Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачу на праві власності належить частина будинку по вул. Міліційна, 3 в м.Вінниці про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було зареєстровано в Спадковому реєстрі за №940. У вказаній квартирі крім позивача зареєстровані також відповідач та інші особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає та його місце перебування не відоме. Всі обовязки, повязані з утриманням вказаної квартири покладені на позивача, як власника квартири. В звязку\~з тим,\~що реєстрація\~відповідача порушує\~права позивача,\~вона звернулася\~з позовом\~до суду\~та просила\~визнати [PERSON],\~[INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме частиною будинку №3 по вул. Міліційній у м. Вінниці та примусово зняти його з реєстраційного обліку. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить частина будинку по вул. Міліційна, 3 в м.Вінниці, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке було зареєстровано в Спадковому реєстрі за №940 (а.с. 6-7). У вказаній квартирі крім позивача зареєстровані також [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON], [INFO] у вказаній квартирі не проживає з 2008 року та його місце перебування не відоме, що підтверджується актом про тимчасову відсутність особи від 20.06.2018 року та довідкою асоціації органів самоорганізації населення м.Вінниці квартального комітету «Центральний» від 20.06.2018 року (а.с. 8-9). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Так, згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином,\~розглянувши справу\~в межах\~заявлених позовних\~вимог,\~встановивши правовий\~характер спірних\~правовідносин,\~шляхом дослідження\~всебічно,\~повно,\~безпосередньо та\~обєктивно наявних\~у справі\~доказів,\~оцінив їх\~належність,\~допустимість,\~достовірність,\~достатність і\~взаємний звязок\~у сукупності,\~зясувавши усі\~обставини по\~справі,\~які складають\~правову підставу\~позову,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позову\~в частині\~визнання [PERSON],\~[INFO], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме частиною будинку №3 по вул. Міліційній у м. Вінниці. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 вказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення тощо. Тобто наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, що набуло законної сили, є достатньою підставою для його виконання органом реєстрації шляхом зняття з реєстрації такої особи і не потребує додаткового судового врегулювання. Тому позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 352,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial