Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 28 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №902; після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28 серпня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому дітей немає. Зазначає, що подружнє життя поступово погіршувалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, між ними виникали постійні суперечки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З березня 2014 року вони проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство, втратили один до одного почуття любові, поваги, довіри та взаємодопомоги. Стверджує, що на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій позов підтримує, просить розглядати справу у її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 28 серпня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №902. В шлюбі дітей у них немає. Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 2010 року, міцної сім'ї вони не утворили, між ними систематично виникали непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. З березня 2014 року вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Позивач категорично стверджує, що вони втратили один до одного почуття любові, довіри та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконана, що не буде вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам сторін, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 243,60грн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved