Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визначення часток у праві власності на квартиру та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на житло, виданого 21 червня 1993 року органом приватизації Баштанської міської ради, вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності матері позивача [PERSON] та брату позивача [PERSON] . [INFO] помер брат позивача [PERSON] . Єдиним спадкоємцем за законом першої черги залишилась мати позивача [PERSON] , яка не подавала заяви про прийняття спадщини нотаріусу, але постійно проживала з померлим у спільній квартирі. [INFO] померла мати позивача [PERSON] і позивач залишилась єдиним спадкоємцем за законом. Постановою від 23.06.2021 року позивачеві було відмовлено в оформленні спадкових прав на квартиру після померлої матері з тієї причини, що квартира належала померлим на праві спільної сумісної власності і частки кожного співвласника не були виділені. Також позивачем втрачено оригінал свідоцтва про право власності померлих на житло, а наявна тільки копія документа. Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову та визнання часток [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/2 та визнання за нею права власності квартиру [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач не забезпечив явку до суду свого представника, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Від відповідача не надходив відзив на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про смерть [PERSON] від 06.11.2007 року; копію свідоцтва про смерть [PERSON] від 05.12.2020 року; копію свідоцтва про народження від 21.01.1977 року; копію свідоцтва про народження від 23.12.1972 року; копію свідоцтва про шлюб від 07.08.1992 року; копію будинкової книги; висновок про оцінку майна від 06.07.2021 року; постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 160/02-31 від 23.06.2021 року; копію свідоцтва про право власності на житло; копію спадкової справи після смерті [PERSON] ; інформаційну довідку про відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] ), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість часткового задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира по [ADDRESS] [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у тому числі на частку в праві власності на квартиру по [ADDRESS] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] була його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки на день його смерті постійно проживала з ним, що підтверджується записами в будинковій книзі. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, у тому числі на частку в праві власності на квартиру по [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом [PERSON] є її донька [PERSON] , яка прийняла спадщину подавши заяву нотаріусу, проте нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, оскільки неможливо визначити розмір часток квартири, які належали спадкодавцям на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 370 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки квартира була отримана спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність та між ними не укладались договори про зміну розміру їх часток у спільній власності на квартиру, а також відсутні будь-які рішення суду щодо цього, тому частки співвласників у праві спільної власності на квартиру по [ADDRESS] були рівними та становили по 1/2. При цьому, відповідно до постанови Верховного Суду від 16.06.2021 року по справі №570/997/19 визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. За такого, вимоги позивача про визначення часток померлих співвласників у праві спільної власності на спадкове майно не підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно, суд приходить до висновку, що зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 1268; 1269 ч.1; 1270 ч.1 ЦК України, зі змісту яких слідує, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншими особами. При цьому судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та яка прийняла в порядку спадкування після смерті свого сина [PERSON] його частку в праві спільної власності на квартиру по [ADDRESS] , але за життя не оформила своє право власності на вказану квартиру. Позивач належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно через те, що квартира належала померлим [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності і частки кожного співвласника не були виділені Натомість з дослідженої судом копії свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1993 року встановлено, що дійсно спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Вказане спадкове майно спадкоємець за законом [PERSON] належним чином прийняла після смерті спадкодавця. Таким чином, встановлені судом обставини вказують на необхідність задоволення позову в частині визнання за позивачем, яка відповідно до діючого законодавства прийняла спадщину, як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , права власності на вказану квартиру. Враховуючи викладене та

Outcome: partial