Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона уклала з відповідачем [PERSON] шлюб 15 липня 1972 року, зареєстрований виконавчим комітет №39. Після укладення шлюбу позивач змінила своє дівоче прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейно-шлюбні відносини припинені, спільне господарство ними не ведеться, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з початку грудня 2014 року, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, шлюб існує формально, з моменту припинення фактичних шлюбних відносин примирення між ними не сталося, збереження сім`ї неможливо, а подальше існування формального шлюбу буде суперечити їх інтересам. В добровільному порядку відповідач розірвати в органах РАЦС не бажає, тому позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначене судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час, місце та дату судового засідання була повідомлена належним чином. Крім того, від неї до суду надійшло заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства шляхом розміщення інформації щодо розгляду справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, заперечень не надав. У відповідності до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає надані сторонами докази достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, позов розглянути на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 03 квітня 2019 року виконавчим комітетом Миронівської селищної ради Бахмутського району Донецької області, [PERSON] , [INFO] , 15 липня 1972 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу жружині присвоєне прізвище « [PERSON] », про що 15.07.1972 року складено відповідний актовий запис № 39. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що примирення між сторонами не можливе, сім`я фактично не існує та шлюб необхідно розірвати. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved