Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з 02.08.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем виявилося невдалим, подружні стосунки між ними припинились з жовтня 2016 року та вони з відповідачем проживають окремо. В їх сім'ї відбувалися часті сварки, відповідач ставився до неї з неповагою, нерідко дозволяв собі її побиття та все це негативно впливає на їхню дитину. тому подальше життя при таких обставинає є неможливим. Усі їхні спроби бути разом закінчувались сварками, розриванням стосунків. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Крім того, позивач зазначає, що розірвання шлюбу не суперечить її інтересам та інтересам відповідача і не порушує прав неповнолітньої дитини, оскільки з її сторони, відсутні будь-які перешкоди в здійсненні відповідачем батьківських прав та обов'язків. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 02.08.2013 року та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею, спір про поділ майна подружжя відсутній, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], судовий збір стягнути з відповідача (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з позивачем, спір про поділ майна відсутній, просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти стягнення з нього судового збору (а.с. 19). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 02 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 94 (а.с. 5, 16). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 18 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 7). Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, сторони до примирення не спрямовані, з жовтня 2016 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про поділ майна, що є їх сумісною власністю, не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст. 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У батьків малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] року народження, відсутній спір щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, а тому суд вважає доцільним при ухваленні рішення про розірвання шлюбу встановити місце проживання дитини разом з матір'ю. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved