Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову вказала, що рішенням міської ради № 405 від 20.06.1997 року їй був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 450 кв.м., вилучивши її з землекористування [PERSON] В подальшому [PERSON] уклала з Коростишівською міською радою договір на будівництво житлового будинку по вказаній адресі. Отримавши дозвіл на проведення індивідуального будівництва, виготовивши технічну документацію, [PERSON] побудувала житловий будинок та господарські будівлі. Після завершення будівельних робіт позивачу, згідно рішення Коростишівської міської ради № 238 від 15.12.2011р., був наданий дозвіл на замовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в її користуванні. При здійсненні обмірів виявлено, що вільної земельної ділянки немає, оскільки [PERSON] приватизував земельну ділянку площею 0,0884 га. Тому позивач просить припинити правовідношення власності [PERSON] на земельну ділянку шляхом визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, суду пояснив, що державний акт на землю він не виготовляв. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Щодо розгляду даного спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані докази на умовах змагальності, в межах позовних вимог вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно рішення міської ради № 405 від 20.06.1997 року [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 450 кв.м., вилучивши її з землекористування [PERSON] (а.с.16). 27.06.1997 року між виконкомом Коростишівської міської ради та [PERSON] був укладений договір на будівництво житлового будинку на правах приватної власності [ADDRESS]. Отримавши дозвіл на проведення індивідуального будівництва [PERSON] виготовила технічну документацію та побудувала житловий будинок з господарськими будівлями. Завершивши будівельні роботи позивач, згідно рішення Коростишівської міської ради № 238 від 15.12.2011р., замовила технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка знаходиться в її користуванні. При здійсненні обмірів виявлено, що вільної земельної ділянки немає, оскільки [PERSON] приватизував земельну ділянку площею 0,0884 га. З метою досудового врегулювання спору [PERSON] звернулася до Коростишівської міської ради. На виїзному засіданні комісії міської ради по земельних спорах 09.10.2013 року було проведено заміри присадибної ділянки [PERSON] та встановлено, що земельна ділянка, яку має намір приватизувати [PERSON], входить до площі 0,0884 га, вказаному на державному акті на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст.ст.10,11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідн до п.7 ППВСУкраїни №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а рішення Коростишівської міської ради 19 сесії 6 скликання від 18.05.2012 року за № 350 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved