Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 21.12.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї та примирення не можливе. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити по вищезазначеним обставинам. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та довідка про доставку SMS. Про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні 21.12.2012 року, актовий запис № 540. Від даного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Згідно довідки ПП «Жилсервіс» № 2264 від 09.08.2014 року, дитина проживає разом з матір'ю - [PERSON]. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. В порядку ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до його повноліття. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved