Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила позбавити останнього батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що з 20 липня 2012 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська розірвано. Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач не заперечував, що діти будуть проживати з позивачем та зібрав свої особисті речі і пішов у невідомому позивачу напрямку. Майже одразу після народження другої дитини у 2014 році відповідач самоусунувся від виховання та утримання дітей. Зауважує, що починаючи з вересня 2014 року відповідач ухиляється від свого обов`язку по вихованню дітей та взагалі не бере участі в цьому процесі. Діти не отримують від батька щонайменшої уваги, відповідач не бере жодної фінансової участі у витратах на фізичний та духовний розвиток, зокрема, на побутові потреби, організацію їх дозвілля та відпочинку. Також відповідач не цікавиться навчанням дітей, не бере участі у батьківських зборах, не цікавиться тим, чим захоплюються діти. Жодних перепон з боку позивача для спілкування з дітьми відповідачу створено не було. Крім стягнутих аліментів, які відповідач не платить, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи, що відповідач не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дітей, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дітей з ним та прийманні участі батька у вихованні, вказане свідчить про вольове небажання виконувати відносно дітей батьківські обов`язки. Діти не згадують відповідача як про свого батька, не мають до нього родинних почуттів. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, але відповідач категорично відмовлявся йти позивачу на зустріч. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 6 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування адміністрації Чечелівського району Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради до розгляду цивільної справи. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дітей [PERSON] та [PERSON] , дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. З 20 липня 2012 року сторони перебували у шлюбі, який заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року, що набрало законної сили 11 травня 2019 року, розірвано (а.с.15-17). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11, 12). 1 жовтня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ, яким cтягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 18 вересня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.67). Станом на січень 2021 року сукупний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів складає 45339,62 грн (а.с.14). Як вбачається з висновку управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про підтвердження місця проживання дітей для їх тимчасового виїзду за межі України від 11 травня 2019 року, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , проживають за адресою: [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] (а.с.19). Відповідно до характеристик, наданих КЗО СЗШ 19 м. Дніпро, вихованням, турботою та розвитком дітей займається мати за допомогою бабусі [PERSON] . Батька дітей ніхто з працівників школи не бачив жодного разу, всі матеріальні витрати на дітей відносно школи несе виключно мати дітей (а.с.20-22). Довідкою Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» від 13 травня 2021 року підтверджено, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , диспансеризацію проходять своєчасно, діти здорові. Здоров`ям дітей займається мати (а.с.51). Відповідно до довідки Громадської організації «Дніпропетровська обласна федерація рукопашного бою та єдиноборств» №83 від 11 травня 2021 року, [PERSON] є членом Академії Галоян карате з 2020 року. Вихованням дитини займається мати, батька дитини колектив клубу не бачив (а.с.53). Згідно висновку органу опіки та піклування адміністрації Чечелівського району Дніпровської міської ради №7/15-124 від 14 червня 2021 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.45). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 18 травня 2021 року встановлено, що позивач з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають у орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . В квартирі створені умови для проживання дітей (а.с.52). Малолітня [PERSON] , допитана в судовому засіданні за участю педагога [PERSON] та психолога [PERSON] , пояснила, що проживає разом з мамою, братом і бабусею, батька вже не бачила чотири роки та те, що вони не телефонують один одному та не спілкуються. Малолітній [PERSON] , допитаний в судовому засіданні за участю педагога [PERSON] та психолога [PERSON] , пояснив, що проживає разом з мамою, сестрою і бабусею, батька вже давно не бачив, дуже рідко спілкується з ним по телефону. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є хрещеною матір`ю [PERSON] та знає, що відповідач, якого вона вже не бачила чотири роки, не спілкується з дітьми. У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, пояснила, що відповідач 4-5 років назад уїхав та і вже два роки не спілкується з дітьми, знає, що [PERSON] йому дзвонив один раз та чому відповідач перестав спілкуватися з дітьми їй не відомо. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ч. 2 ст. 150 цього ж кодексу, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Емоційний зв`язок між відповідачем та дітьми фактично втрачений, відповідач не виявляє до своїх дітей батьківського піклування, їх не відвідує, долею дітей не цікавиться, ні в телефонному режимі, ні в інших формах спілкування. Перелічені докази в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом підтверджують той факт, що відповідач не виконує покладений на нього ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язок щодо піклування про здоров`я своїх дітей, їх духовний та моральний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Згідно висновку органу опіки та піклування (а.с. 45), позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей є доцільним, і суд не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів. Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищим інтересам дітей. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 908 грн та на користь держави - у розмірі 908 грн.

Outcome: approved