Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], громадянином Росії, з 27 лютого 2013 року, який був зареєстрований управлінням ЗАГС адміністрації Старооскольського міського округу Бєлгородської області, Росія, актовий запис № 230 від 27.02.2013 року. Від цього шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], який народився в Україні та є громадянином України відповідно до довідки № 40654 від 25.12.2003 року про встановлення громадянства України. Позивач зазначає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя тривало приблизно три місяці, та не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. В останні місяці спільного життя між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, мали місце непорозуміння з різних питань сімейного життя через взаємні претензії один до одного. Відповідач не брав участі у веденні домашнього господарства, до неї ставився грубо та неуважно. Через постійні сварки та непорозуміння, після спливу трьох місяців від дати укладення шлюбу, 30.05.2013 року вона виїхала з Росії від відповідача та повернулась до України разом з сином. З тих пір відповідача вона не бачила та не спілкується з останнім. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та є недоцільним. Спорів про місце проживання дитини на даний час між ними не існує. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати із нею. Майнового спору між ними немає. У зв'язку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати покласти на відповідача. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, але просить виключити пункт 3 позову, просить розглянути справу без її участі, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON], у разі неявки відповідача винести заочне рішення (а.с. 22). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, згідно Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993 року, про що свідчать матеріали справи (а.с. 32), причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв'язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2002 року по 04.12.2007 року (а.с. 8) та на теперішній час знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданого 27 лютого 2013 року управлінням ЗАГС адміністрації Старооскольського міського округу Бєлгородської області Росія (а.с. 9). Від цього шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 25 червня 2002 року Краснопавлівською селищною радою Лозівського району Харківської області (а.с. 15), який мешкає із матір'ю (а.с. 12) та після розірвання шлюбу залишаться проживати із нею. Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, до примирення не спрямовані, проживають окремо. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як позивач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON]. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved