Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 16 грудня 2009 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на будинок № 19 по вул. Вишневій с. Городківка Андрушівського району Житомирської області та земельну ділянку 0,2500 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0, 3200га. для ведення особистого селянського господарства,розташованих за вказаною адресою. При замірах земельних ділянок, було встановено, що фактична площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства становить 0,3162 га. Вона є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину в частині іншого майна. Відповідач на спадщину не претендує. Позивач не може оформити спадщину, оскільки на земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на земельні ділянки, як на спадщину за законом. В судове засідання позивач та її представник не зявились, направили заяви про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовоні вимоги визнає повністю. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та обовязки сторін,суд вважає можливим розглянути справу ву відсутності сторін в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи,суд встановив : 16 грудня 2009 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на будинок № 19 по вул. Вишневій с. Городківка Андрушівського району Житомирської області та земельну ділянку 0,2500 га. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0, 3200 га. для ведення особистого селянського господарства, розташованих за вказаною адресою. При замірах земельних ділянок, було встановено, що фактична площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства становить 0,3162 га. Вона є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину в частині іншого майна. Відповідач на спадщину не претендує. Позивач не може оформити спадщину, оскільки на земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Зазначені обставини визнані відповідачем,підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328,380,1269 ЦК України,ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст.1269 ЦК України, згідно якої,спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким,що прийняв спадщину.Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень »,згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість,їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна,а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно.При цьому суд вважає,що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України,де вказано,що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації.Згідно ст.120 ЗК України,набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення,відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки,відсутність державної реєстрації,в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на будинок № 19 по вул. Вишневій с. Городківка Андрушівського району Житомирської області та земельну ділянку 0,2500 га. для будівництва і обслуговуванню жилого будинку,господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,3162 га. для ведення особистого селянського господарства, розташованих по вул. Вишневій с. Городківка, оскільки в позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на спадщину. Відповідно до клопотання позивачів понесені ними судові витрати при подачі позову суд на їх користь з відповідача не стягує.

Outcome: approved