overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 21.05.2010 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від шлюбу сторони мають доньку Діану, [INFO]; к зазначається позивачем при зверненні до суду життя з відповідачем не склалося, оскільки в сімї не було взаєморозуміння, подружжя має різні погляди на обовязки подружжя, ведення домашнього господарства, витрати сімейного бюджету, виховання та утримання дочки тощо. Посилаючись у позові на те, що між подружжя з травня 2015 року припинені шлюбні відносини, спільного господарства подружжя не веде, спілкуються вкрай рідко, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не зявилися; позивач в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 21.05.2010 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Діану, [INFO] (а.с. 6). Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин з травня 2015 року, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотав про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 22.05.1999 вона зареєструвала шлюб із [PERSON] (відповідачем). Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені з лютого 2002 року. У 2005 році вона зверталася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення аліментів з [PERSON], але місце проживання і роботи останнього не відомі та до теперішнього часу позитивного результату отримано не було, місцезнаходження [PERSON] не встановлено. Посилаючись у позові на те, що вже тривалий час кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, шлюбних стосунків не підтримують, фактично сім'я припинила своє існування, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 22.05.1999 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво. Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Правовідносини між учасниками справи виникли з сімейних правовідносин, зокрема, із розірвання шлюбу. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (фактичне припинення подружніх відносин з лютого 2002 року, формальне існування шлюбу), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, правом надання відзиву на позовну заяву та клопотання про надання строку для примирення подружжя. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (ч. 1 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, оскільки позов задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 22.09.2012 між нею та відповідачем було укладено шлюб; від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначається позивачем при зверненні до суду із даним позовом, спочатку їхнє спільне життя складалося добре, проте, протягом останніх декількох років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до того, що шлюбні відносини фактично призупинилися, на даний час між ними відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя та взагалі відсутнє почуття любові. Посилаючись у позові на те, що шлюб між позивачем та відповідачем носить лише формальний характер, сім`я розпалася остаточно і відновленню не підлягає, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися; позивач в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Як встановлено судом, 22.09.2012 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6), про що свідчить свідоцтво про народження. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя та відсутність почуття любові), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотав про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 23.06.2012 між нею та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO], та доньку [PERSON] , [INFO] ; як зазначається позивачем при зверненні до суду останнім часом сторони не можуть проживати, як сім`я разом, між ними немає взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги, наразі вони мають різні погляди на життя та різні характери. Посилаючись у позові на те, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися; позивач в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Як встановлено судом, 23.06.2012 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.11). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.12, 13), про що свідчать свідоцтва про народження. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, не клопотав про надання строку для примирення, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 23.08.2013 між сторонами в даній справі було укладено шлюб, від якого подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з липня 2017 року вони з позивачем не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини були припинені та втрачені всі духовні та фізичні звязки між ними. Посилаючись у позові на те, що збереження сімї неможливо і суперечить їхнім інтересам, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, у позові й заявлено вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання, в якому ухвалено рішення, учасники справи не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідач позов визнав та просив його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 23.08.2013 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво; подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних правовідносин, зокрема, із розірвання шлюбу. За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував, що шлюбні відносини між подружжям припинені з липня 2017 року, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, сварки, приниження та образи), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, а також те, що подружжю надавався строк для примирення подружжя та налагодження відносин (ухвалою суду від 30.03.2018), втім, налагодження подружніх стосунків та примирення подружжя не відбулося, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, шлюб носить формальний характер, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 24.10.2015 між сторонами в даній справі було укладено шлюб, від якого подружжя має малолітнього чина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вони з чоловіком мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, подружнє життя не склалося через розбіжності з усіх питань сімейного життя, постійні конфлікти в сімї призвели до втрати почуття любові та взаємопорозуміння, кожен з них влаштовує своє життя за власним розсудом, а тому прагнення до спільного життя у них давно немає, сімя розпалася тощо. У звязку з зазначеним у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання учасники справи не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, відповідач позов визнав та просив його задовольнити. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 24.10.2015 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с. 6); подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом народження (а.с. 5), який проживає разом з позивачем. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, зясував, що шлюбні відносини між подружжям припинені, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (протилежні погляди на шлюб та сімю, постійні конфлікти, втрата почуття любові та взаємопорозуміння, відсутність прагнення до спільного життя), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам цього подружжя, що має істотне значення. Разом з тим, приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 25.05.2012 між нею та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]; спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Як зазначає позивач причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність у родині взаєморозуміння, різні характери та погляди на стосунки подружжя у сім'ї, зникнення почуття кохання. Посилаючись у позові на те, що сторони не можуть знайти спільної мови між собою, наслідком чого є припинення між ними шлюбних відносин, а подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. В судове засідання, в якому ухвалено судове рішення, позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, 25.05.2012 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво (а.с.6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7) . Правовідносини між учасниками справи виникли з сімейних правовідносин, зокрема, із розірвання шлюбу. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з'ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, зникнення почуття кохання), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судових засіданнях, правом надання відзиву на позовну заяву, не клопотав про надання строку для примирення подружжя тощо, у зв'язку з чим суд мав би змогу дійти до іншого висновку у справі. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (ч. 1 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, оскільки позов задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 26.01.2002 між нею та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO]., та доньку [PERSON] , [INFO].; як зазначається позивачем при зверненні до суду на протязі останніх двох років стосунки з відповідачем розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки та вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Посилаючись у позові на те, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися; позивач в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач не скористався правом брати участь у судовому засідання 05.08.2019. Як встановлено судом, 26.01.2002 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчать свідоцтва про народження (а.с.5, 6). Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач не скористався правом брати участь у судовому засіданні та правом надання відзиву проти позову, а також те, що подружжю надавався строк для примирення подружжя та налагодження відносин (ухвалою суду від 16.05.2019), втім, налагодження подружніх стосунків та примирення подружжя не відбулося, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, шлюб носить формальний характер, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved