Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця, до закінчення сином навчання, тобто до 30 червня 2019 року, починаючи з 18.01.2017 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що спільного шлюбу з відповідачем, який на даний час розірвано, мають трьох дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Повнолітній син [PERSON] навчається на 2-му курсі Барського гуманітарно - педагогічного коледжу імені Михайла Грушевського. Термін навчання до 30.06.2019 року. Витрати на його утримання зросли - це витрати на транспорт, проживання та харчування. З 21.06.2016 року по 04.07.2016 року позивач знаходилася на лікуванні з приводу хірургічного втручання, з тих пір не має можливості працевлаштуватися. Єдиним постійним джерелом доходу є допомога, яку вона отримує у УПСЗН. Відповідач офіційно працює, має земельну ділянку (пай), аліменти нікому не сплачує, але матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Домовленості щодо спільного утримання сина з відповідачем не досягли. Позивач [PERSON] в наданій до суду заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Дану справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання двічі не з'явився. Заперечень до суду не надав. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити враховуючи частково враховуючи таке. Згідно до вимог ст. 182 СК України - при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків,дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення; ч.1 ст. 199 СК України - якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; ст. 200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 09.06.2005 року було розірвано (а.с.4) . Під час спільного проживання у шлюбі з відповідачем позивач народила трьох дітей. Повнолітній син сторін по справі - [PERSON], [INFO] (а.с. 5,6) навчається на 2-му курсі Барського гуманітарно - педагогічного коледжу імені Михайла Грушевського за денною формою навчання. Термін навчання до 30.06.2019 року (а.с.8), отримує стипендію (а.с.10). З вересня 2016 року по січень 2017 року студент [PERSON] за проживання в гуртожитку заплатив 1244 грн. (а.с.9). Згідно довідки квартального комітету «Привокзальний» від 2.03.2017 року [PERSON], 1999 року народження, проживає з матір'ю - позивачкою [PERSON].(а.с.16). Позивачка [PERSON], згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого, з 21.06.2016 року по 04.07.2016 року перебувала в Жмеринській ЦРЛ на лікуванні (а.с.4-5). Згідно довідки Жмеринського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 12.05.2017 року позивачка [PERSON] немає на виконанні виконавчого листа про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини (дітей) з [PERSON] і ВДВС не володіє інформацією про отримання чи не отримання аліментів (а.с.17). Відповідач [PERSON] має земельну ділянку (пай) за яку отримує орендну плату (а.с.20-25), офіційно працює. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] починаючи з 18.01.2017 року, а саме з дня його повноліття задоволенню не підлягають, так як відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, ч.2 цієї ж статті аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Встановлено, що позивачка пред'явила позов до суду з 25.05.2017 року, тому з цього дня слід стягувати аліменти. Будь - яких доказів того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати суду не надано. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial