Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 08 липня 1995 року по 17 серпня 2005 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач у добровільному порядку припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просила стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно і до повноліття дітей. В судове засідання позивач не зявилася, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу без його участі та вказав, що заявлені позовні вимоги визнає, працює в ТОВ «Перший столичний хлібозавод». Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. В судовому засідання встановлено, що з 08 липня 1995 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. 17 серпня 2005 року шлюб сторін розірвано. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БК № 330697, виданим Лютізькою сільською радою Вишгородського району Київської області 08 липня 1995 року, свідоцтвом про народження серії І-БК № 059580, виданим 07 травня 2002 року виконкомом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ОК № 004517, виданим 17 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. На підставі положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Судом встановлено, що дитина сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджені довідкою виконавчого комітету Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області № 2-33/514 від 13 липня 2016 року. Оскільки обовязки по утриманню дітей батьки несуть спільно, згоди щодо розміру аліментів на утримання дітей сторонами не досягнуто, з відповідача аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 та ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України аліменти на дитину стягуються у відповідній частці від заробітку (доходу) батьків. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вказані норми матеріального права встановлюють обовязок батьків утримувати своїх дітей до досягнення повноліття з урахуванням істотних обставин, що можуть впливати на розмір такого утримання, і це повинно бути доведено сторонами спору належними та допустимими доказами. Вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у частці від його доходу є обґрунтованими. Судом не встановлено фактів, які вказують на те, що визначення розміру аліментів у частці від доходу платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує ті обставини, що батько працює, має постійний дохід у виді заробітної плати, не має на утриманні інших осіб. Стягнення аліментів у частці від заробітку позивача є можливим та не порушує інтереси сторін і дитини. Відповідачем заперечень на позов не подано, в поданій до суду заяві вказано, що заявлені вимоги ним визнаються, тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі, зазначеному позивачем. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а це не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з позивача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно з правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 180 -\~183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved