Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, по якому просить: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання онука [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, [INFO]. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є бабусею [PERSON], [INFO], матір»ю якого є її донька, [PERSON]. Онук з червня 2017 року проживає з нею та перебуває на її утриманні. Батько дитини [PERSON] тривалий час ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов»язків відносно сина [PERSON]. Мати дитини зловживає алкогольними напоями, не працює, не забезпечує дитині належних умов для виховання та всебічного розвитку, самоухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків. Відповідачі мають можливість брати участь у вихованні, утриманні і розвитку своєї дитини, проте без достатніх на те підстав, цих обов»язків не виконували та не виконують, а також матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку відмовляються надавати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Заперечила проти позбавлення її батьківських прав, не заперечила проти стягнення з неї аліментів на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву якою не заперечив проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON]. Представник Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON] та підтримує наданий службою висновок від 27.07.2017 року. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», які мають для суду характер правового звичаю і підлягають застосуванню через статтю 7 ЦК України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.16 зазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею № 11 цього ж Закону вказано, що «Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». Згідно статті № 12 цього ж Закону вказано, що «Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті № 15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 14.01.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, [INFO] народився [PERSON]. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно довідки № 204 від 05.04.2017 р. виданої квартальним комітетом № 20 Фортечного району м. Кропивницького дитина [PERSON], 2013 р.н. проживає в сім»ї бабусі [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.10). Згідно висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 4046/49-05-24 від 27.07.2017 року, Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 19.07.2017 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадян [PERSON], [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до пояснень дільничного педіатра амбулаторії загальної практики сімейної медицини № 6 [PERSON]., дитина [PERSON] від народження спостерігається на 19 дільниці амбулаторії. Приводить дитину на профілактичні огляди, займається матеріальним забезпеченням бабуся [PERSON] При відвідуванні лікарем сім»ї батька ніколи не було вдома. Зі слів сусідів мати дитини часто залишає дитину вдома, веде аморальний спосіб життя (а.с. 13). Відповідно до пояснень вихователя групи № 4 дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 24 «Вогник» ім.. В.О.Сухомлинського комбінованого типу [PERSON], [PERSON] відвідує групу протягом року. Про дитину піклується бабуся [PERSON], яка оформила дини ту до дитячого садка, вносить батьківську плату, відвідує батьківські збори, приводить та забирає онука, цікавиться його розвитком та поведінкою, Батько до закладу не з'являється, мати приходить дуже рідко. Дитина весь час приживає з бабусею. Факт ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків підтверджено в судовому засіданні показами свідків [PERSON], [PERSON] Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу не займаються вихованням та матеріальним утриманням свого малолітнього сина, ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не проявляють до дитини батьківської уваги та турботи. Все вищевикладене, є нічим іншим, як свідомим ухиленням відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд вважає, що до відповідачів необхідно застосувати один із заходів сімейно-правової відповідальності, яка настає при винній поведінці батьків, а саме [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В силу ст. 170 СК України, суд вважає за необхідне передати дитину на опікування органу опіки і піклування. Відповідно до ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина є законними та обґрунтованими. Проте, вимога про стягнення аліментів на користь позивача задоволенню не підлягає, оскільки аліменти підлягають стягненню на користь тих осіб або установ, яким буде передана дитина. За вказаного позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial