Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з означеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягування з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що з 20 лютого 2010 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, матеріальну допомогу не надає, тому позивач змушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Ухвалою судді від 04 червня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суду задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме просив суд стягнути з нього аліменти у розмірі не більше 2000,00 грн. щомісяця на утримання сина [PERSON] , оскільки на даний час він офіційно не працевлаштований. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. З 20 лютого 2010 року позивач та відповідач перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 28 (а.с.5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітнім, проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Доказів на підтвердження домовленості між сторонами щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину матеріали справи не містять, матеріалами справи підтверджено, що станом на день розгляду справи дитина, яка не досягла повноліття проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини повинні бути стягнуті аліменти. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного. За ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів, які просить визначити позивач в розмірі 3000,00 гривень не обґрунтований, нічим не підтверджений, не містять матеріали справи відповідних доказів того, що саме така сума має бути визначена як мінімальна під час стягнення з відповідача коштів на утримання їхньої дитини, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, інших стягнень за виконавчими листами не має, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182 СК України з відповідача на користь позивача на утримання дитини повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) тисяч гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. При цьому підстав, які-б вказували на необхідність призначення аліментів у розмірі не менше ніж 3000,00 гривень, як то наявність захворювання у дитини, скрутне матеріальне становище, тощо суд не вбачає. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров`я дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлений 28 квітня 2020 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: partial