Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, третьої особи про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, в якій зазначає, що 05.04.2017 р. рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області визнано [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; внесено зміни до актового запису № 283 від 02.12.2014 р. про народження [PERSON] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 02.12.2014 р., а саме: виключено з актового запису відомості про батька - [PERSON] , та записано у графі «батько» - « [PERSON] », [INFO] , громадянин України, прізвище дитини залишено « [PERSON] ». Крім того, позивач зазначає, що вона та її син [PERSON] проживають в м. Тернівка, Дніпропетровської області, є громадянами України. Вона самостійно виховує свого сина, відповідач не приймає участі у вихованні сина, його участь обмежується сплатою аліментів з його доходів в примусовому порядку державною виконавчою службою. Позивач вказує, що її батьки запропонували їй та її сину, своєму внуку [PERSON] , разом поїхати на декілька днів до Єгипту на відпочинок до моря з 08.04.2020 р. по 15.04.2020 р. у м. Хургада, що буде дуже корисним для нього, в зв`язку з його частими застудними захворюваннями. Також, позивач зазначає, так як в свідоцтві про народження сина [PERSON] , батьком записаний [PERSON] , то вона звернулася до нього про надання нотаріально оформленого дозволу на тимчасовий виїзд сина за територію України, але отримала категоричну відмову, незважаючи на її пропозицію, що витрати по оформленню дозволу на виїзд дитини вона бере на себе. Вважає, що відповідач зловживає своїми батьківськими правами і діє всупереч інтересам дитини. Виїзд дитини на 8 днів на відпочинок до моря в Єгипет ні в якому разі не порушує права відповідача, тим паче, він як не спілкувався з дитиною, так і не спілкується, а тільки намагається маніпулювати своїми правами і в зв`язку з цим, вона змушена звертатися до суду. У зв`язку з чим, позивач просить суд надати дозвіл [PERSON] , [INFO] , на тимчасовий виїзд разом з матір`ю [PERSON] з України до Єгипту, місто Хургада з 08.04.2020 р. по 15.04.2020 р. без згоди батька дитини [PERSON] , стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 840,80 грн.. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак раніше засобами електронного зв`язку подала до суду заяву у формі електронного звернення, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, копію заочного рішення просить надіслати на вказану у заяві адресу (а.с. 32-33). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 21-23, 26, 27-29), причини неявки суду не повідомив, відзиву та заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не подав, у зв`язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області Салій І.В. у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмове клопотання, в якому просила розглядати справу за відсутності представника органу опіки та піклування, зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с. 34-37). Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05.04.2017 р., яке набрало законної сили 06.06.2017 р., [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Внесено зміни до актового запису № 283 від 02.12.2014 р. про народження [PERSON] , [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 02.12.2014 р., а саме: виключено з актового запису відомості про батька - [PERSON] , та записано у графі «батько» - [PERSON] , [INFO] , громадянин України, прізвище дитини залишено « [PERSON] » (а.с. 7-8). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 09.06.2017 р. видно, що батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] (а.с. 13). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 24.01.2020 р., виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12), однак фактично дитина [PERSON] мешкає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом, складеним Управителем багатоквартирного будинку КП «ТЖКП» № 112 від 24.01.2020 р. (а.с. 14). За ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. З позовної заяви видно, що позивачу та її синові [PERSON] , батьки запропонували разом з ними поїхати до моря у Єгипет на відпочинок з 08.04.2020 р. по [INFO] р. у м. Хургада, у зв`язку з частими застудними захворюваннями онука [PERSON] .. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на «Д» обліку в КНП «ЦПМСП м. Тернівка», як дитина, яка часто та довго хворіє, що підтверджується довідкою КНП «Центр медико-санітарної допомоги м. Тернівка» Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 27.01.2020 р. № 451/8 (а.с. 10). З підтвердження ТОВ «ТТВК» № 4289552 від 14.01.2020 р. вбачається, що позивачу [PERSON] та дитині [PERSON] , [INFO] , підтверджено заявку на тур до Єгипту м. Хургада з 08.04.2020 р. по 15.04.2020 р., про що також свідчить розрахункова квитанція про сплату за договором на туристичне обслуговування від 14.01.2020 року (а.с. 9, 11). Окрім цього, з позовної заяви видно, що відповідач, батько дитини - [PERSON] категорично відмовляється від надання нотаріально оформленого дозволу на тимчасовий виїзд сина за територію України, у вихованні [PERSON] участі не приймає, з дитиною не спілкується, його участь у вихованні обмежується лише сплатою аліментів на дитину в примусовому порядку. З висновку служби у справі дітей виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 12.02.2020 р. про підтвердження місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , для його виїзду за межі України, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 19.02.2020 р. № 55/0/5-20, видно, що батько малолітнього [PERSON] - [PERSON] мешкає окремо, надати нотаріально завірену згоду на виїзд дитини за кордон відмовився, не пояснивши причини (а.с. 35-36). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За правилами ст. 3 Конвенції про права дитини (прийнята Генасамблеєю ООН 20 листопада 1989 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 даної Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 7, 8 статті 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до принципів 2, 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХІV) від 20.11.1959 р. дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Частиною 3 ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п. 2-1, п.п. 2 п. 2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 (із змінами), перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється у разі пред`явлення документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/10623/17 від 04.07.2018 р.. Частиною 2 статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Викладене свідчить, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон України, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи наведене вище, беручи до уваги ту обставину, що у позивачки є складнощі в отриманні згоди від відповідача на виїзд дитини за кордон, суд приходить до висновку, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини з матір`ю до Єгипту з визначенням початку та закінчення періоду виїзду, на який надається дозвіл, відповідатиме найкращим інтересам дитини, а тому вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон дитини [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] без згоди батька. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн..

Outcome: approved