], позивач [PERSON] подала 10.03.2016 р. року заяву про прийняття спадщини. Позивач проживала з 26.03.1964 року разом з мамою, тобто була зареєстрованою і проживала на день смерті із спадкодавцем. Наведене вбачається з довідки ЖЕК №6 від 01.03.2016 року. Встановлено, що на підставі рішення виконкому Білоцерківської міської ради депутатів трудящих за №252 від 11.05.1960 року за [PERSON] було зареєстровано земельну ділянку з будівлями №12 по вул.. Осводівській в м. Біла Церква, загальною площею 788 кв.м. До даного рішення приєднано генеральний план (схема) ділянки з житловим будинком, сараєм, що стверджено БТІ . Власником присадибної ділянки із будівлями зазначено [PERSON] (а.с. 13). При вирішенні даної справи суд виходить з наступного. За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, позивач прийняла спадщину після смерті матері, проживала разом із спадкодавцем на день смерті, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що вбачається з матеріалів спадкової справи. Інших спадкоємців першої черги не має. За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як було зазначено, вище, державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачу в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на дане майно та державну реєстрацію права власності. Як розяснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/. А відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно -це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у звязку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням обєктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З довідки БТІ вбачається, що право власності на житловий будинок №12 по вул. Осводівській в м. Біла Церква не було зареєстровано за [PERSON], однак позивач надала Генеральний план (схему) на присадибну ділянку де володільцем зазначена [PERSON] і даний Генплан затверджений БТІ за підписом начальника Смірнова(а.с.13). Таким чином, з наведеного вище, вбачається, що спадкодавець мала у володінні житловий будинок збудований на присадибній ділянці, яка зареєстрована за спадкодавцем на підставі рішення виконкому Білоцерківської міської ради депутатів трудящих за №252 від 11.05.1960 року. Реєстр №758 від 18.05.1960 року. Вказане рішення органу місцевого самоврядування чинне. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на житловий будинок № 12 по вулиці Максима Залізняка в м. Біла Церква з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON].

Outcome: approved