Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій з уточненням позовних вимог посилається на те, що згідно з договором № 837201 від 23 травня 2011 року вона є споживачем послуг з газопостачання, які до 01 липня 2015 року надавались ПАТ «Дніпрогаз», але відповідно до Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1587 та № 1588 від 21 травня 2015 року на цей час правонаступником за зобов'язаннями з цього договору є ТОВ «Дніпропетровськгаззбут». Протягом 2012-2014 років працівниками ПАТ «Дніпрогаз» проводились перерахування використаного об'єму природного газу, при цьому, деякі обсяги спожитого газу враховувались не в тому календарному періоді, що були фактично спожиті, ігнорувались дати фактичної оплати за спожитий газ, що привело до завищеної тарифікації спожитого мною газу. Крім того ПАТ «Дніпрогаз» нарахував оплату за нібито спожитий газ за період червень-листопад 2013р., тобто за час коли газопостачання було відключене з вини ПАТ «Дніпрогаз». В червні 2014 року ПАТ «Дніпрогаз» звернувся до позивача з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 13 273 грн. 28 коп. Однак згідно розрахунків позивача станом на червень 2014 року ПАТ «Дніпрогаз» отримав від позивача переплату за спожитий газ в розмірі 6 801 грн. В 2014 році вона звернулась до ПАТ «Дніпрога» з письмовою заявою про здійснення перерахунку стану взаєморозрахунків, на що отримала відмову. 06 червня 2014 року ПАТ «Дніпрогаз» безпідставно відключив позивача від газопостачання. На неодноразові звернення позивача з вимогами провести перерахунок заборгованості та відновлення газопостачання, відповідачем ніяких дій не було здійснено. Крім того з причини протиправних дій відповідачів позивач вже другу зиму потерпає від холоду, відчуває пригніченість безпорадністю перед свавіллям посадових осіб відповідачів. Усім цим позивачу було нанесено значну моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5 000 грн. Тому позивач просить суд зобовязати ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» відновити газопостачання за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Пісаржевського, 26/1 без додаткових вимог про передню заборгованість; стягнути з ПАТ «Дніпрогаз» 6\~801 грн. безпідставно отриманих коштів та стягнути з відповідачів солідарно 5\~000 грн. моральної шкоди та 5\~974 грн. судових витрат. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаззбут» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» не є правонаступником ПАТ «Дніпрогаз» та є окремим субєктом ринку природного газу і не відповідають за зобовязаннями один одного. Позивач не зверталась до відповідача для укладення договору постачання природного газу та у звязку з припиненням газопостачання з червня 2014 року, позивач не споживає природний газ. Вимоги позивача щодо зобовязання відновити газопостачання не можуть бути задоволенні, оскільки підставами для постачання природного газу є наявність договору розподілу, договору постачання природного газу та відсутність простроченої заборгованості. Однак зазначені вимоги позивачем не виконанні. Представник ПАТ «Дніпрогаз» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювала оплату наданих послуг, в звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 11\~382, 53 грн. 10 червня 2014 року після повторного попередження про припинення газопостачання в звязку з наявністю заборгованості. газопостачання до її будинку було припинено. На сьогоднішній день споживачем не оплачено борг, не усунуто порушення ПБСГ, допущені при самовільному встановленні газової колонки, не укладено договори з газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому законом порядку, у звязку з чим правові підстави для надання послуг та відновлення газопостачання відсутні. Вислухавши сторони, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, ПАТ «Дніпрогаз» згідно вимог Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09 грудня 1999 року № 2246 та укладеного Типового договору /а.с.3-7/ надавало послуги з газопостачання до будинку по вул. Пісаржевського, 26 в м. Дніпропетровську. Згідно п.п. 11, 17 Правил плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобовязаний вносити плату за надані послуги з газопостачання. Відповідно до п.10 «Правил надання послуг з газопостачання» застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році. Показники лічильника станом на початок та кінець року розраховується на підставі контрольного зняття показників лічильника. Відповідно до п. 29 Постанови Кабінету міністрів України від 19 грудня 1999 року № 2246 споживач зобовязаний укласти договір в письмовій формі, пройти інструктаж з безпечного користування газом у побуті, в тому числі ознайомитися з інструкцією з правил безпечного користування газовими приладами і пристроями, виконувати вимоги Правил безпеки систем газопостачання, своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання, знімати фактичні показники лічильника газу, а також безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після предявлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показників фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу. За даними абонентської служби ПАТ «Дніпрогаз», у квартирі проектом було передбачено встановлення газової плити ПГ-4 та опалювального приладу. 26 грудня 2013 року фахівцями ПАТ «Дніпрогаз» було виявлено факт самовільного встановлення додаткового газового приладу газового водонагрівача, що є порушенням Правил безпеки систем газопостачання України (ПБСГУ). У відповідності до положень п. 6, 31 Правил 2246, газопостачання споживачів може припинятись, зокрема, у разі несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання. Пункт 29 Правил 2246 зобов'язує споживачів своєчасно оплачувати надані послуги, дотримуватись вимог ПБСГУ та цих Правил. В лютому 2014 року позивачем було підписано акт звірки взаєморозрахунків за спожитий природний газ, відповідно до якого заборгованість по перерахунку за використаний в 2013 році природний газ складає 8\~287, 99 грн., а поточна заборгованість станом на 01 січня 2014 року складає 3\~094, 54 грн. При цьому позивач попереджена про можливе відключення від газопостачання. Згідно п. 19 Правил 2246, у разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне/газорозподільне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. Припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання. Оскільки позивачем не було оплачено заборгованість, 10 червня 2014 року після повторного попередження про припинення газопостачання, яке позивач отримала особисто, газопостачання до її будинку було припинено шляхом перекриття запірного пристрою та пломби №С 14746606. Відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, затверджених Постановою НКРЕКП від 12 січня 2015 року № 9, вимог статті 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та згідно постанови НКРЕКП від 21 травня 2015 року №1587, якою анульовано ліцензію АЕ № 295560 на право провадження ПАТ «Дніпрогаз» господарської діяльності з постачання природного газу, з 01 липня 2015 року підприємство не має права здійснювати господарську діяльність з постачання природного газу за регульованим тарифом. Внаслідок відокремлення функцій з постачання та розподілу природного газу, з 01 липня 2015 року постачання природного газу на підставі відповідної ліцензії здійснює ТОВ «Дніпропетровськгаззбут», а ПАТ «Дніпрогаз» виконує функції газорозподільного підприємства. Згідно п. 2 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі-Правила № 2496) постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Проте позивач не зверталася до ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» з метою укладання договору постачання природного газу побутовим споживачам. Відповідно до п. 1 розділу III Правил № 2496 підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об'єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб'єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; відсутність простроченої заборгованості побутового споживача перед діючим постачальником за поставлений природний газ (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки розрахунків. Таким чином вимоги позивача про відновлення газопостачання не підлягають задоволенню, оскільки підставами для постачання природного газу побутовому споживачу відповідно до п. 1 розділу III Правил № 2496 є наявність договору розподілу, договору постачання природного газу та відсутність простроченої заборгованості побутового споживача. За ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з боку позивача не надано жодних належних та допустимих доказів, які б надавали підстави для задоволення її позовних вимог, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, доводи позивача суд вважає непідтвердженими та необґрунтованими, а надані відповідачем документи на підтвердження своїх доводів, суд вважає обґрунтованими та такими, що спростовують доводи позивача. А тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач в позовній заяві та під час судового розгляду не надала суду належних доказів наявності моральної шкоди на підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань, та не довела вину відповідача, не надала доказів причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та начебто завданою шкодою.

Outcome: dismissed