Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 1000,00 доларів США. Позов мотивований тим, що 15.07.2014 року позивач позичила відповідачу під розписку кошти в сумі 1000,00 доларів США, еквівалент яких на момент звернення з позовом до суду при офіційному курсі НБУ становить 26840,37 грн. Відповідно до письмової претензії позивач вимагала повернути борг до 01.01.2018 року. Однак у визначений термін суму позичених грошових коштів відповідач не повернула, не дивлячись на неодноразові звернення позивача. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання взятого на себе зобовязання щодо повернення боргу, позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, але подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 15.07.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 1000,00 доларів США, про що надала відповідну письмову розписку (а.с. 5). Однак, відповідач [PERSON], станом на день звернення із позовною заявою до суду, не повернула кошти та ухиляється від виконання свого зобовязання. На неодноразові нагадування позивача про повернення боргу відповідач ніяк не реагує, чим завдає позивачу збитків (а.с. 6). Відповідно до п.14 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року та згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за нормативною вартістю на всій території є грошова одиниця України - гривня. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 1000,00 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ на дату ухвалення рішення складає 26090,00 грн. (1000,00*26.09). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що була передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановленні договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Оригінал розписки від 15.07.2014 року знаходиться в матеріалах справи (а.с. 5), тому наявність даної розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем умов договору позики та порушення вимог ст. 1049 ЦК України. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розписки, відповідачем [PERSON] отримано в борг у позивача [PERSON] 1000,00 доларів США, однак на вимогу позивача відповідач позичені кошти не повернула, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі як такі, що знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved