Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що є власником 37/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS]). Також в даному житловому будинку крім позивача, зареєстрований і її син [PERSON] Оскільки, відповідач вже протягом тривалого часу, а саме з квітня 2017 року фактично не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, особистих речей його в будинку не має, і взагалі він будинком не цікавиться, а реєстрація відповідача за вище вказаною адресою призводить до надмірних комунальних послуг, які фактично не надаються, але плата за них нараховується, що порушує права позивачів як власника житла та позбавляє її можливості отримати житлову субсидію, тому і подано до суду позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з»явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв'язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази,вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК член сім'ї (в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що згідно копій Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 вересня 1986 року, виданого Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №4226, Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 лютого 1982 року, виданого Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №636 та Договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 20 вересня 2003 року, [PERSON] є власником 37/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS]) (а.с.6,7,15). Згідно довідки Комітету самоорганізації населення №3 мікрорайону Рокитний від 19 червня 2018 року за №024/3-09-№1827 та копії Будинкової книги прописки громадян, за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO] зареєстрований за даною адресою (а.с.8, 10-12). Проте, відповідно до Акту про фактичне місце проживання або не проживання від 18 червня 2018 року, [PERSON], зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з квітня 2017 року. Місце його проживання ні матері, ні сусідам невідоме (а.с.9). Крім того, допитатаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], сусід позивача, повідомив, що дійсно син позивача [PERSON] вже протягом тривалого часу 1,5-ра чи то 2-ох років не проживає за зареєстрованим місцем проживання. Згідно приписів ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] протягом тривалого часу, а саме з квітня 2017 року за місцем своєї реєстрації за адресою:[ADDRESS] не проживає, що об»єктивно свідчить про зміну його місця проживання, поважних причин відсутності за місцем реєстрації судом не встановлено, тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування даним приміщення підлягають задоволенню, що в свою чергу захистить права власника спірного житла. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved