Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 21.12.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 09.07.2010 року розірвано. Від спільного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає з нею. Позивач зазначає, що їхня дочка знаходиться на повному її утриманні, відповідач участі у вихованні та догляді за дочкою не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. Навіть після ухвалення рішення судом про стягнення аліментів, відповідач аліменти не сплачує, станом на 08.07.2018 за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 78193,96 грн. Оскільки відповідач не цікавиться вихованням та розвитком спільної дитини, позивач звернулася до Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації з приводу позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої дочки. В зв'язку з цим, уповноваженою на те особою Служби, було повідомлено про доцільність звернення до суду з відповідним позовом. На підставі викладеного, просить суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні до малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити. Сплачені судові витрати просить залишити за нею. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте направив на поштову адресу суду заяву в якій зазначає, що прибути до суду не має змоги, оскільки, на даний час, відбуває покарання в ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)». Претензій до позивача не має. Стосовно позбавлення батьківських прав у відношенні [PERSON], [INFO], повністю довіряє суду. Претензій та недовіри до суду немає, винесене рішення оскаржувати не буде. Просить прийняти про позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в підготовче судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте направив на поштову адресу суду клопотання про доручення до матеріалів справи висновку Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (органу опіки та піклування) в порядку , визначеному ст. 19 СК України. Крім того, просить справу розглядати без участі представника Служби у справах дітей. Позовні вимоги підтримує. При прийнятті рішення просить врахувати висновок органу опіки та піклування від 17.12.2018 № 100-20246. Суд, розглянувши матеріали справи, перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і, співставивши їх з матеріалами справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 21.12.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 09.07.2010 року розірвано, про що Відділом РАЦС Таращанського РУЮ Київської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 47 від 09 липня 2010 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дочкою не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. В зв'язку з чим, позивач зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки. 25.06.2010 Таращанським районним судом Київської області по справі № 2-806/2010р. видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 5483/15.196-36, виданої 18.07.2018 Таращанським районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області заборгованість по вищезазначеному виконавчому листу станом на 18.07.2018 становить 78193,96 грн. Відповідно до копії Акту обстеження умов проживання, затвердженого 25 липня 2018 року начальником Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, за адресою: [ADDRESS], умови для проживання малолітньої [PERSON], [INFO], створені належним чином, на момент обстеження малолітня [PERSON] перебувала вдома, стосунки в сім'ї доброзичливі, привітні. Як вбачається з характеристики на [PERSON], що видана за підписом в.о.директора школи та класного керівника, [PERSON] з 2015 року навчається в школі І-ІІІ ступенів № 36 імені С.П.Корольова міста Києва, дівчинка виховується мамою, яка відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку [PERSON]. Мати підтримує постійний зв'язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збору. Активна у заходах класу. Батько у вихованні дитини участі не приймає. З висновку №100-20246, виданого 17.12.2018 Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією, вбачається наступне: Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району міста Києва (від 21.11.2018 р. № 3006) малолітня [PERSON], [INFO], перебуває на медичному обліку зазначеної установи. Дитина вчасно проходить медичні огляди, на «Д» обліку не перебуває, щеплена відповідно віку. На прийом до лікаря з дитиною зверталась виключно мати - [PERSON]. Батько до медичного закладу щодо стану здоров'я дитини не звертався. Батько -[PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Службою у справах дітей та сім'ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації з'ясовано, що [PERSON] відбуває покарання в державній установі «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» Вінницької області. До зазначеної вище установи направлено відповідний запит для з'ясування думки батька по суті справи та відібрання пояснень. З інформації отриманої від Ладижинської виправної колонії (№ 39) вбачається, що [PERSON] відбуває міру покарання в державній установі «Ладижинська виправна колонія (№ 39)» Вінницької області за вироком Котовського місьрайонного суду Одеської області від 17.03.2017 року за статтями 187 ч. 3, 185 ч.3 Кримінального кодексу України, що передбачають до 8 років позбавлення волі з 18 вересня 2018 року (лист від 23.11. 2018 № 3/2686). Також до зазначеного листа додано письмові пояснення [PERSON], в яких він зазначає, що надає згоду про позбавлення його батьківських прав. Враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини (протокол №20 від 05.12.2018), Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування), вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Всупереч вимогам ст. 150 Сімейного кодексу України відповідач не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки. Стосовно вимог щодо позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини, суд керується наступним: Згідно ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини та протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Обставини справи свідчать про те, що відповідач, який є батьком малолітньої [PERSON], фактично самоусунувся від належного утримання та виховання дитини, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками та, відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дочки. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 352,40 грн. Решту сплаченого судового збору, суд за проханням позивача залишає за нею.

Outcome: approved