Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з наведеною вище позовною вимогою, та просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок, розташований по вул. Ватутіна, 87, с. Мліїв, Городищенського району Черкаської області. Обґрунтовуючи предявлений позов, зазначає, що 03.11.1989 року [PERSON] склав на її користь заповіт, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, та заповів все майно на випадок своєї смерті, майно де б воно не було і з чого не складалося. 02.01.1996 року [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить житловий будинок по вул. Ватутіна, 87, с. Мліїв, Городищенського району Черкаської області. Звернувшись до державного нотаріуса Городищенського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, спадкова справа №86/2016, отримала відмову в узаконені спадщини, постанова державного нотаріуса від 17.03.2016р., із-за відсутності документа, який би підтверджував право власності померлого [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами. Згідно облікових документів Мліївської міської ради Городищенського району Черкаської області, власником господарства та користувачем земельної ділянки по вул. Ватутіна, 87, с. Мліїв, Городищенського району Черкаської області є гр. [PERSON]. Сторони до судового засідання не зявилися повідомлялися вчасно та належним чином, про що свідчать, наявні в матеріалах справи, рекомендовані повідомлення про отримання судових повісток. Позивач надала заяву про слухання без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач, сільський голова [PERSON], клопотав розглядати у відсутності представника Мліївської сільської ради, позовні вимоги визнають. Отже, за наявності заяв, листів, неявка позивача, представника відповідача, не перешкоджає судовому розгляду справи по суті заявленого. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, врахувавши думку позивача, представника відповідача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступного. У разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, за нормами ч.4 ст.174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Відповідно до ст.524 Цивільного кодексу України в редакції 1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За нормами ч.1 ст.534 ЦК України в редакції 1963р., кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Статтею 548 ЦК України в редакції 1963р. передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності п.3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Вбачається, 02.01.1996 року помер [PERSON], підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-СР №018095, актовий запис №5, від 04.01.1996 року, котрий за життя 03.11.1986 року склав заповіт, та заповідав [PERSON], позивачу по справі, все своє майно. За даними Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області вказаний заповіт єдиний, останній, не змінений, не скасований. Пунктом 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розяснено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. 17.03.2016 року, державний нотаріус Городищенської державної нотаріальної контори, розглянувши заяву [PERSON], позивача у справі, про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - житловий будинок з надвірними спорудами, після померлого 02.01.1996 року [PERSON], спадкова справа №86/2016, відмовила у вчиненні нотаріальної дії, тому, що у померлого відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Ватутіна, 87, с. Мліїв, Городищенського району Черкаської області. У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця), коли перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, п.3.3 вищенаведеного листа, його право має бути визнано в судовому порядку, і судам слід задовольняти вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Домоволодіння за адресою: село Мліїв, вул. Ватутіна, 87, Городищенського району Черкаської області, за даними Городищенського відділку КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» №64 від 09.03.2016р., не зареєстровано на праві особистої власності за [PERSON], та складається з житлового будинку (літера А-1), надвірних споруд: погреба (літера Е), погреба (літера Є), прибудови (літера а), сараю (літера Б), сараю (літера В), сараю (літера Г), сараю (літера Г), сараю (літера Д), убиральні (літера Ж), ганок (літера а.1), огорожа №1, ворота №2, огорожа №3, колодязь 1/2 часина №4. Станом на 26.02.2016р., має інвентаризаційну вартість 105627грн.. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, відповідно до розяснень листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За даними довідок Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області №1050 від 14.06.2016р., №587 від 14.06.2016р., за записами у погосподарській книзі №20 на 2011-2015 роки (стор. 252-254), у житловому будинку по вул. Ватутіна, 87 у селі Мліїв Городищенського району Черкаської області, був зареєстрований та проживав [PERSON], який помер 02.01.1996 року. Житловий будинок належав покійному, та мав, за вказаною адресою, у користуванні земельну ділянку площею 0,34га., земельна ділянка не приватизована. З огляду на те, що позивач [PERSON] являючись спадкоємцем за заповітом померлого 02.01.1996 року [PERSON], прийнявши спадщину у строки визначені законодавством, виявила бажання успадкувати домоволодіння, та використала можливість оформити спадкове майно через нотаріальну контору, із-за відсутності правовстановлюючого документа, який би підтверджував право на житловий будинок спадкодавця, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, предявлений позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved