Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення порядку користування земельною ділянкою призначеною для забудови та обслуговування житлового будинку, в позовній заяві позивач вказала та у судовому засіданні пояснила, що їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 17.08.2002 року належить 2/3 частини житлового будинку №38 по вулиці Фрунзе в місті Чугуєві Харківської області. Співвласником будинку, з визначеними ідеальними частками, є [PERSON], якому належить 1/3 частка. Земельна ділянка, розміром 2731 кв. метрів була передана співвласникам на підставі рішення виконкому Чугуївської міської ради від 08.07.1954 року в безстрокове користування, як присадибна ділянка для обслуговування житлового будинку №38(колишня нумерація №34) та господарських будівель по вулиці Фрунзе в м. Чугуєві Харківської області. Пропорційно часткам у праві власності на будинок вони користуються земельною ділянкою. Частка земельної ділянки, яка примикає до житлового будинку з боку вулиці, розподілена забором, частка земельної ділянки, що розташована за будинком, розподілу з обладнанням межи не має, і цей порядок, що склався, утворює спір між ними, оскільки за договором купівлі-продажу вказана земельна ділянка, яка закріплена за будинком в цілому, в загальній площі 2731 кв. метр без визначення часток або площин. Просить суд визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом ІІІ запропонованим у висновку судової будівельно-технічної експертизи №4260 від 31.08.2016 року, проведеної на підставі ухвали Чугуївського міського суду від 29.03.2016 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON]. Цей варіант влаштовує її і вона просить виділити із земельної ділянки, загальною площею 2731 кв. метри, розташованої по вулиці Фрунзе,38 в м. Чугуєві Харківської області, земельну ділянку площею 1821 кв. метри, з яких: 1792 кв. метри в особисте користування; 29 кв. метри в загальне користування, що відповідає належним їй 2/3 частинам у праві власності на будинок, до ділянки площею 5,3 кв. метри встановити сервітут, для обслуговування її гаражу позначеного на плані літерою «В», відповідно до схеми порядку користування земельною ділянкою приведеною у додатку №3 вказаної експертизи. Також просить стягти з відповідача на її користь судовий збір та половину вартості проведеної по справі експертизи. Відповідач та його представники погоджуючись по суті з необхідністю розвязання спору, у звязку з неможливістю в добровільному порядку визначення користування прибудинкової земельної ділянки із позивачем, просять встановити порядок користування земельною ділянкою згідно до ІV варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №4260 від 31.08.2016 року та виділити йому у користування із земельної ділянки, загальною площею 2731 кв. метр, розташованої по вулиці Фрунзе,38 в м. Чугуєві Харківської області, земельну ділянку площею 910 кв. метри, із встановленням сервітуту щодо земельних ділянок площею 5,3 кв. метри для обслуговування навісу «И» та площею 5,3 кв. метри для обслуговування гаражу «В», належних позивачу, оскільки цей варіант максимально відповідає ідеальним часткам у праві власності на будинок та практично усуває спір, бо надає можливість встановити межу та відокремити земельні ділянки без визначення певних ділянок для спільного користування. Проти стягнення з відповідача судового збору та половини вартості експертизи заперечували, вважаючи ініціатором спору позивача. Треті особи Чугуївська міська рада та Управління держземагенства у Чугуївському районі Харківської області, надали до суду письмові заяви щодо розгляду справи без участі їх представників та ухвалення рішення у відповідності до чинного законодавства, у звязку з неодноразовим розглядом звернень обох сторін, розгляду обставин спору та неможливістю вирішення цього питання у позасудовий спосіб. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №38 по вулиці Фрунзе в м. Чугуєві Харківської області. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу належить 2/3 частини будинку, [PERSON] на підставі рішення Чугуївського міського суду від 14.09.1990 року належить 1/3 частка будинку в порядку успадкування. Ці частини будинку є відокремленими, ідеальними, належать їм на праві приватної власності і сторонами не оспорюються. На підставі рішення №7/366 від 08.07.1954 року Чугуївської міської ради, тодішнім власникам будинку, було виділено у безстрокове користування земельну ділянку (з наступними змінами за реальними вимірами) загальною площею 2731 кв. метри без визначення часток. До наступного часу спірна земельна ділянка є власністю Чугуївської міської ради і знаходиться у сторін в безстрокову користуванні для обслуговування житлового будинку. Відповідач [PERSON] фактично проживає у будинку з 1980-х років, володіє 1/3 часткою будинку та користується земельною ділянкою пропорційно його частці у праві власності на будинок. Протягом цього часу змінилося кілька власників на 2/3 частки будинку і з усіма співвласниками у [PERSON] та його сімї виникав спір щодо порядку користування земельною ділянкою, оскільки за порядком, що склався між співвласниками були у наявності окремі частки спільного користування землею. Позивач [PERSON] купила 2/3 частки будинку у [PERSON]. Спір щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між [PERSON] та [PERSON] розглядався у судовому порядку і рішенням Чугуївського міського суду від 05.06.1992 року був визначений певний порядок користування загальною земельною ділянкою, але частка земельної ділянки площею 161 кв. метр була залишена в загальному користуванні сторін. Крім цього, реально це рішення суду виконане не було і спір фактично між співвласниками будинку за порядком користування земельною ділянкою, залишився не вирішеним. У 2002 році [PERSON] купила у [PERSON] 2/3 частки будинку, але за договором купівлі-продажу земельна ділянка вказана в загальному розмірі за усім домоволодінням. У відповідності до правил ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. За правилами ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. На сьогоднішній день, між співвласниками вищевказаного будинку виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування земельною ділянкою. Як розяснено у пункті 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16.04.2004 року, вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають). Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. За розглядом справи судом була призначена судова земельно-технічна експертиза, за висновками якої було запропоновано чотири варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою. Позивач просить визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом ІІІ запропонованим у висновку судової будівельно-технічної експертизи №4260 від 31.08.2016 року, проведеної на підставі ухвали Чугуївського міського суду від 29.03.2016 року Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON]. Цей варіант влаштовує її і вона просить виділити із земельної ділянки, загальною площею 2731 кв. метри, розташованої по вулиці Фрунзе,38 в м. Чугуєві Харківської області, земельну ділянку площею 1821 кв. метри, з яких: 1792 кв. метри в особисте користування; 29 кв. метри в загальне користування, що відповідає належним їй 2/3 частинам у праві власності на будинок, до ділянки площею 5,3 кв. метри встановити сервітут, для обслуговування її гаражу позначеного на плані літерою «В», відповідно до схеми порядку користування земельною ділянкою приведеною у додатку №3 вказаної експертизи, але даний варіант визначення порядку користування земельною ділянкою передбачає наявність ділянки землі площею 58 кв. метрів у загальному користуванні сторін, яка буде причиною подальшого спору між ними. Відповідач та його представники пропонують визначити порядок користування земельною ділянкою з ІV варіантом судової будівельно-технічної експертизи, оскільки цей варіант передбачає відсутність землі у спільному користуванні і фактично усуває підстави або причини спору. Враховуючи конфігурацію земельної ділянки, її розміри, місце розташування житлового будинку, надвірних будівель, фактично складеного порядку користування будівлями і спорудами, у відповідності до ідеальних часток співвласників, оскільки право користування на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди, суд приходить до висновку доцільності застосування саме ІV варіанту судової будівельно-технічної експертизи, оскільки дійсно фактично усуває підстави спору, бо не передбачає певних ділянок землі у спільному користуванні. Цей варіант визначення порядку користування земельною ділянкою передбачає наявність сервітуту. Так ст.98 ЗК України визначає, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. За правилами ст.99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Згідно ст.100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). За наведеним варіантом визначення порядку користування земельною ділянкою навіс (літера «И» на плані), гараж (літера «В» на плані) та водопровід (літера «К» на плані) потребують встановлення сервітуту з наданням права для встановлення будівельних риштувань та тимчасового складування будівельних матеріалів з метою їх ремонту та обслуговування, прокладання водопроводу на свою земельну ділянку. Позивач вважає водопровід своє власністю, оскільки за договором купівлі-продажу частини будинку вказано, що він належить їй. Але за змістом договору вбачається, що водопровід «К» - знаходиться в загальному користуванні, тобто він не є власністю [PERSON], і користуватися ним мають право обидві сторони. Тому водопровід відходить на земельну ділянку відповідача, з наданням права позивачу прокладання водопроводу на свою земельну ділянку, обслуговування його та ремонту, тобто із встановленням сервітуту певної земельної ділянки.

Outcome: partial