Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.12.2014 року між нею та відповідачем укладений договір на туристичне обслуговування за № 35(далі Договір), за яким відповідач зобовязався надати позивачу туристичні послуги з подорожі до ГОА Індія у період з 30.01.2015 року по 20.02.2015 року, а позивач сплатити за туристичні послуги 81\~180 грн. Проте відповідач зобовязання з надання позивачу туристичних послуг не виконав. Позивач 18.03.2015 року направила на адресу відповідача вимогу про повернення сплачених коштів у сумі 81\~180 грн. за туристичні послуги. Дана вимога залишилася невиконаною, що спричиняє їй моральні страждання та переживання, змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Просила стягнути з відповідача на її користь 81\~180 грн. заборгованості за договором про надання туристичних послуг, 143\~688,90 грн. пені та 3 000 грн. моральної шкоди. Позивач у судове засідання не зявилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю та просила його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У статті 60 ЦПК України викладено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Встановлено, що 23.12.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Ньюз Тревел» укладений договір на туристичне обслуговування за № 35, за яким відповідач зобовязався надати позивачу туристичні послуги з подорожі до ГОА Індія у період з 30.01.2015 року по 20.02.2015 року, а позивач сплатити за туристичні послуги 81\~180 грн. (а.с. 5-10). Згідно з квитанціями № 34 від 19.12.2014 року та №35 від 23.12.2014 року, [PERSON] сплатила 81 180 грн. за туристичні послуги (а.с. 13). Проте відповідач зобовязання з надання позивачу туристичних послуг не виконав. Позивач 18.03.2015 року направила на адресу відповідача вимогу про повернення сплачених коштів у сумі 81\~180 грн. за туристичні послуги (а.с.14,17), але відповіді на вимогу не отримала. Згідно з повідомленням з офіційного інтернет-портала Туроператора, починаючи з 17.01.2015 року зупиняється відправка туристів на відпочинок, а оплачені кошти за туристичні послуги підлягають поверненню протягом 14 днів з моменту отримання пакету документів (а.с. 16). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 3.3.4 Договору передбачено, що у разі відмови Туроператора від туристичної подорожі, Туристу повертається у повному обсязі внесена ним за Договором оплата. Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобовязання за договором на туристичне обслуговування від 23.12.2014 року № 35 не виконав, тому позов у частині стягнення з відповідача заборгованості за договором підлягає задоволенню. Згідно з п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати(прострочує виконання) роботу(надання послуги) згідно з договором, за кожний день(кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи(послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до п. 6.2. договору на туристичне обслуговування № 35 від 23.12.2014 року, у випадку не надання туристу належно оплачених туристичних послуг, туроператор, обмежує свою відповідальність розміром подвійної плати вартості туристичного продукту, за винятком випадків, передбачених даним договором, та в разі надання туристом належно оформлених підтверджуючих документів на право вимоги по відшкодуванню (а.с.8). Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача пені у розмірі 143\~688,60 грн. за невиконання зобовязання: Розмір пені за кожен день прострочення виконання зобовязання - 3%; Сума заборгованості - 81180,00 грн. Кількість днів прострочення виконання зобов'язання - 59 Одноденний розмір пені: 81180,00 грн.*3/100= 2435,40 грн. Сума пені за весь період прострочення виконання зобов'язання: 2435,40*59 = 143688,60 грн. У частині вимог стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 3 000 грн., суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні з таких підстав. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких особа зазнала внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні чи винні дії відповідача. Як загальна умова цивільно-правової відповідальності законодавством передбачений звязок між протиправної поведінкою та наслідками, що настали. Питання визначення моральної шкоди є оціночним. Моральна шкода визначається, зокрема, шляхом аналізу характеру відносин між сторонами, подій, обставин та дій, що їх спричинили або супроводжували, їх прийнятність у суспільстві як таких, що відповідають дозволеним\~правилам поведінки.\~ При цьому, доказів на підтвердження факту завдання моральної шкоди позивачем не надано, а обґрунтування моральної шкоди зводяться до субєктивної оцінки ситуації, в якій позивач не міг скористатися своїми коштами. Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом України та іншими законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відносини, які виникли між сторонами, є договірними; статтею 570 Цивільного кодексу України, яка регулює дані правовідносини, не передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ці обставини також не обумовлені договором. Окрім того, посилання позивача на застосування до правовідносин сторін норм\~Законів України «Про захист прав споживачів»\~\~в частині відшкодування моральної шкоди є безпідставними з огляду на таке.\~ Відповідальність за спричинену моральну шкоду, згідно із п.5 ч.1\~ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів»\~настає, якщо така є наслідком\~недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону. \~ Тобто недоліки продукції, згідно із визначенням терміну у\~ст.1 цього Закону, є такі споживчі характеристики продукції, які певною мірою впливають на можливість її використання або споживання, та сфера використання цієї продукції входить до суспільних потреб. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. Враховуючи, що правовідносини туристичних послуг мають споживчий характер, а відтак є предметом регулювання\~Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з яким позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial