Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить припинити право спільної часткової власності на автомобіль Volvo 850, 1992 року випуску, седан, 2,5 л. двигун, д.з. [NUMBER] , стягнувши з відповідача на її користь 55763 грн. 75 коп., посилаючись на те, що вона є власником 7/8 частин, а відповідач власником 1/8 частини вищевказаного автомобіля, який перебуває в користуванні відповідача і доступу до вказаного автомобіля позивач не має. Оскільки суд відмовив позивачу в позові про припинення права спільної часткової власності відповідача на спірний автомобіль, який є неподільною річчю, тому вона бажає скористатися своїм правом на отримання грошової компенсації своєї частки в праві власності на автомобіль, що є підставою для припинення спільної часткової власності на зазначене майно. Ухвалами судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.01.2021 року та 02.02.2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 09.03.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 02.04.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також зустрічна позовна заява, в якій він просить зобов`язати позивача відшкодувати йому витрати на утримання автомобіля, що знаходиться у спільній частковій власності, у відповідності до вимог ст. 360 ЦК України в розмірі 62207,25 грн. та припинити право на частку у розмірі 7/8 у праві спільної часткової власності на автомобіль у співвласника [PERSON] , зарахувавши у якості грошової компенсації вартості її частки у відповідності до вимог ст. 364 ЦК України зустрічні вимоги на відшкодування витрат на утримання автомобіля, що знаходиться у спільній частковій власності, у розмірі 62207,25 грн. При цьому посилається на те, що весь цей час автомобіль утримувався за його рахунок за власної ініціативи, як автомобіль його батька і позивач, як співвласник майна, повинна приймати участь у в утриманні цього майна, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності. Відшкодування позивачем витрат на утримання автомобіля, що знаходиться у спільній частковій власності, у відповідності до вимог ст. 360 ЦК України, може повністю виключити задоволення первісного позову в частині одержання грошової або іншої матеріальної компенсації вартості її частки. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 05.04.2021 року зустрічну позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.04.2021 року вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом та вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 06.05.2021 року до суду від представника позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримала первісний позов та не заперечувала щодо задоволення зустрічного позову в частині припинення права позивача на частку у праві спільної часткової власності на автомобіль, в частині решти позовних вимог просила відмовити. Відповідач в судовому засіданні підтримав зустрічний позов та просив його задовольнити, а також не заперечував щодо задоволення первісного позову в частині припинення права спільної часткової власності позивача на автомобіль, в решті позовних вимог просив відмовити. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, яка, зокрема, складається із автомобіля марки Volvo 850, 1992 року випуску, об`єм двигуна 2435 см2, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач [PERSON] , [INFO] , є власником 7/8 частки автомобіля на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 липня 2019 року. [PERSON] , [INFO] , згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 серпня 2019 року, належить 1/8 частка указаного спадкового майна. Відповідно до довідки №4 від 10.10.2019 року судового експерта Кудинського В.С., середня статистична ринкова вартість без урахування технічного стану аналогічного автомобіля марки Volvo 850, 1992 року випуску, об`єм двигуна 2435 см?, з урахуванням фізичного зносу, станом на 10.10.2019 року складає 63 730 грн. 00 коп. Вищевказані обставини визнані представником позивача та відповідачем в судовому засіданні. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.04.2020 року по справі №295/15649/19, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на 1/8 частину автомобіля VOLVO 850 1992 р.в., що належить [PERSON] ; визнання за нею права власності на цю частину автомобіля; передачу відповідачу як компенсацію вартості 1/8 частки авто у спільному майні 7966,25 грн. внесених на депозит суду та зобов`язання відповідача передати їй вказаний автомобіль, свідоцтво про право власності на автомобіль та ключі від нього. При цьому, в постанові Житомирського апеляційного суду від 26.10.2020 року по справі №295/15649/19 зазначено, що встановивши під час розгляду справи, що у разі задоволення позову буде порушено принцип рівності прав співвласників, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених обставин у справі, взявши до уваги також незначний розмір вартості компенсації за частку автомобіля, який потрібний відповідачу для використання в роботі, дійшов обґрунтованого висновку, що припинення права власності відповідача на 1/8 частку спірного транспортного засобу може завдати істотної шкоди його інтересам, як співвласнику даного майна. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власність двох чи більше сторін із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що передбачено ч. 1 ст. 356 ЦК України. Згідно із статтею 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Таким чином, судом встановлено, що автомобіль Volvo 850, 1992 року випуску, об`єм двигуна 2435 см2, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , є неподільною річчю і спільне володіння та користування ним співвласниками [PERSON] та [PERSON] за їхньою згодою, не можливе. Між співвласниками спірного автомобіля відсутня домовленість про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Позивач має право на надання їй у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності. Судом по справі №295/15649/19 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на 1/8 частину спірного автомобіля, що належить відповідачу, визнання за позивачем права власності на цю частину автомобіля та передачу відповідачу як компенсацію вартості 1/8 частки автомобіля у спільному майні 7966,25 грн. внесених на депозит суду і зобов`язання відповідача передати їй вказаний автомобіль, свідоцтво про право власності на автомобіль та ключі від нього. При цьому, судом було встановлено, що спірний автомобіль потрібний відповідачу для використання в роботі. За таких обставин та з огляду на відсутність заперечень відповідача в судовому засіданні, позивач, яка бажає виділу у натурі своєї частки із спільного майна, яке є неподільною річчю і такий виділ є неможливим, має право та надала згоду на одержання від іншого співвласника, яким є відповідач, грошової компенсації вартості її частки, яка складає 7/8 частин, в розмірі 55763,75 грн., що є підставою для припинення права спільної часткової власності співвласників на спірний автомобіль та задоволення первісного позову у повному обсязі. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. В обґрунтування зустрічного позову відповідачем надано копії актів прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 29.01.2021 року, 04.02.2021 року та 25.02.2021 року, складених між відповідачем та ФОП [PERSON] , а також товарних чеків: №1 від 29.01.2021 року, №2 від 04.02.2021 року та №4 від 25.02.2021 року. Вищевказані акти та товарні чеки не є фінансовими документами, що підтверджували б здійснення відповідачем витрат на ремонт автомобіля. В товарних чеках взагалі не зазначено реквізитів платника та транспортного засобу, який ремонтувався, а тому вищезазначені документи не є належними та допустимими доказами по справі. Крім того, вищевказані документи складені у 2021 році, тобто після виникнення між сторонами спору про право власності на спірний автомобіль, коли позивач була позбавлена можливості користуватися ним і відповідачем взагалі не обґрунтовано необхідності здійснення витрат на ремонт транспортного засобу, зокрема, експертиза технічного стану автомобіля, не була проведена. Посилання відповідача на неможливість позивача усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не стосується предмету та підстав заявленого зустрічного позову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази визнання позивача недієздатною у встановленому законом порядку. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги за зустрічним позовом про зобов`язання позивача відшкодувати відповідачу витрати на утримання автомобіля та зарахування їх у якості грошової компенсації вартості частки позивача, є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial