Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що 09.11.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладений кредитний договір №2348/06/07, згідно з умовами якого банк надав у тимчасове користування грошові кошти у сумі 20350 доларів США. У забезпечення виконання кредитного договору підписано договір іпотеки та договір поруки. Згідно з договором поруки №2348/06/07-К позивач виступає в якості поручителя за кредитним договором. Посилаючись на те, що договір поруки не підписувала, про його існування дізналася з постанови приватного виконавця Скрипника В.Л. від 26.12.2018 року №3805 про відкриття виконавчого провадження за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.06.2018 року по цивільній справі №545/3780/17. Просила визнати правочин укладення договору поруки №2348/06/07-К, за яким позивач ( [PERSON] ) виступає поручителем за кредитним договором №2348/06/07-К від 09.11.2007 року між відповідачем-1 ( [PERSON] ) та відповідачем-2 (ВАТ КБ «Надра») недійсним та стягнути з відповідача-1 судові витрати у сумі 6760 грн. У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Березовський Ю.В. позов підтримали повністю та просили задовольнити, надавши пояснення, що за змістом аналогічні тим, які викладені у позові. Зазначила, що договір поруки не підписувала, підпис на договорі схожий, проте їй не належить; хто надав банку документи та підписав спірний договір від її імені не знає. Співвідповідач [PERSON] позов визнав повністю та пояснив, що йому нічого не відомо про те, існує договір поруки, який укладений ніби-то від імені [PERSON] . Представник співвідповідача ПАТ КБ «Надра» - адвокат Гапанович С.В. проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні за недоведеністю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що 09.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником є ПАТ КБ «Надра») (кредитор) та [PERSON] (поручитель) укладений договір поруки №2348/06/07-К (а.с.8-9). Відповідно до п.п.1.1 п.1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] (позичальник) взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору №2348/06/07-К від 09.11.2007 року в тому числі: повернути до 09.11.2007 року кредит в сумі 20350 (двадцять тисяч триста п`ятдесят) доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,09% річних (із розрахунку фактичної кількості днів у періоді (28-29-30-31/36)); сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Поручитель повинен виконати зобов`язання в тому ж порядку, який встановлено для позичальника за кредитним договором. Відповідно до п.п.5.1 п.5 договору поруки сторони визначають, що цей договір підписаний на добровільних засадах та відповідає намірам сторін по безумовному виконанню взятих на себе зобов`язань. Постановою приватного виконавця Скрипника В.Л. від 26.12.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №545/3780/17 виданого 13.08.2018 року Полтавський районним судом Полтавської області у справі про стягнення в солідарному порядку з гр. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №2348/06-07-К від 09.11.2007 року в розмірі 27 859 доларів США 38 цента, що в гривневому еквіваленті станом на дату розрахунку складає 724 542,05 гривень та понесені судові витрати в загальній сумі 10 868,13 гривень у рівних частках (а.с.5-7). Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] не підписувала договір поруки. Посилання [PERSON] на внесення до ЄРДР за її заявою відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України, не спростовують висновку про недоведеність позовних вимог. Суд роз`яснював учасникам справи їхнє право заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для з`ясування питання щодо належності підпису [PERSON] на договорі поруки, проте відповідне клопотання ні до, ні під час підготовчого засідання не заявлялось. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed