Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] . Мотивуючи свої вимоги тим, що зазначена квартина належала на праві спільної сумісної власності її батькам: [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 року, тобто кожному зі співвласників квартири належать Ѕ частки. Проте, реальний поділ квартири між співвласниками не проводився. [INFO] її батько помер [PERSON] , спадкоємцями після його смерті є його дружина [PERSON] та [PERSON] , як його донька. Інших спадкоємців немає. [INFO] померла її мати [PERSON] , після її смерті спадкоємцем першої черги є [PERSON] . Для оформлення спадкових прав, у визначений законом строк, вона звернулася до нотаріальної контори, проте, їй було відмовлено, оскільки за життя її мати [PERSON] не оформила свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка - [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, за наявними матеріалами та відповідно до вимог чинного законодавства. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 року виданого Службою приватизації житлового фонду Миколаївського геріатричного будинку - інтернату, зареєстрованого в ММБТІ 18.05.1998 року за реєстраційним № 20483. Згідно довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 29.04.2014 року, квартира [ADDRESS] , загальною площею 54,0 кв. м., житловою площею 20,6 кв. м., станом на 28.12.2012 року зареєстрована за: [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 року виданого Службою приватизації житлового фонду Миколаївського геріатричного будинку - інтернату. Самочинно збудовано: загальна площа збільшена на 11,0 кв. м., житлова площа зменшена на 12,4 кв. м., за рахунок переведення житлової прибудови літ. 4А1 у нежитлову (2012 р.) зі збільшенням у розмірах по площі забудови на 7,9 кв. м., загальною площею 8,1 кв. м. та збільшенням сіней літ. 4а (2012 р.) у розмірах по площі забудови на 5,0 кв. м., загальною площею 2,9 кв. м. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Отже, з цього слідує, що кожному із співвласників квартири належить по Ѕ частки квартири [ADDRESS] . Реальний поділ квартири між співвласниками не проводився. [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , свідченням чого є свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с 59). [PERSON] зареєструвала шлюб 21 червня 1985 року та змінила прізвище на « [PERSON] », свідчення чого є копія актового запису про реєстрацію шлюбу № 751 від 21.06.1985 року. Шлюб який розірвано 08 лютого 1990 року та при розірванні шлюбу прізвище позивач не змінювала, свідченням чого є свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. [INFO] [PERSON] помер, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . Згідно довідки Житлово - експлуатаційної контори від 22.01.2014 року за вих. № 82/01-03, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 05.09.1972 року по день смерті [INFO] ; [PERSON] , з 26.06.1972 року по 14.04.2013 року; [PERSON] , з 13.09.2006 року по теперішній час; [PERSON] з 13.09.2006 року по теперішній час; [PERSON] з 13.09.2006 року по теперішній час. Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] та [PERSON] , прийняли спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , так як проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] [PERSON] померла, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 27 лютого 2014 року до Другої миколаївської державної нотаріальної контори звернулася з заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . 27 лютого 2014 року до Другої миколаївської державної нотаріальної контори звернулася з заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Рябоконь К.Л. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.10.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] оскільки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме в розділі «Реєстр прав власності на нерухоме майно», містяться дані про іншу особу, яка має право власності на спадкову квартиру. Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 119/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] [NUMBER] та матеріалами спадкової справи № 120/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] [NUMBER] . Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 12.03.2014 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 30.11.2000 року виданого Миколаївським геріатричним будинком - інтернатом, свідоцтва про право на спадщину від 31.08.2011 року виданого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1807. Юридичний департамент ММР направив директору КП ММБТІ запит, для встановлення невідповідності даним реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостям наданим позивачем у позові стосовно квартири [ADDRESS] . Згідно довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 23.05.2019 року за вих. № 1353, з матеріалів архівної справи за адресою: [ADDRESS] , існує два житлових будинки в яких зареєстровано квартиру [ADDRESS] : Станом на 28.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] двокімнатну (загальною площею 54,0 кв. м., житловою площею 20,6 кв. м.) зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.01.1998 року виданого Службою приватизації житлового фонду Миколаївського геріатричного будинку - інтернату, зареєстровано в МБТІ 18.05.1990 р. Квартира знаходиться за літ. 4А-1 - на другому поверсі. Станом на 28.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] трикімнатну (загальною площею 51,3 кв. м., житловою площею 37,7 кв. м.) зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі: свідоцтва про право власності на житло від 30.11.2000 р., виданого Миколаївським геріатричним будинком - інтернат, зареєстрованого БТІ 02.03.2001 р. на 1/2 частину; свідоцтва про право на спадщину від 31.08.2011 року р№ 1-1807, посвідченого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в БТІ 19.09.2011 року на 1/2 частину. Квартира знаходиться за літ. А-2. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Судом визнається доведеною належність квартири [ADDRESS] померлій особі на момент смерті. Позивач вправі на свій розсуд скористатися одним із передбачених законом способів захисту свого порушеного (невизнаного) права, оскільки позбавлений правової можливості оформити спадщину в загальному порядку нотаріусом. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 16.05.2013 року не передбачено порядок реєстрації правовстановлюючого документу про право власності на майно померлої особи. Таким чином у позивачки відсутня можливість в позасудовому порядку оформити спадщину. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved