Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи, тим, що 18 жовтня 1997 року між нею та відповідачем, [PERSON] ( прізвище до зміни [PERSON]) [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від спільного проживання мають неповнолітню дочку, [PERSON]. Однак, спільне життя з відповідачем не склалось і 19 листопада 2014 року рішенням Коломийського міськрайонного суду шлюб між нею та відповідачем [PERSON] ( прізвище до зміни [PERSON]) [PERSON] розірвано. Під час їхнього спільного проживання, відповідачу [PERSON] (прізвище до зміни [PERSON]) [PERSON] згідно рішення XVI сесії четвертого демократичного скликання Турківської сільської ради від 16 лютого 2005 року передано земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд площею 0,1728 га, кадастровий номер 2623287601010040013 в с. Турка Коломийського району, про що йому 23 травня 2005 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010530506567. На даній земельній ділянці, перебуваючи у шлюбі [PERSON] з відповідачем за спільні кошти почали будівництво житлового будинку по вул. Грушевського, 38 в с. Турка, Коломийського району, Івано-Франківської області, який на сьогоднішній день є незавершений будівництвом відсоток готовності якого складає 56 % та фундамент під господарські будівлі відсоток готовності 11%. Наведене підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 листопада 2016 року та технічним паспортом. Оскільки незавершені будівництвом житловий будинок та господарська споруда побудовані в шлюбі, то дане майно згідно ст. 60, 61 Сімейного кодексу України є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1,3 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між нимй в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Відповідно до ч. 5 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Позивач вимушена ставити питання в суді про визнання за нею права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку, процент якого складає 56 % фундамент під господарські будівлі відсоток готовності якого 11 % та на ? частину земельної ділянки площею 0,1728 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, оскільки відповідач не визнає за нею право власності на вищезазначене майно та не надає їй правовстановлюючих документів на спільно побудований незавершений будівництвом житловий будинок, господарську будівлю. Оформлення на імя одного з подружжя правовстановлюючих документів на нажите в період шлюбу майно не виключає його права предявити позов до другого подружжя про поділ між ними цього майна. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно довідки Управління Держгеокадастру у Коломийському районі від 16 листопада 2016 року зазначено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки за 1 кв.м. становить 51.92 грн, загальна вартість земельної ділянки площею 0,1728 га становить 89 717, 76 грн. (1/2 частина становить 44 859 грн.) Згідно висновку про вартість майна від 23 листопада 2016 року вартість житлового будинку незавершеного будівництвом 56% готовності з належними до нього господарської будівлі відсоток готовності - 11% становить 99 764,00 грн. (1/2 частина становить 49 882 грн.). Просить суд визнати за нею право власності на ? частину незавершеного будівництвом житлового будинку готовність якого складає 56% та фундамент під господарській будівлі відсоток готовності 11%, що знаходяться в с. Турка, вул. Грушевського, 38, Коломийського району, Івано-Франківської області та ? частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд площею 0,1728 га, кадастровий номер 2623287601010040013 в с. Турка Коломийського району, Івано-Франківської області. Позивач в судове засідання не з»явився. Представник позивача суду пояснив, що сторони обидвоє вкладали кошти в спірне будівництво, так як обоє виїжджали заробітки за кордоном. В судове засідання, в якому ухвалено рішення не з»явилися, однак представник позивача подала заяву до суду про слухання справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що спірне будівництво проводилось за його кошти під час шлюбу. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з»явилися, однак представник відповідача подала до суду заяву, в якій позов визнала та клопотання про розгляд справи у її відсутності. Суд, аналізуючи обставини встановлені під час розгляду справи та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких мотивів. Як встановлено в судовому засіданні, заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року шлюб між сторонами по справі, який було укладено 18.10.1997р. розірвано. Згідно свідоцтва про народження у сторін є дитина [PERSON] [INFO] Згідно технічного паспорта та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №73148738 від 17 листопада 2016 року наявний житловий будинок незавершений будівництвом 56% готовності та фундамент під господарські будівлі 11% готовності по вул. Грушевського, буд. 38 в с. Турка Коломийського району, Івано-Франківської області, зареєстрований за відповідачем 17.07.2014р. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку у с. Турка, серія ІФ №053598 від 23.05.2005 року,кадастровий номер 2623287601010040013, з цільовим використанням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, загальною площею 0, 1728 га, власником даної земельної ділянки зазначений [PERSON] Згідно свідоцтва про зміну імені від 06.03.2014р. відповідач змінив прізвище на [PERSON] Таким чином, напідставі вищевказаних доказів встановлено, що оскільки спірна земельна ділянка, незавершені будівництвом житловий будинок та господарська споруда набуті і побудовані в шлюбі, то згідно ст. 57 СК України в редакції 2004р., яка діяла на час набуття права власності на спірну земельну ділянку, ст. 60, 61 Сімейного кодексу України спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» відповідно до положень статей 81, 116 ЗК ( 2768-14 ) окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Частинами 1,3 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Тому, позивач набула право власності на ? частину незавершеного будівництвом житлового будинку готовність якого складає 56% та фундамент під господарські будівлі відсоток готовності 11%, що знаходяться в с. Турка, вул. Грушевського, 38, Коломийського району, Івано-Франківської області та ? частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд площею 0,1728 га, кадастровий номер 2623287601010040013 в с. Турка Коломийського району, Івано-Франківської області. На підставі викладеного та ст. 16, 328, 368,392 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України,

Outcome: approved