Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовну заяву тим, що 14 липня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1405. Після укладення шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки у них різні погляди на уклад подружнього життя, різні інтереси, різні точки зору на обов`язки подружжя у веденні домашнього господарства, ставленні до сімейних обов`язків. Тому позивач дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила розірвати шлюб. Справу просила розглядати у її відсутність. При реєстрації розірвання шлюбу просила змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату, місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Матеріалами справи встановлено, що 14 липня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1405 (а.с. 4). Сімейне життя у сторін не склалось, оскільки у них різні погляди на уклад подружнього життя, різні інтереси, різні точки зору на обов`язки подружжя у веденні домашнього господарства, ставленні до сімейних обов`язків. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо. Шлюб існує лише формально, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси інших осіб. Виниклі правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved