Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом 14.08.2015 року, неодноразово уточнюючи вимоги, просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], щомісяця, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду; стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання як матері дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць; стягнути з відповідача на її користь судові витрати в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. В обгрунтування пред'явлених вимог зазначала, що в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі 15.01.2015 року у них народилась спільна дитина - донька [PERSON]. У зв'язку з тим, що їх сімейне життя не склалося, з травня 2015 року вони почали проживати окремо, дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Крім того, з листопада 2014 року позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, а тому, будучи дружиною відповідача та матір'ю їх спільної малолітньої дитини, потребує матеріальної допомоги з його боку. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та її як матері дитини не надає, натомість будучи здоровою та працездатною людиною може та зобов'язаний її надавати. В судовому засіданні позивач та її представник, кожен окремо, вимоги позовної заяви з урахуванням уточнень підтримали, наполягали на її задоволенні та стягненні з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн., щомісячно. В частині визначення розміру аліментів на утримання позивача як матері дитини до досягнення нею трирічного віку, покладались на розсуд суду. Крім того, позивач суду пояснила, що останній раз в добровільному порядку відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини в лютому 2016 року, відвідував дитину в березні 2016 року. Аліментів на утримання старшої дитини від першого шлюбу вона не отримує, оскільки батько перебуває в розшуку як боржник. Представник відповідача, діючи від імені та в інтересах відповідача [PERSON], заперечував проти задоволення пред'явлених вимог в заявленому позивачем розмірі, посилаючись на обставини, зазначені в письмових запереченням проти позову, а саме на їх необґрунтованість та непомірність для відповідача, оскільки він ніде не працює та не має фіксованого доходу. Вказував, що дійсно сторони перебувають у шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO], проте з травня 2015 року проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Не дивлячись на це, відповідач від виконання свого обов'язку по утриманню дитини не ухиляється, надаючи в добровільному порядку матеріальну допомогу на її утримання по 500 грн. щомісячно, та додатково згідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.10.2014 року сплачує аліменти на утримання його повнолітнього сина від першого шлюбу - [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), а також додаткові витрати по оплаті за навчання сина в розмірі їх 1/2 частини. Просив суд визначити розмір аліментів на утримання дитини в межах мінімального розміру, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В частині стягнення аліментів на утримання позивача як його дружини до досягнення дитиною 3-річного віку, просив в їх задоволенні відмовити в повному обсязі, посилаючись на неможливість відповідача надавати таку матеріальну допомогу з огляду на його мінімальний рівень доходів та наявність інших аліментних зобов'язань. Стосовно посилань представника позивача на працевлаштованість відповідача менеджером зі збуту ТОВ «АГРО «СИРОВИНА» зазначив, що 05.02.2016 року відповідач дійсно був прийнятий на роботу у вказаному підприємстві, але у зв'язку з тим, що заробітну плату керівництво йому не виплачувало, відповідний запис про прийняття на роботу в трудовій книжці не зробило, 15.03.2016 року він подав заяву про звільнення. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період перебування сторін в шлюбі, зареєстрованому 14.02.2014 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7), у них народилась спільна дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 23.01.2015 року (а.с.8). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08.04.2016 року, яке набрало законної сили 19.04.2016 року, шлюб між сторонами розірвано, [PERSON] змінено прізвище на «[PERSON]» (а.с.113-114). Відповідно до довідки КП «ЖЕО №35» від 06.08.2015 року, дитина зареєстрована та проживає разом з матір'ю [PERSON] - позивачем у справі, що відповідачем та його представником в ході судового розгляду не оспорювалось (а.с.10). Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції ООН про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Судом встановлено, що домовленості про добровільну сплату аліментів на утримання дитини та їх розмір між сторонами не досягнуто. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно довідок ТОВ «АГРО «СИРОВИНА» №1 від 05.02.2016 року, №2 від 06.05.2016 року, відомостей Державної податкової інспекції у Рогатинському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області та податкової звітності (а.с.38,82-87,94) [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ «АГРО «СИРОВИНА» на посаду менеджера (управителя) із збуту 05.02.2016 року з посадовим окладом в розмірі 1378 грн. та звільнений із займаної посади 15.03.2016 року згідно наказу №3 від 15.03.2016 року за власним бажанням (а.с.96). При визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та можливості їх сплачувати відповідачем, суд також приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно сплати відповідачем аліментів на повнолітнього сина від першого шлюбу - [PERSON], 11.11.1996 року, який продовжує навчання, та додаткових витрат по оплаті за навчання, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 23.12.1996 року, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.39, 40-41) та копіями квитанцій про переказ коштів в рахунок виконання ним щомісячно аліментних зобов'язань (а.с.42-51). Отже, з урахуванням викладеного, вимог ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що відповідач є здоровою та працездатною особою, офіційно не працює, має інші аліментні зобов'язання, що не звільняє його від обов'язку по сплаті аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини, суд виходить з рівня доходів відповідача, які є нерегулярними, та можливості сплати ним аліментів, а тому вважає за необхідне стягувати з нього на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн., щомісячно, який не є меншим мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 СК України з урахуванням визначеного ст.7 Закону України «Про державний бюджет України» розміру прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, встановленого на момент розгляду справи. Саме вказаний розмір аліментів суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідатиме принципам розумності та співмірності, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] відносно стягнення аліментів на її утримання як матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.84, ч.2 ст.91, СК України жінка та чоловік, які не проживають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини - до досягнення дитиною трьох років. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності наступних обов'язкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебувала в фактичних шлюбних відносинах або в зареєстрованому шлюбі, який розірвано (кровного споріднення) чи наявність іншого зв'язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Так, в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач, будучи матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], має право на її утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки сторонами визнані факти перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, який на момент вирішення питання про стягнення аліментів розірвано, а також батьківство їх спільної дитини, яка зареєстрована та проживає разом з матір'ю, що в силу ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Враховуючи майнове становище відповідача, його можливість надавати матеріальну допомогу на утримання матері дитини, з урахуванням часткового задоволення судом позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі по 800 грн., щомісячно, наявності у відповідача інших аліментних зобов'язань, відсутності обставин, які б визначали статус позивача як непрацездатної особи, тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, починаючи з дня звернення до суду, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають частковому задоволенню. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 243,60 грн. за ставками, що діяли на момент звернення позивача до суду, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Крім того, враховуючи часткове задоволення позовних вимог,

Outcome: partial