Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом (а.с.3-5, 120-121) і свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 листопада 1957 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. 02.05.2015 року її чоловік [PERSON] помер. Її чоловікові відповідно до договору від 18.11.1960 року було передано на праві безстрокового користування під забудову індивідуального житлового будинку земельну ділянку, розташовану за адресою м.Суми, пров.Бєлгородський №6, загальною площею 0,0601 га для будівництва житлового будинку та надвірних споруд. У 1965 році було збудовано будинок, який згідно з п.9 договору від 18.11.1960 року разом з надвірними будівлями став особистою власністю її чоловіка. Після смерті її чоловіка відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та господарських будівель за адресою м.Суми пров. Бєлгородський, 6 та земельної ділянки, площею 0,0601 га., кадастровий номер 5910136600:09:021:0016. Єдиною спадкоємицею першої черги за законом є вона - дружина спадкодавця [PERSON]. З 12 травня 1970 року вона зареєстрована та до цього часу проживає в [INFO]. Неодноразово разом з чоловіком вона робила в будинку поточний ремонт, фактично сплачувала та на даний час сплачує витрати, пов'язані із його утриманням, покращує умови проживання в ньому, сплачувала відповідні витрати по належному утриманню та користуванню будинком в цілому. На момент смерті та після смерті свого чоловіка вона проживала [INFO] пров.Бєлгородський у м.Суми, тому фактично прийняла спадщину. Однак через тривалий хворобливий стан [PERSON] не зареєстрував своє право власності на вищевказаний будинок та земельну ділянку. Саме не вчинення спадкодавцем [PERSON] відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності та державного акта на землю і призвело до подання даної позовної заяви про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину позивачка не може. Майнових спорів з приводу заявлених вимог про спадкування будинку та земельної ділянки не існує. Інших спадкоємців, ні за законом, ні за заповітом, після смерті [PERSON] не має. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк після смерті чоловіка звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про відкриття спадщини. Їй було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину і видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутися до суду. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності на праві власності [PERSON] житлового будинку, загальною площею 65,8 кв.м., в тому числі жилою площею 51,3 кв.м, 1965 року будівництва, з надвірними будівлями, який розташований за адресою: м.Суми, провулок Бєлгородський, 6, визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 65,8 кв.м, 1965 року будівництва з надвірними будівлями, який розташований за адресою: м.Суми, провулок Бєлгородський,6, та на земельну ділянку площею 0,0601 га., наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована у пров. Бєлгородський,6 в м.Суми, кадастровий номер 5910136600:09:021:0016 в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 02 травня 2015 року. В судовому засіданні представники позивачки позовні вимоги підтримали повністю із зазначених в позові підстав та просили суд їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що після смерті чоловіка, [PERSON], позивач звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до п.3.1 роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При вирішенні зазначеної категорії справ, судами визнавались права власності на будинки у порядку спадкування за наявності таких документів: виписок із погосподарських книг про те, що будинок належав спадкодавцеві; технічного паспорту на будинок; висновку спеціалістів щодо технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог; рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку; відмови виконкому місцевої ради в оформленні права власності; постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В пункті 3.5 вище зазначеного листа, говориться про те, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. При розгляді справи просять суд врахувати вищенаведену судову практику і прийняти законне рішення суду, розгляд справи провести без участі представника [PERSON] міської ради. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 02 травня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.22). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння №6 по провулку Бєлгородській в м. Суми. Згідно з п.5 ч.2 ст.234, ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 18.11.1960 року, [PERSON] відповідно до рішення виконкому [PERSON] міської ради депутатів трудящих №475 від 24.10.1960 року було надано для безстрокового користування земельну ділянку по провулку Бєлгородському №6, загальною площею 600 кв.м., що підтверджується договором (а.с.19-20). Згідно з технічним паспортом за адресою: м. Суми, пров. Бєлгородський, 6 протягом 1965 -1980 року були збудовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок - А-І з прибудовою «а», 1965 року будівництва, кухня «Б» з прибудовою «б», 1961 року будівництва, сарай «З», 1978 року будівництва, вбиральня «Е», 1980 року будівництва, літній душ «Ж», огорожа №1-4 (а.с.9-12, 60-64). Право власності за [PERSON] на вказаний житловий будинок та господарські будівлі не були зареєстровані до його смерті. Викладена обставина підтверджується довідкою Управління майна комунальної власності [PERSON] міської ради №230/02-14 від 06.11.2015 року (а.с.24). Спадкоємицею першої черги за законом є дружина спадкодавця - [PERSON]. На час смерті [PERSON] позивач проживала і була зареєстрована за адресою м.Суми, пров.Бєлгородський, 6. Викладені обставини підтверджуються копією будинкової книги (а.с.28-29), копією довідки з місця реєстрації (а.с.111), копією спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с.108-117). Позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк після смерті чоловіка звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про відкриття спадщини. Проте, постановою приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 липня 2016 року, за результатами розгляду звернення позивача [PERSON], їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 02.05.2015 року [PERSON] на житловий будинок за адресою: місто Суми, пров. Бєлгородський, буд. 6, оскільки не подано документів для вчинення нотаріальної дії (а.с.23). Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. Згідно з експертним висновком будівельно-технічного дослідження №915 від 26.09.2016 року (а.с.55-59) житловий будинок - А-І з прибудовою «а», кухня «Б» з прибудовою «б», сарай «З», вбиральня «Е», 1980 року будівництва, літній душ «Ж», огорожа №1-4 відповідають державним будівельним, протипожежним та санітарним нормам. Згідно з ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ст.3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу УРСР, яка була затверджена 31.01.1966 року, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України. Отже, законодавством України на даний час визнається, що покійний [PERSON] на відповідній правовій підставі користувався земельною ділянкою і був власником збудованого житлового будинку та надвірних будівель і споруд по пров. Бєлгородському, 6 в м. Суми, проте, позивачка не має можливості вжити заходи щодо реєстрації такого права власності на покійного чоловіка та успадкувати дане право. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним встановити факт належності житлового будинку «А-І» з прибудовою «а», загальною площею 65,8 кв.м, з надвірними господарськими будівлями та спорудами: кухня «Б», прибудова літ. «б», вбиральня «Е», літній душ «Ж», сарай «З», огорожа №1-4, які розташовані за адресою м.Суми, пров. Бєлгородський, буд. №6, на праві власності [PERSON], який помер 02.05.2015 року. Після відкриття спадщини позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] згідно з ст.ст.1218, 1222, 1261, 1269 ЦК України. Проте, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 02.05.2015 року [PERSON] на житловий будинок за адресою: місто Суми, пров. Бєлгородський, буд. 6, оскільки не подано документів для вчинення нотаріальної дії. Викладені обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с.108-117). Відповідно до довідки-характеристики від 22.09.2016 року №149 в будинку відсутня самочинна реконструкція (а.с.65). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи те, що право власності на житловий будинок було набуте померлим правомірно, але відповідне свідоцтво не було ним одержане та зареєстроване, позивачка не має можливості ані оформити спадщину, ані вільно користуватися та розпоряджатися всім спадковим майном, в зв'язку з чим вимушена звернутися до суду із вимогою про встановлення факту належності житлового будинку та надвірних будівель і споруд за [PERSON] на праві власності, а також про визнання права власності позивачки на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. Об'єкт спадкування - житловий будинок має майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивачка приймає права і обов'язки спадкодавця. Для позивача [PERSON] звернення до суду з цим позовом є єдиним способом захисту своїх прав, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Відсутність реєстрації за спадкодавцем [PERSON] нерухомого майна у звязку з відсутністю такого обовязку на час володіння спадковим майном, позбавляє спадкоємицю [PERSON] набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок «А-І» з прибудовою «а», загальна площа житлового будинку 65,8 кв.м, з надвірними господарськими будівлями та спорудами: кухня «Б», прибудова «б», вбиральня «Е», сарай «З», літній душ «Ж», огорожа №1-4, які розташовані за адресою м.Суми, пров.Бєлгородський, 6 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 02.05.2015 року. Стосовно вимог про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,0601 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою м.Суми, пров.Бєлгородський,6, то в цій частині вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав: Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] не надавалася у власність земельна ділянка, площею 0,0601 за адресою м.Суми, пров.Бєлгородський,6. Представники позивача не надали суду рішення [PERSON] міської ради щодо надання цієї земельної ділянки у власність [PERSON] Отже, померлий [PERSON] не набув право власності на земельну ділянку відповідно до законодавства, тому не може бути визнано за спадкоємцем дружиною [PERSON] право власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Outcome: partial