Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання [PERSON] [INFO] разом з матір`ю . Свої позовні вимоги мотивує тим, що після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати з позивачем [PERSON] Відповідач свого батьківства не визнає, більше семи років тому з.лишив сім`ю. Ухвалою суду від 08.01.2019 року по справі було відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 11.04.2019 року, підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні вимоги своєї довірительки підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на адресу його реєстрації рекомендованих листів з повідомленням, про причини неявки в судові засідання не повідомив, будь-яких письмових заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву або заяв з запереченнями відповідачем до суду не подано. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25.02.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилася спільна дитина - [PERSON] [INFO] . Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20.10.2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . До матеріалів цивільної справи позивачем долучено заяву [PERSON] від 18.08.2011 року, про те що останній не визнає свого батьківства. (а.с.15) Судом досліджено документи, які характеризують особу позивача, яка є особою працездатного віку, має дохід, по місцю роботи характеризується позитивно (а.с.16-17). Згідно ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Згідно висновку Органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації, по визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] 2011 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього разом з матір`ю. Також з висновку Органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації вбачається, що малолітній [PERSON] проживає з матір`ю в [ADDRESS] . Батько неповнолітнього проживає в [ADDRESS] . Зі слів матері малолітнього [PERSON] , батько більше 7 років не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи вищезазначене та інтереси дитини, приймаючи до уваги встановлені судом обставини а саме, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, матір виховує та утримує сина, також суд враховує позицію органу опіки та піклування, який дійшов висновку про доцільність проживання дитини з матір`ю, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати пов`язані з розглядом справи потрібно покласти на відповідача.

Outcome: approved