Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] Позивачка зазначає, що тільки 27.06.2018 року після звернення до Державного нотаріального архіву Херсонської області вона дізналася про існування заповіту та те, що право на спадщину мають [PERSON] - матір померлої та [PERSON] - син померлої. [PERSON] відмовилась від спадщини на користь [PERSON] та позивачки. Спадкова справа була відкрита у Нововоронцовській державній нотаріальній конторі за № 178/2013 від 18.10.2013 року. Оскільки позивачка не знала про існування заповіту, вважає, що строк вона пропустила з поважних причин. У судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, при прийнятті рішення поклався на розсуд суду. Третя особа, [PERSON], у судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в які просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 квітня 2013 року. 18.10.2013 року до Нововоронцовської державної нотаріальної контори звернувся брат позивачки [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], а 22.10.2013 року - бабуся позивачки [PERSON] із відмовою від спадщини на користь [PERSON] та позивачки [PERSON] 12.10.2015 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] Позивачка заяву про прийняття спадщини ні за законом як спадкоємець першої черги, ні за заповітом - не подавала. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин. Це є обов'язковим для обох названих видів спадкування. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Виписане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12, яка за ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у тому числі і як спадкоємець першої черги за законом не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивачка вчинила дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини за законом, вона не надала, що, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272 ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом. Причиною пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказує на те, що їй не було відомо про існування заповіту, проте, як зазначено, позивачка не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори і як спадкоємець за законом. До того ж строк на прийняття спадщини спадкоємцем сплив майже 5 років тому. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обставини, на які посилається позивач, такими не є. Поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач не надала. Об'єктивних, непереборних, істотних труднощів у позивачки для вчинення нею дій по з'ясування наявності чи змісту заповіту або поданню до будь-якої нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері не було. Враховуючи викладене позивачу слід відмовити в задоволенні позову у визначенні додаткового строку на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]

Outcome: dismissed