Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 13.08.2012 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей : [PERSON] Давіда, [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає її честь та гідність. Від постійних суперечок і скандалів, у позивача погіршилося самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу, у неї порушився сон і порушилася працездатність. При цьому відповідач не бере участі матеріально в житті сімї, не бажає влаштуватися на роботу і весь тягар забезпечення сімї лежить на плечах позивача. Спільне господарство не ведеться з квітня 2015 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2015 року. Позивач вважає, що збереження сімї неможливе та суперечить її інтересам. У звязку з цим, позивач просить розірвати з відповідачем шлюб, та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище : «Сєдих». Відповідач в судове засідання не зявився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи: копією свідоцтва про шлюб серія 1-КИ № 229784, згідно якого 13.08.2012 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : « Сєдих»; копією свідоцтва про народження [PERSON] Давіда Дмитровича, [INFO], серія І-КИ № 417407, копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія І-КИ № 507346, з яких вбачається, що їх батьками є сторони по справі; копією довідки про склад сімї № 502 від 17.05.2017 року. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved