Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, під час розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем, вона зареєструвала шлюб 17 серпня 1996 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], яка народилася 24 квітня 2001 року. З лютого 2013 року вона з відповідачем мешкають окремо, а 31 липня 2013 року рішенням суду шлюб було розірвано. Донька після розірвання шлюбу залишилась проживати разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач іноді надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але не щомісячно, тому цих коштів недостатньо для належного утримання дитини. Відповідач працює майстром в ПАТ «Дніпропетровськгаз» Павлоградського УЕГГ, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття. До початку відкритого судового засідання позивач надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. До початку відкритого судового засідання відповідач надав заяву в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками дитини: [PERSON], [INFO]. (а.с.5). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. З довідки, виданої квартальним комітетом №16 м. Синельникове, від 14.07.2015 року, вбачається, що за адресою м. Синельникове, вул. Нова, 35 проживає [PERSON] разом з донькою [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що неповнолітня донька [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст..186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 10.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуюче вищевикладене, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановленими. На підставі викладеного,

Outcome: approved