Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона купила 03.08.2005 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS], договором купівлі-продажу житлового будинку з господарчими спорудами та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.09.2005 року, копії яких додані до позовної заяви. В її домоволодінні проживав та був зареєстрований її син, [PERSON], який помер [INFO] , що підтверджується письмовими доказами по справі, а саме копією свідоцтва про смерть. Також у її домоволодінні по [ADDRESS] зареєстровані, але фактично не мешкають з травня 2009 року колишня дружина її покійного сина [PERSON], та їх діти [PERSON], [PERSON]. Наявність реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою, тягне за собою нарахування комунальних платежів, за які вони не сплачували жодного разу та обмежує права позивача як власника даного домоволодіння. Позивач вказує , що відповідачі фактично мешкають за адресою [ADDRESS], також зазначає, що вона пенсіонер з мінімальною пенсією тому не має змоги оплачувати комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб, тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням , а саме домоволодінням [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали , дали пояснення відповідно позовних вимог та наполягали на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про слухання справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про особисте вручення (а.с. 21-23), причини їх неявки суду не відомі. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Левицька І.А. в судове засідання не з»явилася, у справі мається її заява у якій вона просить дану справу розглянути у її відсутність, при винесенні рішення покла дається на розсуд суду. Представник третьої особи Березуцька Н.І. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, так як діти, а саме [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], тому вони можуть бути зареєстровані за даною адресою. Дослідивши докази наявні у справі, вислухавши учасників судового засідання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] купила 03.08.2005 року домоволодіння за адресою: [ADDRESS], договором купівлі-продажу житлового будинку з господарчими спорудами та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.09.2005 року, копії яких додані до позовної заяви. (а.с. 5-7). В її домоволодінні проживав та був зареєстрований її син, [PERSON], який помер [INFO] , що підтверджується письмовими доказами по справі, а саме копією свідоцтва про смерть. (а.с. 8). Також у її домоволодінні по [ADDRESS] зареєстровані, але фактично не мешкають з травня 2009 року колишня дружина її покійного сина [PERSON], (а.с. 9) та їх діти [PERSON], [PERSON]. (а.с. 10, 11). Наявність реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою, тягне за собою нарахування комунальних платежів, за які вони не сплачували жодного разу та обмежує права позивача як власника даного домоволодіння. Позивач вказує , що відповідачі фактично мешкають за адресою [ADDRESS], також зазначає, що вона пенсіонер з мінімальною пенсією тому не має змоги оплачувати комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб, тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням , а саме домоволодінням [ADDRESS]. Той факт, що відповідачі проживають та є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS], підтверджується довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек , Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна № 29018875 від 05.11.2014 року. Ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання. Таким чином суд вважає, що реєстрація відповідачів за адресою: [ADDRESS] створює перешкоди позивачеві у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною їй нерухомістю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved