Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, який мотивує наступним. Її донька - відповідачка по справі, 17.05.2003 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] - відповідачем по справі. Від даного шлюбу відповідачі мають сина [PERSON] , [INFO] , який, відповідно, є онуком позивачки. Шлюб між подружжям розірваний 30.08.2005 року. Позивачка зазначає, що її онук - [PERSON] має діагноз: «легка розумова відсталість (легка дебільність) внаслідок резидуальної енцефалопатії. Гіпердинамічне порушення поведінки. Порушення читання, письма. Соціальна дезадаптація», внаслідок чого навчається в КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №2» за індивідуальною формою навчання (педагогічним патронажем), визнаний інвалідом 2 групи. Мати дитини - [PERSON] самоусунулася від виконання своїх материнських обов`язків, остання не утримує сина матеріально, не дбає про його побут, не приділяє уваги його навчанню та вихованню, не займається його лікуванням, грубо з ним поводиться, не бажає з ним спілкуватися. З 2013 дитина разом з нею не проживає. Батько дитини - [PERSON] після розірвання шлюбу мешкає окремо від дитини, за рішенням суду сплачує аліменти на його утримання, інших своїх батьківських обов`язків не виконує: не дбає про його здоров`я, освіту, розвиток. Позивачка вказує, що внаслідок такого ставлення до дитини рідних батьків, її неповнолітній онук [PERSON] зараз фактично мешкає з нею та її чоловіком - [PERSON] . Вони створили йому умови для повноцінного навчання та відпочинку. Вона займаюся освітою та лікуванням онука: відвідує школу та спілкуюся з викладачами, має постійний контакт з дільничним педіатром, дбає про проходження дитиною профілактичних оглядів та необхідних щеплень. Але, оскільки у дитини є рідні батьки, а вона не має належних повноважень опікуна або піклувальника, це чинить їй певні перешкоди в належному догляді за дитиною. На підставі вищевикладеного позивач просить суд: позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , встановити піклування над неповнолітнім [PERSON] та призначити позивачку його піклувальником; стягнути з відповідачки [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі по 1/4 частини її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2019 р. відкрито провадження по справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечувала відносно задоволення позовних вимог щодо позбавлення її батьківських прав, при цьому вважає підстави для стягнення з неї аліментів на утримання її сина відсутні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував відносно його задоволення. Представник третьої особи позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суд, вислухав позивачку та її представника, відповідачів, представника органу опіки та піклування, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та правовідносини. Відповідачі по справі з 13.05.2003 р. перебували в зареєстрованому шлюбу, що підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб. Від цього шлюбу відповідачі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] .Шлюб між відповідачами розірваний 30.08.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Позивачка по справі є матір`ю відповідачки [PERSON] та відповідно бабусею неповнолітнього [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З відповіді КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» від 05.11.2019 р. вбачається, що неповнолітній [PERSON] має діагноз «Легка розумова відсталість (легка дебільність) внаслідок резидуальної енцефалопатії. Гіпердинамічне порушення поведінки. Порушення читання, письма. Соціальна дезадаптація». Відповідно до посвідчення, [PERSON] має другу групу інвалідності. Відповідно до відповіді КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» від 11.07.2019 р.,дитина [PERSON] [INFO] , спостерігається в дитячій амбулаторії №9 з народження. За період 2018-2019 рр. на профілактичні огляди та щеплення з дитиною проходила бабуся [PERSON] . Вона ж знаходиться вдома з хлопчиком під час відвідування дільничним педіатром. З довідки КУ «Спеціальна загальноосвітня школа -інтернат №2» від 17.11.2019 р. вбачається, що неповнолітній [PERSON] є учнем даного навчального закладу, в якому навчається за індивідуальною формою кавчання (педагогічним патронажем) та не знаходиться на повному державному забезпеченні. Відповідно до характеристики учня [PERSON] , наданою вищевказаним навчальним закладом, наразі [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . У [PERSON] є окрема кімната, створені умови для повноцінного відпочинку, сну і навчання. Психологічна атмосфера сприятлива. Бабуся з дідусем приділяють належну увагу навчанню та вихованню онука. Рідна мати [PERSON] , [PERSON] , приділяє тільки формальну увагу своєму синові, живе своїм життям. Дитина викликає у неї негативні емоції, вона часто грубо поводиться з [PERSON] , тому хлопець не проживає з мамою. Батько [PERSON] , [PERSON] , час від часу приїжджає до дитини, спілкується з ним. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітнього [PERSON] , від 10.07.2019 р. встановлено, що він фактично мешкає зі своїми бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Для проживання, навчання та розвитку дитини створені всі належні умови. Стосунки між бабусею, дідусем та онуком сприятливі. Відповідно до висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, від 05.06.2020 р., відповідачів доцільно позбавити батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вони належної участі у житті, вихованні, навчанні, оздоровленні неповнолітнього не приймають, матеріально не утримують, не цікавляться фізичним, духовним та психічним розвитком дитини. Мати неодноразово відмовлялася від дитини, навіть писала заяву у поліції щодо відмови подальшого виховання сина. Батько з дитиною не мешкає і майже не бачиться. З висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, від 03.01.2020 р. вбачається, що згідно наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 09.12.2019 №909 неповнолітній [PERSON] , 2003 р.н., тимчасово влаштований у родину своєї бабусі [PERSON] , яка разом з чоловіком. В будинку добрі житлово-побутові умови для проживання, виховання та розвитку неповнолітнього. [PERSON] має можливість утримувати дитину, отримує пенсію за віком, її дохід за 6 місяців складає 14612,74 грн. Станом на 01.11.2019р. [PERSON] , [INFO] , не знятої чи не погашеної судимості не має. За станом здоров`я обов`язки піклувальника вона може виконувати. Чоловік [PERSON] на обліку у нарколога, психіатра не перебуває та не заперечує щодо призначення [PERSON] піклувальником над неповнолітнім [PERSON] . [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. [PERSON] , [INFO] , не потребує навчання кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі Запорізькому обласному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, оскільки є рідною бабусею дитини (мати матері). Дані обставини встановлені на підставі відповідних документів. З урахуванням вищезазначеного, орган опіки та піклування вважає за доцільне призначення [PERSON] піклувальником неповнолітнього онука [PERSON] у разі позбавлення судом батьків дитини їх батьківських прав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Як роз`яснено п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінивши вищевказані докази по справі, суд приходить до висновку, що неповнолітня дитина [PERSON] , який має інвалідність та потребує додаткової уваги з боку батьків, проживає окремо від них, останні в належній мірі не цікавляться його життям та станом здоров`я, не відвідують його систематично та не турбуються про його інтелектуальний, фізичний, духовний та психічний розвиток, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо виховання, утримання та піклування про фізичний та духовний розвиток дитини. Таким чином позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав відповідача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч.4 ст.60 ЦК України, «суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.». За ч.4 ст.167 Сімейного кодексу України, «..якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід дитини, повнолітні брати та сестри, інші родичі». Рідна бабуся неповнолітнього [PERSON] - позивач по справі [PERSON] виявила бажання бути піклувальником свого онука. Перешкод, передбачених Сімейним кодексом України для призначення піклувальника над неповнолітнім [PERSON] , позивач не має. Орган опіки та піклування вважає за доцільне призначення [PERSON] піклувальником неповнолітнього онука [PERSON] . Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги про призначення позивача піклувальником неповнолітнього [PERSON] задовольнити, оскільки вони відповідають інтересах цієї дитини. Відповідно сьомого абзацу п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлені вимоги про стягнення аліментів з відповідачки [PERSON] у розмірі ј частки від її доходу. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання її сина [PERSON] , у заявленому позивачем розмірі, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до визнаних сторонами обставин, відповідач [PERSON] за рішенням суду вже сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивачки на утримання цієї дитини не заявлялись. На підставі ст.. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за пред`явлення даних позовних вимог, на користь держави, з відповідачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі по 768,40 грн. (з кожного відповідача) за пред`явлені немайнові вимоги та 768,40 грн. з [PERSON] , за пред`явлені позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved