Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

\~ \~Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсною\~її відмову\~від прийняття\~спадщини на\~користь відповідача\~ [PERSON] ,\~яку вона\~подала 28.10.2008\~року до\~Андрушівської державної\~нотаріальної контори,\~яка була\~зареєстрована за\~№ 1438\~та знаходиться\~у спадковій\~справі №\~623,\~визнати частково недійсним\~свідоцтво про\~право на\~спадщину за\~законом на\~земельну ділянку\~площею 3,0227\~га,\~що розташована\~на території\~Андрушівської міської\~ради,\~Житомирської області,\~видане на\~ім`я відповідача\~ [PERSON] .\~Андрушівською державною\~нотаріальною конторою\~09.11.2010\~року (зареєстроване\~в реєстрі\~за №\~1142)\~та визнати\~за нею,\~ [PERSON] ,\~право власності\~на1/2 земельної ділянки площею 3,0227 га, що розташована на території Андрушівської міської ради, Житомирської області, кадастровий номер 1820310100:05:000:0192. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Після смерті чоловіка, позивач прийняла спадщину відповідно до п.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживала та була зареєстрована із спадкодавцем до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] . Син позивача [PERSON] не подав у встановлений термін нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а їх донька відповідач [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька. До спадкового майна належало : 1/2 будинку [ADDRESS] та земельна ділянка площею 3,0227 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Андрушівської міської ради, Житомирської області, а також рахунок в іноземній валюті, відкритий в Андрушівському відділенні АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» на ім`я спадкодавця. 28.10.2008 року позивач подала до Андрушівської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь доньки [PERSON] . Позивач вважала, що дала згоду на те, щоб їх дочка [PERSON] вступила у спадщину на половину спадкового майна, яке належало її чоловікові і вважала, що вона залишається власником іншої половини майна, до якого входить: 1/2 будинку [ADDRESS] , 1/2 земельної ділянки площею 3,0227 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Андрушівської міської ради, Житомирської області та половини його грошового банківського вкладу. Протягом 2008 року, після смерті чоловіка, позивач разом із донькою [PERSON] декілька разів відвідувала нотаріуса, де за її порадою підписувала багато документів. Перебуваючи у вказаний період у нотаріуса разом з нею, її донька [PERSON] навмисно вводила її в оману щодо дійсних обставин успадкування майна за законом, повідомляла неправдиву інформацію, зокрема наголошувала, що оформлення спадщини потребує значного часу, неодноразових відвідувань нотаріуса та значних грошових витрат, що зумовило її до вчинення помилки щодо дійсних обставин спадкового правочину. Не будучи обізнаною в законодавстві, позивач повністю покладалася на відповідача. Внаслідок дій відповідача в позивача було спотворене уявлення про обставини, які дійсно мали місце. Позивач вважала, що відповідно до документів вона є власником 1/2 частини усього майна, що належало її чоловікові. Позивачем було неправильно сприйнятті умови правочину, що вплинуло на її волевиявлення і вона розуміє, що за інших обставин, при правильному роз`ясненні їй суті правочину та його правових наслідків, вона б не подавала заяву про відмову від спадщини. Позивач стверджує, що її помилка щодо природи правочину - відмови від спадкування за законом, має істотне значення і вона помилялась саме тоді коли укладала правочин на користь відповідача, перебуваючи в похилому віці і маючи хворобливий стан здоров`я. В силу похилого віку, незадовільного стану здоров`я позивачка помилялась щодо дійсних обставин спадкування, внаслідок чого вона підписувала всі документи, які їй давала її дочка, що призвело до втрати всього належного їй майна. Про те, що позивач не успадкувала свою частину майна, яке належало її чоловікові, про що їй стало відомо лише 06.06.2017 року, коли вона\~звернулась до\~приватного нотаріуса\~Андрушівського районного\~нотаріального округу\~Житомирської області,\~щоб скласти\~заповіт на\~користь свого\~сина [PERSON] ..\~Вона не\~мала наміру\~вчиняти правочин\~щодо відчуження\~майна належного\~їй \~як дружині\~померлого [PERSON] ,\~а саме:\~1/2\~житлового будинку\~і господарських\~будівель,\~1/2\~ земельної ділянки\~та 1/2\~ грошового банківського вкладу. 20.03.2019 року Житомирським апеляційним судом було винесено постанову якою визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВМЕ № 217529, видане 06.05.2009 року Андрушівською державною нотаріальною конторою в 1/2 частині права власності на будинковолодіння по [ADDRESS] та визнано за [PERSON] , право власності на 1/2 частину будинковолодіння по [ADDRESS] . Позивач вважає, що правочин - відмова від прийняття спадщини від 28.10.2008 року, яка стала підставою для оформлення права власності відповідача на спадкове нерухоме майно земельну ділянку та грошовий вклад у банку, не відповідає чинному законодавству, оскільки був вчинений під впливом помилки, має бути визнаний недійсним, оскільки було порушено її право власності, гарантоване ст.ст. 13, 41 Конституції України. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали відповідь на відзив (а.с.85-86) та просили позовні вимоги задовольнити, пояснивши, що позивач подаючи та підписуючи нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] помилилася щодо обсягу спадкового майна вважаючи, що відмовляється від 1/2 частини майна, належного спадкодавцю та після подання вказаної відмови у неї як дружини залишиться у власності 1/2 частина майна чоловіка . Щодо вказаних обставин вона помилялася через вмовляння та невірні роз`яснення дочкою [PERSON] .. Щодо застосування строку позовної давності вважали, що відсутні підстави для його застосування, так як спір стосується визнання права власності, яке було порушено внаслідок помилки позивача при вчиненні правочину у виді відмови від спадщини. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та надали заяву про застосування строків позовної давності, яку підтримали (а.с. 42) та надали відзив (а.с. 43-44) в якому просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з викладених у ньому підстав. Відповідач пояснила, що позивач подавала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] державному нотаріусу, яка роз`яснювала їй наслідки подання такої заяви, позивач підписала заяву добровільно. Відповідач відношення до подання вказаної заяви не має. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1273 Цивільного кодексу України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Судом встановлено, що згідно матеріалів спадкової справи № 623 до майна померлого [INFO] [PERSON] , що після його смерті спадщину прийняли позивач [PERSON] до п.3 ст.1268 ЦК України та дочка - відповідач [PERSON] шляхом подання заяви на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с.63 -84). Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилася спадщина\~на належне\~йому майно,\~а саме:\~на 1/2 будинку [ADDRESS] та земельну ділянку площею 3,0227 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована\~на території\~Андрушівської міської\~ради,\~Житомирської області,\~а також\~грошовий вклад\~в іноземній\~валюті,\~відкритий в\~Андрушівському відділенні\~АКБ «ПРАВЕКС-БАНК»\~на ім`я\~спадкодавця. 28 жовтня 2008 року [PERSON] подала до нотаріуса заяву, в якій зазначала, що перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій без будь-якого фізичного, морального тиску, погроз та примусу від прийняття спадщини після смерті [PERSON] відмовляється безумовно і беззастережно на користь його дочки [PERSON] (а.с. 25, 64). Власноручність підписання цієї заяви позивачем не оспорюється та підтверджено нею особисто в судовому засідані. Сам зміст заяви свідчить про те, що спадкоємець в повній мірі усвідомлювала правову природу та наслідки її написання. Вказану позицію щодо відмови на користь відповідача від 1/2 частки майна спадкодавця позивач підтримувала та вказувала у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог в цивільній справі № 272/951/17 ( т.1 а.с. 2-5, т.2 а.с. 229-231) , яка була досліджена судом. Відповідно до ч.2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. 19.11.2010 року відповідачу [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори Мамонтовою І.О. та зареєстроване в реєстрі за № 1142. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 3,0227 га, що розташована на території Андрушівської міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.36). \~ \~ \~ 20.03.2019\~року Житомирським\~апеляційним судом\~було винесено\~постанову у\~справі за\~результатами розгляду\~апеляційної скарги\~ [PERSON] на\~рішення Андрушівського\~районного суду\~Житомирської області\~від 16.11.2018\~року у\~справі за\~позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про визнання\~недійсним свідоцтва\~про право\~на спадщину\~та визнання\~права власності\~на частину\~будинку (а.с.20-22).\~Згідно даної\~постанови було\~визнано частково\~недійсним свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за законом\~ВМЕ №\~217529,\~видане 06.05.2009\~року Андрушівською\~державною нотаріальною\~конторою на\~ім`я [PERSON] \~в 1/2\~частині права\~власності на\~будинковолодіння по\~ [ADDRESS] \~та визнано\~за позивачем,\~ [PERSON] ,\~право власності\~на 1/2\~частину будинковолодіння\~по [ADDRESS] \~(а.с.20-22).\~ \~ \~Позивач в\~обґрунтування позовних\~вимог посилається\~на те,\~що нею було неправильно сприйнятті умови правочину, що вплинуло на її волевиявлення і вона розуміє, що за інших обставин, при правильному роз`ясненні їй суті правочину та його правових наслідків, вона б не подавала заяву про відмову від спадщини. Діями відповідача були створені умови правочину, що перешкоджали її вільному формуванню волі при його підписанні, отже невідповідність її волі і її волевиявленню є істотними обставинами, які призвели до втрати всього майна, що мало перейти у власність позивача після смерті її чоловіка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2008 році після смерті батька [PERSON] , сестра [PERSON] наполягала на оформлення спадщини, тому вони звернулися до державної нотаріальної контори. Сестра подала заяву про прийняття спадщини, він не подавав заяву про прийняття спадщини, так як була жива мама [PERSON] .. Вважав, що сестра та мама оформлять спадщину по 1/2 частині та потім мама свою частку за бажанням заповість йому. Він був присутній у нотаріальній конторі під час подання мамою [PERSON] заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] , мама добровільно підписала заяву, ніхто її не змушував, нотаріус роз`яснював мамі зміст заяви та надавав її на підпис. Однак мама невірно зрозуміла зміст заяви та вважала, що вона як дружина залишиться власником 1/2 частини майна, яке належало її чоловіку. В 2017 році під час складання заповіту вони дізналися, що у мами відсутнє будь-яке майно, тому вона звернулася до суду. Згідно з ч.1\~ст.229 ЦК України\~якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у\~постанові від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~відповідно до\~статей 229 - 233 ЦК\~правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. У відповідності до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст.83 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем в ході судового розгляду справи не надано належних та допустимих доказів того, що відмова від прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори подана та підписана нею внаслідок помилки на яку вплинула відповідач [PERSON] , оскільки відповідач не мала відношення до складання, подання та підписання заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , так як вказана заява подавалася позивачем до Андрушівської державної нотаріальної контори. Із досліджених судом доказів, пояснень позивача, свідка [PERSON] встановлено, що позивач через власне недбальство, незнання закону та неправильне його тлумачення помилялася щодо обсягу спадкового майна після смерті її чоловіка [PERSON] , вважаючи, що залишиться власником 1/2 частини майна після подання заяви про відмову від прийняття спадщини на користь дочки [PERSON] , що не є підставою для визнання правочину недійсним через вказану помилку. \~\~\~\~\~\~Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини через їх недоведеність позивачем, а також про відмову в задоволенні похідних вимог про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки. \~\~\~\~ Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю, то відповідно відсутні підстави для застосування строку позовної давності, тому судом не піддаються аналізу та не беруться до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON] надані на підтвердження застосування строку позовної давності.\~\~\~

Outcome: dismissed