Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 21.03.1997 року вона придбала квартиру № [ADDRESS]. З березня 1997 року по серпень 2015 року вона вільно володіла та користувалася своїм майном. У вересні 2015 року їй стало відомо про те, що її квартира належить іншій особі - [PERSON]. В процесі перевірки матеріалів за фактом шахрайства та підробки документів працівниками правоохоронних органів було встановлено, що ніби то вона (позивач) 27.09.2000 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Криворучком В.П., продала належну їй квартиру [PERSON] 10.08.2015 року [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса КМНО Коновалової Е.А., яка провела державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та здійснила запис про право власності № 10744426 від 10.08.2015 року згідно Договору купівлі-продажу від 27.09.2000 року. Того ж дня, 10.08.2915 року [PERSON] відчужив квартиру [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири № 2419. З метою захисту її (позивача) порушеного права вона звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з відповідним позовом. Рішенням від 14.04.2016 року Договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 27.09.2000 року між нею та [PERSON] визнано недійсним з моменту його вчинення. Однак, з Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень їй стало відомо, що спірна квартира зареєстрована за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні представники позивача підтримали обставини викладені в позові, позовні вимоги, просили їх задовольнити. Не заперечували щодо заочного порядку розгляду справи у зв'язку з неявками відповідача в судові засідання. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача по доказам, наданим стороною позивача. В судове засідання представник Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві не з'явився, надіслав письмові пояснення з проханням розглянути справу за його відсутності, розгляд даної справи залишив на розсуд суду. В судове засідання третя особа - приватний нотаріус КМНО Микитченко О.В. не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В суді встановлено, що 21.03.1997 року [PERSON] придбала квартиру № [ADDRESS]. 27.09.2000 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П. посвідчено Договір купівлі-продажу квартири № [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON]. 10.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу квартири № [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. 22.09.2015 року [PERSON] продав квартиру № [ADDRESS] [PERSON], згідно Договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Микитченком О.В. Інформація до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесено 22.09.2015 року о 20.59 год. З матеріалів справи встановлено, що 12.09.2015 року порушено кримінальне провадження № 13880 (внесено до ЄРДР за № 12015100040013880) за ч. 1 ст. 190 КК України відносно квартири № [ADDRESS]. У даному провадженні [PERSON] визнана потерпілою. В рамках даного кримінального провадження були допитані [PERSON], приватний нотаріус Криворучко В.П., [PERSON] та [PERSON] Приватний нотаріус Криворучко В.П. пояснював, що Договір купівлі проваджу квартири № [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] від 27.09.2000 року він не посвідчував, бланк договору та підпис не його. [PERSON] пояснював, що Договір купівлі-продажу квартири № [ADDRESS] від 27.09.2000 року він не підписував, в цей час відбував покарання в місцях позбавлення волі; спірна квартира йому ніколи не належала. Свої документи - паспорт та ідентифікаційний код він давав знайомому - [PERSON] для оформлення кредиту на операцію для поліпшення зору, і це було під час вживання спиртних напоїв. [PERSON] пояснював те, що він з метою отримання 1 000,00 доларів США, погодився на пропозицію [PERSON] щодо оформлення договору купівлі-продажу квартири № [ADDRESS], дійсно брав документи у [PERSON], та був у нотаріуса 10.08.2015 року. [PERSON] пояснював, що він шукав квартиру, на в інтернеті знайшов об'яву про продаж квартири № [ADDRESS]. Оскільки кватира та ціна його влаштовували, він вирішив її придбати. 22.09.2015 року він та [PERSON], який представився ріелтером, біля 17.00 години під'їхав до нотаріальної контори та зайшов до приміщення. Згодом прийшов [PERSON] з іншими особами, які не представилися. Під час укладення угоди до приміщення нотаріальної контори зайшли працівники міліції, які повідомили, що продавці квартири не мають законних прав на володіння вказаної квартири. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.04.2016 року Договір купівлі-продажу квартири № [ADDRESS] укладений 27.09.2000 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Криворучком В.П., визнано недійсним з моменту його вчинення. В процесі розгляду справи в суді було встановлено, що [PERSON] Договір купівлі-продажу спірної квартири 27.09.2000 року не підписувала. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 2, 318 ЦК України річ (майно) може знаходитись у власності Українського народу, фізичних та юридичних осіб, держави Україна, Автономної Республіки Крим, територіальних громад, іноземних держав й інших суб'єктів публічного права. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦУ України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Вивчивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим. На спростування доводів позивача відповідач доказів суду не надав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даному випадку з відповідача має бути стягнуто на користь позивача судовий збір в розмірі 6 890,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved