Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов'язати Чернігівський базовий медичний коледж Чернігівської обласної ради відповідно до договору видати диплом державного зразка за спеціальністю «Сестирнська справа» та стягнути з відповідача 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 8 серпня 2011 року нею, [PERSON] (поручителем виступила [PERSON]) та Чернігівським базовим медичним коледжем Чернігівської обласної ради був укладений договір №5 про підготовку фахівця з вищою освітою І-ІІ рівня акредитації у Чернігівському базовому медичному коледжі Чернігівської обласної ради, за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста за спеціальністю «Сестринська справа». Коледж зобов'язавсь забезпечити підготовку фахівця за умови повної компенсації витрат на навчання за надання освітньої послуги. Згідно з п.4 погоджено порядок розрахунків. Відповідно п.4.3 позивачем вносилася плата кожного семестру в розмірі 2836,00 коп., а всього сплачено по договору 22 688 грн. Договором передбачено обов'язок відповідача згідно п.2.3 видати позивачу документ про освіту державного зразка. Позивач зазначила, що взяті на себе зобов'язання вона виконала в повному обсязі, тобто відповідно до затверджених планів навчання, успішно склала іспити, завершивши навчання в цьому навчальному закладі, а мати, що виступала замовником у даних договірних правовідносинах, своєчасно вносила плату в установлених розмірах. Відповідач, в свою чергу, порушуючи умови договору, не видав позивачу диплом, що підтверджується листом Чернігівського базового медичного коледжу від 18.08.2015 року за №357. 26.06.2015 року позивачу була видана лише довідка про те, що [PERSON] навчалася у Чернігівському базовому медичному коледжі Чернігівської обласної ради з 1 вересня 2011 року до 1 липня 2015 року за спеціальністю «Сестринська справа». Їй присвоєна кваліфікація - медична сестра. Позивач зазначає, що її права було порушено, оскільки відповідач не виконав зобов'язання, передбачені вищезазначеним договором, відмовлено в отриманні диплома з тих підстав, що позивач не має реєстраційної картки платника податків і за релігійними переконаннями відмовилася від прийняття будь - яких номерів та ідентифікаторів. Крім того, позивач вказує, що діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яка полягала у наступному: її було принижено та ображено перед однолітками, рідними, друзями, оскільки всім було відомо, що вона навчалася та мала отримати в 2015 році диплом. У зв'язку з неотриманням диплому, вона втратила можливість працевлаштуватись за здобутою спеціальністю, а також не змогла продовжити навчання далі. Вищевказані обставини призвели до того, що позивач втратила цілий рік. Крім того, через нестачу коштів та утворення боргів, через ходіння по різних державних установах зі скаргами у позивача виникли сильні душевні хвилювання і, як наслідок, з'явилися сильні головні болі, головокружіння, втрата апетиту, безсоння. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в сумі 20 000 (двадцяти тисяч) грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити з вказаних у позові підстав. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що для замовлення диплома про вищу освіту позивачу необхідними є персональні дані особи, до яких належить і реєстраційний номер облікової картки платників податків, як це передбачено п.4 Порядку замовлення та створення інформації, що відтворюється в документах поро вищу освіту», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 06.03.2015 року №249, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.05.2015 року за №494/26939. Представник третьої особи - Державного підприємства «Інфоресурс» в судовому засіданні зазначив, що відповідно до Порядку замовлення та створення інформації, що відтворюється в документах поро вищу освіту», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 06.03.2015 року №249 з наступними змінами і доповненнями передбачено обов'язковість надання для виготовлення диплома про освіту реєстраційного номера облікової картки платника податків. Проте, якщо особа через релігійні переконання відмовилася від отримання реєстраційного номера, існує можливість завантажити до ЄДЕБО скановану копію паспорта з відміткою про наявність права здійснювати будь - які платежі за серією та номером паспорта. Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач навчалася у Чернігівському базовому медичному коледжі Чернігівської обласної ради на підставі договору №5 від 08.08.2011 року з додатком про підготовку фахівця з вищою освітою І-ІІ рівня акредитації (а.с.23-24) Згідно п.2.3 договору та п.1.2 додатку до договору коледж зобов'язався після завершення навчання та складання випускником державних випускних іспитів присвоїти йому кваліфікацію молодшого спеціаліста і видати державний документ про освіту. Замовник згідно п.31 і 3.2. договору та п.3 додатку до договору зобов'язався своєчасно вносити плату за освітні послуги, виконувати вимоги законодавства та статуту (положення) виконавця з організації надання освітніх послуг та ін. Взяті на себе зобов'язання позивач виконала в повному обсязі, тобто відповідно до затверджених планів навчання успішно склала іспити, завершивши навчання в цьому навчальному закладі та своєчасно вносила плату в установлених розмірах. Відповідач, в свою чергу, порушуючи умови договору, не видав позивачу диплом, що підтверджується листом Чернігівського базового медичного коледжу від 18.08.2015 року за №357 (а.с.25-27) 26.06.2015 року позивачу була видана лише довідка про те, що [PERSON] навчалася у Чернігівському базовому медичному коледжі Чернігівської обласної ради з 1 вересня 2011 року до 1 липня 2015 року за спеціальністю «Сестринська справа». Їй присвоєна кваліфікація - медична сестра (а.с.50) Відповідно до вимог Закону України «Про освіту», випускнику державного або іншого навчального закладу видається відповідний документ про освіту встановленого зразка. Згідно з п.3.12.3.5 Положення «Про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах», затверджено Міністерством освіти і науки Україна від 2 червня 1992 року за №161, студенту, який захистив дипломну роботу,склав державні іспити відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням екзаменаційної комісії присвоюється відповідний освітній рівень та видається державний документ про освіту. Згідно з ч.2 ст.2 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, держави, які беруть участь у цьому Пакті, зобов'язуються гарантувати, що права, проголошені в цьому Пакті, здійснюватимуться без будь-якої дискримінації щодо раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншої обставини. Така ж норма закріплена в ч.1 ст.2 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Відповідно до ст. 4 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають, що відносно користування тими правами, що їх та чи інша держава забезпечує відповідно до цього Пакту, дана держава може встановлювати тільки такі обмеження цих прав, які визначаються законом, і лише стільки, скільки це є сумісним з природою зазначених прав, і виключно з метою сприяти загальному добробуту в демократичному суспільстві. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Позивачу не видано диплом поро освіту з тих підстав, що вона не має реєстраційної картки платника податків. Позивач у позові зазначає, що при укладенні договору про навчання не було застереження з приводу того, що їй не видадуть диплом при відсутності реєстраційної картки платника податків, хоча гроші за навчання, в сумі 22 688 гривень, нею повністю сплачені. Відповідно до ст. 15, ст. 70 Податкового кодексу України, №2755-VI від 02.12.20 та наказом ДПАУ №954 від 17.12.2010 визначено, що реєстрація фізичних осіб-платників податків у державному реєстрі, здійснюється з метою держав\-ного обліку фізичних осіб, які зобов'язані сплачувати податки у порядку і на умовах, що визначаються Податковим кодексом України. Позивач зазначає, що вона не підлягає реєстрації у державному реєстрі платників податків та немає підстав для присвоєння їй реєстраційного номера облікової картки платника податків, так як вона не має об'єктів оподаткування, не займається підприємницькою діяльністю, не має у власності об'єктів нерухомості, як це перпедбачено пунктами 1, 2, 3 ст.163.1 Податкового кодексу України. За своїми релігійними переконаннями позивач відмовилась від прийняття будь-яких номерів та ідентифікаторів. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 3 Закону України ''Про свободу совісті та релігійні організації'', кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання. Ніхто не може встановлювати обов'язкових переконань і світогляду. Не допускається будь-яке примушування при визначенні громадянином свого ставлення до релігії, до сповідання або відмови від сповідання релігії, до участі або неучасті в богослужіннях, релігійних обрядах і церемоніях, навчання релігії. Виходячи з положень статті 2 Закону України ''Про захист персональних даних'', згода суб'єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб'єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. Згідно приписів ч.6 статті 6 Закону України ''Про захист персональних даних'', не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Статтею 2 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» закріплено принцип недискримінації у законодавстві України, що передбачає незалежно від певних ознак: забезпечення рівності прав і свобод та/або груп осіб; забезпечення рівності перед законом осіб та /або груп осіб; повагу до гідності кожної людини; забезпечення рівних можливостей осіб та/або груп осіб. Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що в ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що позивач категорично заперечує проти присвоєння їй будь-яких числових ідентифікаторів, і перешкода в отриманні диплома про освіту через відсутність реєстраційного номера облікової картки платника податків порушує конституційне право особи у сфері освіти, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача видати їй диплом про освіту державного зразка, тобто виконати умови укладеного договору про підготовку фахівця. Проте, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у зв'язку з неналежним виконанням умов договору про підготовку фахівця. Згідно ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Укладеним між сторонами договором про підготовку фахівця з вищою освітою не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення його умов, як не передбачено таке відшкодування й Законами України: «Про освіту», «Про вищу освіту». За таких підстав, в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Outcome: partial