Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів до закінчення навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до постанови Голопристанського районного суду від 28.11.2003 з відповідача стягувалися аліменти на її утримання у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? частини неоподаткованого мінімуму. На даний час позивач навчається на І курсі напряму підготовки «Філологія» факультету філології та журналістики Херсонського державного університету строк закінчення навчання - 30.06.2017 року, у зв'язку чим вона потребує матеріальної допомоги, якої відповідач не надає, а сама вона немає можливості власними силами забезпечити дані потреби, так як навчається на денній формі навчання та немає ніякого джерела доходів. В судове засіданні з'явилась представник позивача, заявлені позовні вимоги підтримала - просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця|частк. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, однак просив зменшити заявлену суму аліментів у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи і дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що відповідач є батьком позивача [PERSON], [INFO] р. н., що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (актовий запис про народження №20, зареєстрований Гладківською сільською радою Голопристанського району Херсонської області 25.07.1996 р.). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, яка передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 01.09.2013 року є студенткою І курсу напряму підготовки 6.020303 Філологія (українська мова та література) факультету філології та журналістики денної форми навчання, контрактної форми фінансування. Стипендію не отримує, зарахована до університету наказом №227-с від 12.08.2013 р., термін навчання складає 4 роки (з 01 вересня 2013 р. по 30.06.2017 р.), що підтверджується довідкою №14/64 від 02.06.2014 р. Відповідач має іншу сім'ю, однак дітей на утриманні немає, позивач є єдиною дитиною відповідача. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Отже, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, і кожен з них зобов'язаний забезпечити не лише достатній рівень матеріального утримання дитини, а й фізичний, духовний та моральний. Таким чином, за відсутності належних доказів щодо матеріальної неспроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки, яка не має доходів, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, враховуючи рівень доходів позивачки, суд приходить до висновку про задоволення позову та покладання на відповідача обов'язку сплачувати аліменти на повнолітню дитину на період навчання. Виходячи із законодавчо закріпленого обов'язку обох батьків утримувати повнолітніх дітей на період навчання, а також із принципу розумності, справедливості та можливості надавати матеріальну допомогу на їх утримання, суд вважає, що повнолітня донька, яка продовжує навчання і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, а батьки мають рівні обов'язки щодо її утримання у зв'язку з навчанням до досягнення нею 23 років, відповідач не має регулярного доходу, у нього на утриманні немає неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, з визначенням розміру аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на період навчання дитини, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 років. У відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача судовий збір в доход|доход| держави у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved