Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом, а саме квартирою 134 у будинку № 51 по вул. Крошенській в м. Житомирі, стягнути з відповідача понесені судові витрати, мотивуючи позов тим, що вона є власником вказаної вище квартири. 04.02.2012 року її син [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], а 27.09.2018 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач, яка є її колишньою невісткою, у квартирі не проживає з червня 2018 року, відсутні будь-які її речі, квартирою вона не користується, комунальні платежі не сплачує, реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі порушує її право власності. Відповідач відзив не подала, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, враховуючи покази свідків, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 5), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11). Зі змісту довідки № 812, виданої 03.11.2018 року ЖБК «Полісся» вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстрована відповідач [PERSON]. (а.с. 9). Згідно акту від 03.11.2018 року, який складено уповноваженими особами ЖБК «Полісся»,\~ [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зареєстрована, але не проживає згідно свідчень сусідів з червня 2018 року (а.с. 10). Свідок [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача, при цьому відповідача за місцем реєстрації не бачила з червня 2018 року, куди відповідач виїхала на проживання, їй не відомо, чи є у квартирі речі відповідача та чи чинилися відповідачу перешкоди у користуванні квартирою, їй також не відомо. Свідок [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], в судовому засіданні пояснила, що в одному під'їзді з позивачем проживає 30 років, їй відомо, що відповідач за місцем реєстрації не проживає з червня 2018 року. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень її прав, в даному випадку шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки, як доведено в суді, відповідач не є співвласником квартири та не проживає в ній. Відповідач у судові засідання не зявлялася та не скористалася своїм правом заперечити доводи позовної заяви, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Відповідно до частини 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved