Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], вказавши, що на підставі договору купівлі-продажу від 19 березня 2015 року їй належить квартира [ADDRESS]. На сьогоднішній день у вказаній квартирі залишився зареєстрованим родич попереднього власника - [PERSON], який з березня 2014 року в квартирі не проживає, його фактичне місце проживання їй невідоме, будь-яких його речей в квартирі немає. Оскільки позивач змушена нести додаткові витрати по утриманню житла, які нараховуються на відповідача та які він не сплачує, вона вважає, що реєстрація відповідача чинить їй перешкоди у користуванні власністю та порушує її права як власника житла, тому просить усунути перешкоди в користування власністю шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] та зобов'язати скасувати його реєстрацію. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у справі є заява позивача у якій вона зазначила, що на задоволені позову наполягає, просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся. Представник третьої особи - Довгинцівського РВ ГУ ДМС України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надали заяву у якій, просять розглянути справу у відсутність їхнього представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2015 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (л.с.7-8 - копія договору, а.с. 9 - копія витягу). Згідно довідки Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби, у вказаному житловому помешканні зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (л.с. 5 - довідка). Актом сусідів про фактичне не проживання особи в житловому помешканні від 22 квітня 2015 року, посвідченого майстром дільниці ТОВ «Комбінат благоустрою», встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з березня 2014 року по теперішній час (л.с. 6 - акт). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації [PERSON] у вказаному будинку позбавляє можливості позивача здійснювати права власності у повному обсязі. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Разом з тим суд вважає позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання зняття відповідача з реєстраційного обліку за зазначеною адресою є зайвими, оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-1У з послідуючими змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином рішення суду про усунення перешкод у здійсненні позивачем, права користування та розпорядження житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з реєстрації. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial