Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд встановити факт належності на праві власності спадкодавцю [PERSON], яка померла 22.04.2012 року, житлового будинку та прибудов, нежитлових приміщень та споруд, що знаходяться за адресою: вул. Лесі Українки, 5, с. Ківшовата, Таращанський район, Київської області та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця, право власності на житловий будинок та прибудови, нежитлові приміщення та споруди, що знаходяться за вище вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що після смерті її матері відкрилася спадщина за законом, до якої, увійшло: житловий будинок та прибудови, нежитлові приміщення та споруди, що знаходяться за адресою: вул. Лесі Українки, 5, с. Ківшовата, Таращанський район, Київської області, 09543, що підтверджується записом по-господарської книги № 8 та шість земельних ділянок, для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області. Проте, як спадкоємець І-ої черги, фактично прийняла спадкове майно на зберігання, у встановлений законодавством України 6-ти місячний строк після смерті спадкодавці, як цього вимагає ст.1269 ЦК України подала заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса [PERSON] Позивач отримала свідоцтва про праву на спадщину за законом лише на земельні ділянки, а на житловий будинок та прибудови, нежитлові приміщення та споруди не має змоги, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. У судове засідання представник позивач не зявився, подав письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання свого представника не направив, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у відсутність їхнього представника, позов визнає у повному обсязі.. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], який повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи № 276/2012 до майна померлої 22.04.2012 року [PERSON], суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22.04.2012 року померла мати позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-ОК № 244559, видане 24.04.2012 року виконавчим комітетом Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з належного їй житлового будинку та прибудов, нежитлових приміщень та споруд, що знаходяться за адресою: вул. Лесі Українки, 5, с. Ківшовата, Таращанський район, Київської області та з шести земельних ділянок, для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області. У відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями першої черги майна померлої є позивач по справі. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину немає. Заповіту на випадок смерті [PERSON] не складала. 16 листопада 2012 року позивачем було подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, копія якої міститься в матеріалах спадкової справи. Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Таращанської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] від 06.06.2015 року № 345/02-14, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане домоволодіння у звязку з відсутністю документу, що підтверджує право власності спадкодавця на нього. Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.05р. у випадку відсутності у померлої особи правовстановлюючого документу на нерухоме майно, державна реєстрація якого не проводилась, питання належності нерухомого майна такій особі має вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом № 583,585, 579,581,587, 589, посвідчених державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], позивачем оформлено право на частину спадщини, а саме, на земельні ділянки, що підтверджується відповідними свідоцтвами. Факт того, що власником домоволодіння що знаходяться за адресою: вул. Лесі Українки, 5, с. Ківшовата, Таращанський район, Київської області, 09543, дійсно була [PERSON], підтверджується випискою з погосподарської книги Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області № 8. Як вбачається з технічного паспорту на індивідуальний жилий будинок від 24.05.2015 р., який було виготовлено на вказане домоволодіння будинок побудовано 1977 року. Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95р). В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, яке перебуває у власності [PERSON] не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на вказані обставини вищевказана виписка з погосподарської книги Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області № 8 є доказом належності спірного домоволодіння на праві власності [PERSON]. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно пп. 3.14 п. З глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину за законом, що відкрилась 22.04.2012 після смерті [PERSON], вважається, що вона прийняла усе спадкове майно померлої, в тому числі і вищевказане домоволодіння, що знаходяться за адресою: вул. Лесі Українки, 5, с. Ківшовата, Таращанський район, Київської області, 09543. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до технічного паспорту від 24.05.2015 року, до складу домоволодіння за вказаною вище адресою входить: житловий будинок загальною площею - 81,9 кв.м., житловою площею - 31,2 кв.м., (літ.А,), прибудова (літ. а-1), вхідний ганок (літ. а1), сарай (літ.Б-1), сарай-прибудова (літ. б-1), сарай-прибудова (літ. б1-1), вхідний ганок (літ. б2), вбиральня (літ.В-1), погріб (літ.Г/п), огорожа (№1), ворота з хвірткою (№2, 3). Вирішуючи спір суд також виходить з наступного. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до положень частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved