Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем з 17 грудня 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON] , [INFO] . Проте, з 2020 року подружні стосунки між ними припинилися, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, дитини проживає разом з нею. Через відсутність порозуміння між нею та чоловіком, вони не можуть вирішити питання щодо надання регулярної допомоги зі сторони останнього на утримання дитини. На даний час дочка знаходиться на повному її утриманні, її дохід складає лише допомога у зв`язку з народженням дитини, щомісячна сума якої складає 860 грн. 00 коп. Відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання дитини, оскільки має постійне місце роботи та регулярний дохід, інших утриманців не має, є працездатним, має задовільний стан здоров`я. За вказаних обставин вона зиушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у визначеній позивачем частці, а щодо стягнення з нього аліментів на утримання самої позивачки до досягнення дитиною трьохрічного віку заперечував, вказав, що аліменти на дружину сплачувати не бажає, має постійне місце роботи, але заробітна плата не велика. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 17 грудня 2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Від спільного життя у них [INFO] народилася дитина - [PERSON] , батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с.7). Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої ЖБК №3 по [ADDRESS] від 27 жовтня 2020 року, дитина проживає разом з матір`ю (а.с. 8). Вказані обставини під час розгляду справи не спростовані. Доказів про доходи сторін суду не надано. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповдіно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.4 ст.84 Сімейного Кодексу України передбачено що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право дружина має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. До того ж, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач визнає частково, лише в частині стягнення аліментів на утримання дитини, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки, яка знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін,погоджуючись зі способом визначення аліментів у частці, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, до її повноліття. А також аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку, оскільки обставин, що чоловік не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині судом не встановлено. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved