overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 11 грудня 2014 року, оскільки відповідач хоча і сплачує аліменти в добровільному порядку, однак при передачі коштів у сторін виникають суперечки. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, зазначила, що відповідачем сплачуються аліменти добровільно, при цьому за лютий 2015 року відповідачем сплачено 1000,00 грн. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо стягнення аліментів, однак наполягав на проведенні сплати аліментів через будь яке відділення банку. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Зі змісту свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач є батьком дитини і нарівні з матір'ю зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. Дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, що не заперечувалось сторонами. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються між ними. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. При визначенні розміру аліментів, суд виходив з того, що відповідач погодився сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі визначеному позивачем. Оскільки позивач не заперечувала про те, що відповідач сплатив аліменти по січень 2015 року включно та 1000,00 грн. за лютий 2015 року, суд стягує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] починаючи з 01.02.2015 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, оскільки відповідач добровільно допомогу на утримання дитини надає періодично. Позивач подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила проводити розгляд справи в заочному провадженні. Відповідач в судове засіданні не з»явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Зі змісту свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач є батьком дитини то нарівні з матір'ю зобовязаний утримувати її до досягнення нею повноліття. Дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою КП «КВЖРЕП №5». Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються між ними. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Згідно норм до ст. 367 ЦПК України,\~ суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що в належному їй будинку зареєстрований відповідач, який більше шести років у ньому не проживає. У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй житловим будинком. У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання також не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Представник Новогуйвинської сільської ради подав заяву про розгляд справи за її відсутності. [PERSON] у судове засідання також не з`явилась, причину своєї неявки в судове засідання не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 11 травня 1995 року позивачу на сім`ю з трьох чоловік було надано ордер на зайняття службового приміщення, яке складається з двох кімнат площею 29,19 кв. м у квартирі [ADDRESS] (а.с. 6). За вказаною адресою зареєстрований онук позивача [PERSON] (а.с. 7, 21). Відповідно до складеного головою Новогуйвинської селищної ради акту від 05 лютого 2019 року відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає більше шести років (а.с. 10). Згідно з ч. 1 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК) члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ч. 1 ст. 71 ЖК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, враховуючи те, що суду належними доказами доведено факт відсутності відповідача більш ніж шість місяців у житловому приміщенні, наймачем якого є позивач, а саме у квартирі [ADDRESS] , суд вважає за потрібне задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що в належному їй будинку зареєстрований відповідач, який з кінця 2017 року у ньому не проживає. У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування належним йому житловим будинком. У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання також не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач (а.с. 6, 7, 9, 30). Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК). Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч. 1 ст. 156 ЖК). Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, під час вирішення спорів про визнання членів сім`ї такими, що втратили право користування житлом, на позивача лягає тягар доказування відсутності таких осіб у житловому приміщення понад один рік. Позивачем на підтвердження факту відсутності відповідачів у належному йому будинку надано акт про встановлення факту непроживання від 18 червня 2019 року (а.с. 8) та довідку Станишівської сільської ради від 02 липня 2019 року № 681 згідно з якою відповідач дійсно зареєстрований, але не проживають у будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Однак, суд зауважує про недопустимість наданого суду акту, як доказу, оскільки він складений особисто позивачем, а також стосовно відсутності у довідці Станишівської сільської ради інформації про період непроживання відповідачів у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивачем не було доведено суду факт відсутності відповідача у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] понад один рік, у зв`язку з чим суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні позовної заяви.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що є власником 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Дубова, 14, с. Вигода, Житомирський район, Житомирська область, однак відповідач чинить перешкоди в користуванні зазначеним майном шляхом зміни замків та ненадання ключів від них. У звязку з наведеним позивач просить усунути їй перешкоди у користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: вул. Дубова, 14, с. Вигода, Житомирський район, Житомирська область, шляхом вселення її до вказаного будинку та зобовязати відповідача надати їй ключі від вхідних дверей до будинку. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, оскільки ним не вчиняються перешкоди позивачу у праві користування будинком (а.с. 33-35). У судове засідання позивач не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 60). Відповідач у судове засідання також не зявився. Подав заяву про визнання позовних вимог (а.с. 58). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Дубова, 14, с. Вигода, Житомирський район, Житомирська область (а.с. 7-9). Представником позивача - [PERSON] була надіслана вимога відповідачу стосовно надання ключі від вхідних дверей житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Дубова, 14, с. Вигода, Житомирський район, Житомирська область (а.с. 13-14). Однак, як зазначає позивач, перешкоди у користуванні житловим будинком усунуті не були. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на наведене, враховуючи визнання відповідачем позову, а також те, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позову,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрована відповідач, однак без поважних причин не проживає в ньому з 2008 року. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З огляду на те, що розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Однак, за інформацією Виконавчого комітету Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ДМС України в Житомирській області відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (без позначення літерою а) (а.с. 8, 14). З огляду на наведене, враховуючи те, що відповідач зареєстрована за адресою, іншою ніж адреса місцезнаходження належного позивачу житлового будинку, суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні позовної заяви.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що є опікуном малолітнього [PERSON], [INFO]. Мати дитини - [PERSON] за рішенням суду позбавлена батьківських прав відносно малолітнього, відомості про батька дитини записані згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. На даний час він не може отримувати соціальну допомогу на свого підопічного, оскільки необхідно надання довідки про сплату чи несплату батьками дитини аліментів. Вказує, що мати дитини ухиляється від утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі не менше 30 відсотків від усіх видів її доходу. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Повідомлена - у справі поштове повідомлення про отримання повістки-виклику. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Аналізуючи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO]. Мати дитини - [PERSON] рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11 жовтня 2012 року позбавлена батьківських прав відносно сина. Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 14 січня 2014 року № 24 [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Враховуючи матеріальне становище позивача, дитини та матеріальне становище відповідача, суд вважає доцільним встановити розмір стягуваних аліментів у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення з даним позовом до суду до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з 17 лютого 2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя проживає окремо. Дитина проживає з позивачем. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про спільне майно немає. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання заявлених вимог та про розгляд справи за її відсутності, в якій проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений до суду повернуто конверти, направлені за адресою реєстрації із відміткою «за закінченням терміну зберігання», заяв до суду не надав. Справу розглянуто заочно у відповідності з вимогами Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Аналізуючи докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 лютого 2011 року (актовий запис про шлюб від 17 лютого 2011 року № 04). За час спільного проживання у подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO]. Позов про розірвання шлюбу подано одним з подружжя. Судом також встановлено, що між подружжям фактично подружні стосунки припинені. Спільне господарство не ведеться. Чоловік та дружина проживають окремо. Позивач та відповідач підстав для подальшого проживання однією сімєю не бачать. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечить інтересам подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що зареєструвала шлюб з відповідачем 14 лютого 2014 року. За час спільного проживання народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час з чоловіком припинили сумісне проживання та не підтримують сімейних стосунків, мешкають за різними адресами, діти проживають з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дітей. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. Аналізуючи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 Сімейного Кодекса України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 лютого 2014 року. За час спільного проживання народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батьком дитини в свідоцтвах про народження дітей зазначений [PERSON]. Діти проживають разом із матірю. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копіями свідоцтв про народження дітей та довідкою КП «Житлосервіс-2А». Враховуючі матеріальне становище дітей та позивача, а також матеріальне становище відповідача, суд вважає можливим встановити розмір аліментів, що підлягають стягненню, в розмірі ? частини (25 відсотків) від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до повноліття дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що зареєструвала шлюб з відповідачем 30 квітня 2011 року. За час шлюбу народилася дитина: [PERSON], [INFO]. На даний час з чоловіком припинили сумісне проживання та не підтримують сімейних стосунків, мешкають за різними адресами, дитина проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча працює та отримує дохід. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. В судове засідання позивач надала заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. Аналізуючи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.180 Сімейного Кодекса України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 квітня 2011 року. За час шлюбу народилася дитина: [PERSON], [INFO]. Батьком дитини в свідоцтві про народження зазначений [PERSON]. Дитина проживає разом із матір'ю. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини та довідкою вуличного комітету № 12 м.Бердянська від 26.11.14 року. Враховуючі матеріальне становище дитини та матеріальне становище відповідача, той факт, що відповідач працює, суд вважає можливим встановити розмір стягуваних аліментів у розмірі ? частини (25 відсотків) від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до повноліття дитини.

Outcome: partial