Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, вказав, що 31 жовтня 2015 року о 10 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. 25 років Жовтня в місті Кривий Ріг не була уважною до дорожньої обстановки та її зміни, не витримала безпечної дистанції, під час руху заднім ходом не впевнилась в тому, що вона не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху та скоїла наїзд на припаркований позаду автомобіль [NUMBER], що призвело до механічного пошкодження даного автомобіля, що належить позивачу [PERSON]. В даній дорожній обстановці вона будь-яких порушень Правил дорожнього руху України (ПДР) не допускала і розраховувала на те, що згідно п.1.4 ПДР інші учасники дорожнього руху виконують ці Правила. Ця ДТП сталася саме через те, що водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] грубо порушила вимоги п. п. 2.3 «б», 10.9, 13.1 ПДР України. Постановою від 02 грудня 2015 року, винесеною суддею Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON], [PERSON] притягнута за ст. 124 КУпАП до адміністративної відповідальності з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 (триста сорок) грн. Суд повно, обєктивно, всебічно розглянув адміністративну справу. При цьому, [PERSON] у судовому засіданні свою вину в скоєнні правопорушення повністю визнала та надала копію свідоцтва про зміну імені, виданого Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області серія 1-КИ № 006792 від 09 лютого 2010 року, відповідно до якого її прізвище було змінено з «Копаєва» на «Юртаєва» та копію паспорту. Своїми неправомірними діями водій [PERSON] спричинила [PERSON] матеріальну, а також моральну шкоду, що виразилась в наступному. 13 листопада 2015 року у незалежного судового експерта [PERSON] позивачем було замовлено проведення законного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля HYUNDAI ELANTRA в результаті його пошкодження при цій ДТП. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 242/15 від 18 листопада 2015 року, виконаного судовим експертом [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику вищевказаного автомобіля, складає 12\~638 грн. 72 коп. За проведення даної оцінки даного автомобіля судовому експерту [PERSON] було сплачено 900 грн., що підтверджується квитанцією № 005939 від 13 листопада 2015 року. Крім того, 10 листопада 2015 року позивач також сплатила за поштові послуги, повязані з повідомленням-викликом відповідача про оцінку її автомобілю - 39 грн. 87 коп. Отже водій [PERSON], в результаті скоєної нею ДТП, заподіяла позивачу матеріальну шкоду: 12\~638 грн. 72 коп. + 900 грн. + 39 грн. 87 коп. = 13\~578 грн. 59 коп. Також своїми неправомірними діями водій [PERSON] спричинила [PERSON] моральну шкоду, що виражається в наступному. Внаслідок неправомірних дій [PERSON], які виявилися у механічному пошкодженні автомобіля позивача, відмові компенсувати їй матеріальні збитки, а також не проведенням протягом більше двох місяців будь-яких належних їй виплат, позивач зазнала істотних моральних страждань. Ці страждання спричинили у неї погане самопочуття, постійні думки про неправомірність дій відповідачів, не дають змоги нормально працювати та виснажують її нервову систему. Механічне пошкодження її автомобіля стало причиною її моральних та матеріальних переживань, порушили встановлений ритм її життя. На протязі всього цього часу непродуктивно витрачається її робочий час. Вона поставлена в досить принизливе становище неправомірними діями відповідача. Їй прийшлось неодноразово ходити в суд, до судового експерта, на пошту та інші організації. Істотно порушений нормальний уклад та образ її життя та життя її близьких. Все це вимагало і вимагає не тільки додаткових матеріальних затрат, але і додаткових зусиль по організації уставленого ритму роботи і її життя, викликало та викликає психологічну напругу, виснажило і виснажує її нервову систему. Згідно усної консультації, отриманої в експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, спричинена їй моральна шкода складає не менше 4\~000 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь в порядку відшкодування загальної суми спричиненої матеріальної шкоди 13\~578 (тринадцять тисяч пятсот сімдесят вісім) грн. 59 коп., 4\~000 (чотири тисяч) грн. моральної, а всього в сумі 17\~578 (сімнадцять тисяч пятсот сімдесят вісім) грн. 59 коп. та судові витрати в сумі 195 грн. 78 коп. Як вбачається з позовної заяви (а.с. 3-5) при подачі позову до суду позивач просила стягнути шкоду з Моторно (Транспортного) Страхового Бюро України та [PERSON], але в ході розгляду справи ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2016 року за заявою [PERSON] її позовні вимоги до Моторно (Транспортного) Страхового Бюро України були залишені без розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 09.12.2016 року на позовних вимогах наполягала в повному обсязі, суду пояснила, що свій автомобіль вона відремонтувала, зараз автомобіль знаходиться у робочому стані, ремонт робили на СТО. Витратили на ремонт 13\~000 грн., їм виставили такий рахунок, але письмових доказів немає. Просить стягнути майнову шкоду відповідно до експертизи, та судові витрати, а також моральну шкоду. Згідно наданої суду заяви від 26.06.2017 року позивач [PERSON] просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні 09.12.2016 року позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що майнову шкоду вони не визнають повністю, так як позивач не надала документи, підтверджуючи проведення ремонтних робіт. Моральну шкоду також не визнають, так як вважають, що позивач не довела її. Вважають, що витрати сплачені позивачем за проведення експертизи у сумі 900 грн також не є судовими витратами, тому не підлягають задоволенню. Відповідач згодна відшкодувати 500 грн. Надалі до суду не з»являвся. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 2015 року о 10 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. 25 років Жовтня в місті Кривий Ріг, не була уважною до дорожньої обстановки та її зміни, не витримала безпечної дистанції, під час руху заднім ходом не впевнилась в тому, що вона не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху та скоїла наїзд на припаркований позаду автомобіль [NUMBER]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.12.2015 року, яка не оскаржена та набрала законної сили 15.12.2015 року, [PERSON] ([PERSON]) була притягнута до адміністративною відповідальності за ст. 124 КпАП України . Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (аб. 4 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р.). Власником автомобіля [NUMBER] є позивач по справі [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, який належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 242/15 від 18.11.2015 р. сума матеріальної шкоди, спричиненої з технічної точки зору власнику автомобіля [NUMBER], складає 12\~638,72 грн. (а.с. 8-33 копія висновку). Вартість витрат, які були понесені позивачем за проведення вказаного дослідження склала 900,00 грн. (а.с. 7 копія квитанції). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала. В пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За змістом\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З матеріалів справи не вбачається, що автомобіль відповідача був застрахований. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пункт 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 р. розяснює, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON], як вбачається з свідоцтва про реєстрації ТЗ відповідач [PERSON] мала право керувати даним автомобілем. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша\~статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга\~статті 14 ЦК України). Відповідно до\~статті 511 ЦК України\~зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Дана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року №6-2808цс15 та\~\~відповідно до ст.\~\~3607\~ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Отже, право вибору суб'єкта відшкодування завданої шкоди належить потерпілому. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 212 ч. 1 ЦПК України). При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу (ст. 214 ч. 2 ЦПК України). Проаналізувавши законодавство та надані суду докази, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню, так як позивач надав суду належний доказ, а саме висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 242/15 від 18.11.2015 р., відповідно до якого сума матеріальної шкоди, спричиненої з технічної точки зору власнику автомобіля [NUMBER], складає 12\~638,72 грн.. Заперечення відповідача та його представника стосовно не визнання майнової шкоди у звязку з тим, що позивач не може надати підтрведжуючі документи щодо сплати нею ремонту автомобіля, суд вважає необгрунтованим, так як сума шкоди встановлена судовим експертом та не підлягає сумніву, те, що позивач на час постановлення рішення повністю оплатила ремонт власного автомобілю та він на даний час перебуває у робочому стані, не є підставою у відмові у задоволенні позовних вимог в цій частині. Також суд бере до уваги той факт, що позивач просить стягнути матеріальну шкоду в сумі, вказаній у експертному автотоварознавчому дослідженні. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка ії завдала, за наявності ії вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що винними діями відповідача [PERSON] позивачеві [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, так як вона зазнала моральних страждань у звязку з пошкодженням автомобіля. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд виходить із характеру моральних страждань позивача, ступеня вини сторін у вчинені ДТП та оцінює моральну шкоду, завдану позивачеві, у 2\~000,00 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,20 гривень (майнова шкода) та 551,20 грн. (моральна шкода), так як позивні вимоги позивача задовольняються в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 1\~102,40 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по сплаті за проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 900,00 грн. та поштові витрати у сумі 39,87грн. (а.с. 7 копія квитанцій, пошового повідомлення), так як дані витрати безпосердньо повязані з розрахуванням суми матеріальної шкоди, спричиненної відповідачем позивачу внаслідок ДТП.

Outcome: partial