Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її та [PERSON] з 2003 року по грудень 2007 року, визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю її та [PERSON], визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що з осені 2003 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], який помер [INFO] року. 23 травня 2006 року вони за спільні сімейні кошти придбали квартиру [ADDRESS], покупцем квартири у договорі купівлі-продажу було зазначено [PERSON] Позивач вважає, що квартира є спільною сумісною власністю, оскільки вона та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, виконували всі обов'язки подружжя і тому внесли спільний вклад в набуття права власності на зазначене майно. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на спадкове майно - квартиру [ADDRESS], відповідачі є спадкоємцями першої черги, а тому позивач змушена звернутися з позовом про захист свого права власності на частину квартири до суду. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі подали до суду заяви про визнання позову, просили розглядати справу за їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про шлюб (а.с. 48) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 грудня 2007 року. Згідно з даними договору купівлі-продажу квартири від 25 травня 2006 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.а.с. 45, 46). З даних свідоцтва про смерть від [INFO] року видно, що [PERSON] помер [INFO] року (а.с.47). Відповідно до ст. 256 ЦПК України 2004 року суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Статтею 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Відповідно до частин 3, 4 статті 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Разом з тим, згідно зі ст. 12 КпШС України шлюб укладається в державних органах запису актів громадянського стану. Статтею 13 КпШС України передбачено, що права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах запису актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах запису актів громадянського стану. Згідно з Прикінцевими положеннями СК України цей Кодекс регулює відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності. Кодексом про шлюб та сім'ю України, а також ЦПК України, який діяв на 2003 рік, з якого позивач просить встановити факт проживання однією сім'єю її та [PERSON] без реєстрації шлюбу, встановлення такого факту не передбачено. СК України не має зворотньої сили, а тому підстав для задоволення позовної вимоги про встановлення встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу у 2003 році немає. Таким чином, враховуючи викладене, визнання відповідачами позову, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 01 січня 2004 року по грудень 2007 року та визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS].

Outcome: partial