Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є колишньою донькою позивача, яку позивач удочерила у 1993 році. З 2003 року відповідач перестала піддаватися вихованню, тікала з дому, займалася бродяжництвом, має психічну хворобу - легку розумову відсталість. Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2006 року удочеріння було скасовано, а відповідача було передано під опіку органу опіки та піклування. З даного часу відповідач в належній позивачу квартирі не проживає, хоча зареєстрована. Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування вищезазначеною квартирою, та зняти її з реєстрації. Позивач завчасно надала суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася по невідомим суду обставинам. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Факт належності позивачу вищезазначеної квартири підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 березня 2007 року, а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20 квітня 2007 року. Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2006 року удочеріння було скасовано, а відповідача було передано під опіку органу опіки та піклування. Із довідки ТОВ «Альфа КЛ» від 25 вересня 20147 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки квартального комітету виконкому Іларіонівської селищної ради від 26 вересня 2017 року відповідач [PERSON] не проживає у вищезазначеній квартирі з квітня 2006 року. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У ч.2 ст.405 ЦК України зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, позивач є власником зазначеної квартири і реєстрація відповідача в ній дійсно створює їй перешкоди у користування квартирою. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, встановленою. Позовні вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки сам по собі факт визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою зобов'язує належні органи зняти його з реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: partial