Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для однієї особи, щомісяця, до закінчення навчання у ДВНЗ «Кіровоградський будівельний коледж», тобто до 01.07.2020 року. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що відповідач є її батьком. З її матір`ю відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі, але вони розлучилися. Відповідач створив нову сім`ю, з нею жодного спілкування не підтримує. При цьому, він не усвідомлює свого обов`язку утримувати її. До досягнення її повноліття питання її утримання було вирішено шляхом примусового стягнення частини заробітку (доходу) відповідача за місцем роботи. Але, на даний час, вона досягла повноліття, продовжує навчання та має гостру потребу в наданні їй допомоги з утримання як з боку матері, так і з боку батька. У 2016 році вона вступила до Державного вищого навчального закладу «Кіровоградський будівельний коледж» на денну бюджетну форму навчання, термін навчання - з 01.09.2016 року по 01.07.2020 року. Успішне виконання навчального плану не дозволяє їй працювати та отримувати самостійний заробіток, єдиним джерелом її доходу є стипендія. Відповідач ніякої добровільної допомоги на її утримання ні в грошовій, ні в натуральній формі не надає, з нею не спілкується, мотивуючи це тим, що у новому шлюбі він має утримувати дітей своєї дружини. Щоденно їй потрібно купувати продукти харчування та готувати їжу, також купувати білизну, одяг, взуття по сезону, засоби гігієни, предмети для розвитку та навчання: підручники, канцелярські прилади, гаджети, тощо. Крім того, необхідно оплачувати її проживання у гуртожитку та проїзд у громадському транспорті до місця навчання, оплачувати послуги зв`язку та інтернет, потрібні кишенькові кошти. На сьогодні її потреби задовольняються лише за рахунок стипендії та допомоги її мами. Сам відповідач офіційно працевлаштований та отримує регулярний заробіток. При цьому відповідач має одного рідного неповнолітнього сина, донька його дружини отримує аліменти та добровільну матеріальну допомогу від її батька, тому в силу свого стану здоров`я та матеріального положення відповідач взмозі сплачувати аліменти на її утримання до закінчення нею навчання. Тому вимушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою від 06.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено її до розгляду (а.с. 16-17). Позивач у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила (а.с. 44). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/12 частини доходу (а.с. 46). У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача, враховуючи клопотання відповідача та надані сторонами докази. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] та її батьком є відповідач у справі - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Згідно довідок Державного вищого навчального закладу «Кіровоградський будівельний коледж» № 128 від 28.08.2018 року та № 08/1 від 08.01.2018 року, [PERSON] є студенткою даного закладу, денної державної форми навчання; час вступу - 01.09.2016 року, випуск - 01.07.2020 року; та отримувала стипендію у розмірі; липень - жовтень 2018 року - по 1013,32 грн., листопад - грудень 2018 року - по 1044,68 грн. (а.с. 5-6). Згідно довідок Єлизаветградківської селищної ради № 662 від 22.05.2019 року та № 653 від 21.05.2019 року, відповідач [PERSON] проживає по [ADDRESS] та до складу його сім`ї входять: дружина - [PERSON] , яка не працює, донька [PERSON] , [INFO] (не зареєстрована та не проживає) та син - [PERSON] , [INFO] ; земельна ділянка 0,87 га. належить дружині, [PERSON] земельного та майнового паїв не має (а.с. 27, 29). Згідно довідки про доходи, виданої виробничим підрозділом служби сигналізації та зв`язку № 203 Помічнянської дистанції сигналізації та зв`язку регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 31 від 22.05.2019 року, [PERSON] працює електромонтером з ремонту та обслуговування апаратури та пристроїв зв`язку 5 розряду та отримує заробітну плату, яка за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року склала 48980,68 грн. (а.с. 28). Згідно довідки, виданої Одеським державним університетом внутрішніх справ № 380 від 30.08.2018 року, [PERSON] з 10.08.2018 року була зарахована курсантом 1-го курсу денної форми навчання вказаного університету (а.с. 32). Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18.06.2008 року, виданого Трепівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області підтверджується, що відповідач [PERSON] має сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 31). Згідно з ч. 1 ст. 198 Сімейного Кодексу (далі СК) України, батьки зобов?язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 182 СК України визначено перелік обставин, які суд враховує при визначенні розміру аліментів. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов?язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов?язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов?язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу. При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до досягнення двадцяти трьох років. Судом враховано, що донька позивача на даний час навчається на державній формі навчання у державному вищому навчальному закладі «Кіровоградський будівельний коледж», працювати вона не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання. Отже, донька позивача потребує матеріальної допомоги, а відповідач може і зобов?язаний надавати матеріальну допомогу своїй доньці під час її навчання, яка потребує такої допомоги, враховуючи, що він працює та отримує заробітну плату. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки вона є повнолітньою, продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, відповідач має сім`ю, до складу якої входять дружина, яка не працює, донька (яка навчається) та неповнолітній син, які знаходяться на його утриманні. Судом враховується, що позивач навчається на бюджетній формі навчання, нею не надано належних доказів про здійснення витрат на оплату проїзду до місця навчання, несення витрат пов`язаних з оплатою гуртожитку, навчанням, харчуванням та інших витрат. Також не надано доказів про доходи її матері. Тому, з урахуванням сімейного та майнового стану відповідача, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню у розмірі 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з дня пред?явлення позову до суду, тобто з 20.02.2019 року. Саме такий розмір стягуваних аліментів, на думку суду, буде відповідати матеріальному стану відповідача і забезпечить належне утримання позивачем своєї доньки на період її навчання. Окрім того, позивач просить стягнути аліменти з відповідача в розмірі, не меншому 50 % від встановленого Законом прожиткового мінімуму для однієї особи. Як зазначалося вище, згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу. Стаття 182 СК України, яка передбачає мінімальний розмір аліментів, в зазначеному переліку відсутня. Відтак, вимога позивача про стягнення аліментів у розмірі не меншому 50% від встановленого Законом прожиткового мінімуму для однієї особи не підлягає задоволенню. За таких підстав позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial