Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO], з її неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком № 93 по вул. Шевченка в м. Павлограді Дніпропетровської області. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що їй на праві власності належить 57/100 частини житлового будинку № 93 по вул. Шевченка в місті Павлограді Дніпропетровської області. 19.05.2014 року з її згоди у належному їй житловому будинку зареєструвала своє місце проживання її колишня подруга [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Проте, з дня реєстрації місця проживання, відповідачка та її неповнолітній син [PERSON], жодного дня не проживали в належному їй житловому будинку не маючи будь яких поважних причин. Де проживає відповідачка та її неповнолітній син їй не відомо. Відповідач разом з неповнолітнім сином не проживає в будинку, але обовязок про реєстрацію нового місця проживання не виконує. Зазначена обставина змушує її звернутися до суду з даним позовом. Ніяких домовленостей між позивачем та відповідачем щодо користування нею вищевказаним будинком немає. Враховуючи вищезазначені обставини, вважає, що відповідач та її неповнолітній син втратили право користування належним їй житловим будинком. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи через засоби масової інформації. Про причину неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не зявився про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Суд з урахуванням думки позивача ухвалив: розглянути справу без участі відповідача, заочно. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 57/100 частини житлового будинку № 93, вул. Шевченка в м. Павлограді, Дніпропетровської області належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 22 січня 2008 року посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки виданої головою квартального комітету [PERSON], за адресою: вул. Шевченка, 93 м. Павлограда, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 16) Згідно акту від 27.08.2015 року, складеного головою квартального комітету [PERSON] та сусідами позивача [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [INFO] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], зареєстровані в житловому будинку № 93 по вул. Шевченка м. Павлограда, але не мешкають за вказаною адресою з дня реєстрації, тобто з 19.05.2014 року і по теперішній час. (а.с. 15). Частиною 1 ст. 383 ЦК України, та ст. 150 ЖК України передбачені права власника житла, які передбачають використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідач та її неповнолітній син не є членами сімї власника будинку, не проживають [INFO], вул. Шевченка в м. Павлоград, Дніпропетровської області більше, ніж рік, інтересу до житла вони не виявляють, витрати по утриманню будинку не несуть, особистих речей їх в будинку немає. Таким чином, вимоги позивача щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved