Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача , з урахуванням його уточнень, про витребування свого майна з чужого незаконного володіння , зобов,язавши відповідача повернути належний позивачу автомобіль CITRОEN CI, сірого кольору ,№ дв. [NUMBER], № куз. [NUMBER], д.н [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 18 грудня 2008 року позивачем в автосалоні м. Харкова , придбаний спірний автомобіль . Відповідно до довідки - рахунку автомобіль зареєстрований та поставлений на облік в ДАІ м. Харкова на дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] , та позивачу виданий технічний паспорт та державні номери на автомобіль [NUMBER]. У 2010 році між сторонами зареєстрований шлюб та позивачу присвоєне прізвище чоловіка , в зв,язку з чим останньою змінені всі документи на нове прізвище , в тому числі перереєстрація автомобіля. 06.05.2016 року , відповідач без пояснень вигнав позивача з дому , відібрав всі документи , ключі від автомобіля та квартири , пропуск до гаражу та технічний паспорт. З травня 2016 року відповідач незаконно володіє, користується та утримує належний позивачу автомобіль . [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до відповідача , з урахуванням його уточнень , в якому просив: встановити факт проживання однією сім,єю сторін з вересня 2004 року по травень 2016 року та визнати за ним право власності на ? частину спірного автомобіля CITRОEN CI, сірого кольору дв. [NUMBER], № куз. [NUMBER], д.н [NUMBER]. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що фактичні шлюбні відносини між сторонами започатковані ще у 2007 році , свідками цього є багато рідних та знайомих . Посилання [PERSON] в позовні заяві , що спірній автомобіль вона купила до шлюбу за власні кошти не відповідає дійсності , адже спірний автомобіль куплено у шлюбі та за дошлюбні кошти [PERSON] , але сторони вирішили зареєструвати автомобіль на ім.,я [PERSON] . Крім того , всі витрати по обслуговуванню та ремонту автомобіля фактично сплачував саме [PERSON] Також твердження позивача за первісним позовом , що [PERSON] вигнав її з дому та відібрав майно та документи , також не відповідають дійсності . У судовому засіданні представник позивача за основним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом , основний позов підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити , проти задоволення зустрічного позову заперечувала. В подальшому в судове засідання не з,явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення основного позову заперечували, зустрічний позов підтримали , просили його задовольнити. В подальшому в судове засідання не з,явилися, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача . Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків , дослідивши матеріали справи , прийшов до наступного . Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що автомобіль CITRОEN CI, сірого кольору дв. [NUMBER], № куз. [NUMBER], д.н [NUMBER]., придбаний 18 грудня 2008 року , що підтверджується договором купівлі- проаджу №063-08-С укладеного між ІП «АІС «Автоцентр Харків» та [PERSON] . 07 серпня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управляння юстиції , про що складено актовий запис №316 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище - [PERSON]. Відповідно до інформаційної довідки Регіонального сервісного центру в Харківській області від 12.04.2017 року , автомобіль CITRОEN CI, сірого кольору дв. [NUMBER], № куз. [NUMBER], д.н [NUMBER], 26.12.2008 року зареєстрований на ім.,я [PERSON] . Підставою проведення реєстраційних дій була довідка -рахунок серії ДДР №482891 , оформлена 18.12.2008 року АІС АВЦЕНТР ХАРКІВ., оформлено свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]. 18.09.2010 року змінено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на [NUMBER] , в зв.язку зі зміною прізвища. В свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ,як власника зазначено [PERSON] та в графі особливі відмітки зроблено запис «зам.св-ва [NUMBER] ВРЕР №1 м. Х-ва, зміна прізв., п/к [PERSON]». Між позивачем та відповідачем існують речово-правові відносини щодо права на автомобіль CITRОEN CI, сірого кольору дв. [NUMBER], № куз. [NUMBER], д.н [NUMBER], а значить і способом захисту є відповідний цим правовідносинам речово-правовий спосіб шляхом витребування майна (ст.ст. 387, 388 ЦПК України). Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином , закон вимагає від позивача та її представника надання до суду доказів того , що відповідач незаконно заволодів спірним автомобілем . Зазначених обставин позивач та її представник не довели , чим не виконали вимоги ст.. 10 ЦПК України відповідно до якої , кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом. Як вбачається з висновку інспектора Комінтернівського ВП ГУ НП в Харківській області від 20.07.2016 року , [PERSON] зверталася з заявою , щодо прийняття заходів до розшуку документів ( в тому числі : паспорт на автомобіль Сітроен С1, дн. [NUMBER], водійське посвідчення на ім.,я [PERSON].) ,відсутність яких вона виявила 06.05.2016 року за адресою: [ADDRESS] , перевіркою встановити місцезнаходження втрачених документів , а також обставини їх втрати не виявилося можливим . Разом з тим, судовим розглядом встановлено , що позивач не зверталася до органів поліції з приводу незаконного заволодіння відповідачем спірного автомобіля. Таким чином, аналізуючи вищенаведене , суд прийшов до висновку , що позовні вимоги [PERSON] про витребування у відповідача спірного автомобіля CITRОEN CI, сірого кольору дв. [NUMBER], № куз. [NUMBER], задоволенню не підлягають . Відповідно до вимог ст.256 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім*ю утворюють особи, які спільно мешкають, пов*язані спільним побутом, мають взаємні права та обов*язки. Відповідно до ст.74 СК України - якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім'ї випливає, що однією із ознак сім'ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Згідно ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 СК України - дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ч.1 ст.3, ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно до положень ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 159 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. У відповідності до положень ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. На підтвердження факту проживання однією сім,єю [PERSON] та [PERSON] , представником відповідача надано фотознімки та видаткова накладна №СИ40000304 на придбання автозапчастини; заява на роботи № СИ 40001362 від 17.07.2014 року та наряд замовлення (акт виконаних робіт) №СИ 40001362 від 17.07.2014 року на ремонт спірного автомобіля . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив , що сторони проживали разом з 2004 по 2015 рік [ADDRESS] та разом працювали. Автомобіль [PERSON] бажав купити в 2006- 2007 році. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо підтвердили , що з 2004 року по 2015 рік сторони мешкали разом , за адресою: [ADDRESS] , господарство вели разом. [PERSON] працював, займався житиною та забезпечував сім,ю. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив , що [PERSON], [PERSON] та дитина [PERSON] , донька [PERSON] , проживали разом з 2004 по 2012 рік [ADDRESS] . Автомобіль Сітроен купили у 2007 році , за власні кошти [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила , що вона є колишньою дружиною [PERSON] З вересня 2004 року [PERSON], [PERSON] та дитина [PERSON] , донька [PERSON] , проживали разом [INFO] . Автомобіль Сітроен [PERSON] придбав за власні кошти , так як вони наприкінці 2002 року продали дім , гроші розділили навпіл . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила , що [PERSON], [PERSON] проживали разом у цивільному шлюбі з 2004-2005 по 2016 рік . Спірний автомобіль придбаний за час проживання у цивільному шлюбі 16.12.2007 року ,який був зареєстрований за ім.,я [PERSON] Після придбання автомобіля їм користується [PERSON] ,у сім,ї був ще автомобіль Жигулі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила , що спірний автомобіль придбала [PERSON] у 2008 році, але ним не користується. В червні 2016 році , від матері [PERSON] вона дізналася , що остання не може потрапити додому , забрати документи, відносно цього [PERSON] до поліції подано заяву . Факт перебування в шлюбних відносинах сторін з вересня 2004 року по травень 2016 року підтверджується лише поясненнями свідків. Отже, під час судового розгляду справи [PERSON] та його представником відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України в обґрунтування позовних вимог не надано належних та допустимих письмових доказів, що підтверджують наявність спільного побуту, взаємних прав та обов'язків [PERSON] та [PERSON] Відносини, які склалися між [PERSON] та [PERSON] , не можуть розцінюватись як сімейні в розумінні положень ст. 3 СК України, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності обставин, які б засвідчували реальність сімейних відносин, які склалися між останніми, а саме, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням тощо. Крім того ,не заслуговують на увагу посилання відповідача [PERSON] та його представника на джерела коштів для придбання спірного автомобіля за рахунок дошлюбних коштів , а саме: договір купівлі- продажу від 30.12.2003 року , відповідно до якого [PERSON] продала за 118360, грн.. , а [PERSON] купив житловий будинок за [ADDRESS]; договір купівлі- продажу від 20.01.2004 року , відповідно до якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS]. Продаж вчинено за суму 52965,00 грн.; договір купівлі- продажу від 11.08.2004 року , відповідно до якого відповідач [PERSON] купив у [PERSON], однокімнатну ізольовану квартиру [ADDRESS] Продаж вчинено за суму 6011,00 грн. Доказів , які б підтверджували , що кошти отримані від продажу нерухомого майна , спрямовані саме на придбання спірного автомобіля, відповідачем та його представником до суду не надано. Оскільки [PERSON] не було надано доказів спільного сумісного проживання однією сім'єю з [PERSON] в період з вересня 2004 року по травень 2016 року, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] в цій частині. Також, суд зазначає, що відмова позивачу у встановленні факту проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з вересня 2004 по травень 2016 рік, відповідно до положень ЦПК України є підставою для відмови [PERSON] в задоволенні позову про визнання за ним права власності на ? частину автомобіля CITRОEN CI, сірого кольору дв. [NUMBER], № куз. [NUMBER], д.н [NUMBER], оскільки його право на зазначене майно витікає із встановлення вказаного вище факту.

Outcome: dismissed