Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.03.2010. Відповідач, який є її сином, з 1992 року зареєстрований за вказаною адресою, але починаючи з 2014 року у зазначеному будинку не проживає, свого майна у ньому не зберігає, участі в утриманні будинку не приймає, намірів вселитися до нього жодного разу не вислювлював, фактично проживає за іншою невідомою їй адресою. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації і вказані дії останнього перешкоджають їй, як власнику житлового будинку, вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому вона вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою Знам'янського міськрайонного суду від 25.05.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п'ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, клопотання про розгляд справи з його участю суду не надав. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Оскільки у встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав, тому справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 ЦПК України. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.03.2010 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.07.2018, індексний номер 131880139, позивач являється власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідками квартального комітету №10 м.Знам'янка від 06.05.2018 №№239, 240, позивач є власником та проживає у вищевказаному будинку. Разом з нею зареєстровані також її невістка, онук та син, який є відповідачем у справі, але останній за даною адресою не проживає з 2014 року. Відповідно до копії домової книги, відповідач з 27.11.1992 зареєстрований у вказаному будинку за адресою: [ADDRESS]. З актів комісії квартального комітету №10 м.Знам'янка від 20.03.2015, 18.05.2016, 04.01.2017 та 14.11.2017 вбачається, що відповідач з весни 2014 року за вказаною вище адресою не проживає. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено, відповідних угод між сторонами не укладалося. Враховуючи те, що позивач є власником житлового будинку, відповідач понад один рік без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації, домовленостей між власником та відповідачем щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності відповідача досягнуто не було, а тому пред'явлений позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved