Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Дніпровського районної у місті Херсоні ради, УДМС України в Херсонській області про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон без згоди батька та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вони з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. З метою організації відпочинку дитини, вона запланувала спільний відпочинок з дитиною за кордоном. Для отримання дозволу на виїзд доньки за кордон разом з нею, вона звернулася до відповідача для отримання його дозволу на це, але він ігнорує її прохання, при цьому ніяких вагомих аргументів, які б пояснили і доводили його відмову, він не приводить, тобто, відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини. Просила суд дозволити їй без згоди батька - [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду за кордон України неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] та дозволити їй тимчасовий виїзд до [PERSON] Федерації з малолітньою донькою, без згоди батька, на період з 01 червня 2015 року по 01 лютого 2016 року. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, просила суд дозволити їй без згоди батька - [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду за кордон України неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] та дозволити їй тимчасовий виїзд до [PERSON] Федерації з малолітньою донькою, без згоди батька, на період з 15 грудня 2015 року по 15 січня 2016 року. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити та пояснив, що у разі задоволення позову, позивач разом з дитиною виїде до [PERSON] Федерації на постійне місце проживання. Представник служби у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Представник органу опіки та піклування Дніпровського районної у місті Херсоні ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, проти задоволення позову не заперечувала. Представник УДМС України в Херсонській області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, у задоволенні вимог позивача, щодо надання їй дозволу без згоди відповідача - [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду за кордон України неповнолітньої доньки просила відмовити, оскільки постанова КМУ якою було передбачено оформлення проїзного документу дитині для тимчасового виїзду за кордон України втратила чинність, проти задоволення іншої частини позовних вимог не заперечувала. Вислухавши сторони, представників третіх осіб, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно із ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами,адміністративнимичи законодавчимиорганами, першочерговаувага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі від цього шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серія 1-КГ № 093323 від 28 грудня 2009 року, видане Микільською сільською радою Білозерського району Херсонської області. Згідно довідки сільського голови Микільської сільської ради № 963 від 10.04.2015 року малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: Херсонська область, Білозерський район с. Понятівка, вул. Куйбишева, 5. Згідно вказаної довідки за вказаною адресою разом з позивачем також проживає її син - [PERSON], [INFO], який є уроженцем [PERSON] Федерації. [PERSON] є уродженкою [INFO], та громадянкою [PERSON] Федерації, що підтверджується Свідоцтвом про народження І-ДП№341803, видане виконкомом м. Ковдор, Мурманської області 19.11.1976 року та паспортом [PERSON] від 05.12.2001 року, виданий Ковдорським РВВС Мурманської області. В Україні [PERSON] мешкає з 06.10.2003 року, має тимчасову посвідку на проживання (на постійний - основі) серія ХС 043395 виданий ВГІРФО УМВС 17.05.2004 року. Отже, діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі, тобто можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні. Відмовляючи позивачу в частині вимог, щодо надання їй дозволу без згоди батька - [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду за кордон України неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], суд виходить із того, що постанова КМУ від 31.03.1995 року № 231 на яку посилається позивач 01.04.2015 року втратила чинність. При прийнятті рішення суд враховує наступне: - згідно довідки № 43/14 від 22.04.2014 року виданої УДМС України в Херсонській області син позивача - [PERSON], [INFO] набув громадянство України з 04.04.2014 року; - згідно розписки в отриманні документів від 10.07.2015 року [PERSON] є вступником до Херсонського політехнічного коледжу; - згідно довідки № 36 від 24.07.2015 року [PERSON] працює в Орловському ясел-садку завідувачем господарства з 25.09.2012 року по теперішній час. [PERSON] відвідує вказаний ясла садок з 06.02.2012 року по теперішній час; - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2007 року посвідченого державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори [PERSON], належить житловий будинок № 5 по вулиці Куйбишева в с. Понятівка Білозерского району Херсонської області. Суд також приймає до уваги, що відповідачем в ході розгляду справи не надано жодних доказів, які б підтверджували, що [PERSON] має на меті вивезти доньку [PERSON] до [PERSON] Федерації на постійне місце проживання.

Outcome: partial