Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження майном, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25.12.2013 року вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За вказаним договором продавцями квартири виступали відповідачі. При укладанні договору купівлі - продажу відповідачі зобов`язалися знятися з реєстраційного обліку у відчужуваній квартирі до 01.02.2014 року, однак до теперішнього часу цього не зробили. На підставі викладеного позивач просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою. 18.04.2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачам було надано строк для подання відзиву на позов, але [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відзиву так і не надали. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до\~ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та ненадання відзиву на позов відповідачем не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями\~1,\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу квартири, від 25.12.2013 року(а.с.9) є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За вказаним договором продавцями квартири виступали відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Як зазначено у договорі купівлі \~продажу квартири відповідачі зобов`язалися знятися з реєстраційного обліку у відчужуваній квартирі до 01.02.2014 року, але до цього часу свого зобов`язання не виконали, про що свідчить довідка КП «ЖУК» від 28.03.2019 року(а.с.11). Із акту від 01.04.2019 року, складеного позивачем в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що колишні власники спірної квартири не проживають в ній, їх речі у цій квартирі відсутні (а.с. 12). Згідно зі ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказана стаття встановлює право власника житла на власний розсуд визначати, хто має право в ньому проживати. Відповідно до ст.319ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідачі в даному випадку своїм протиправним поводженням створюють перешкоди, що заважають нормальному здійсненню права власності позивачем. Конституцією\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до\~закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.263ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи достовірно встановлено, що відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають, їх речі в відчуженій квартирі відсутні.

Outcome: approved