Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, в якому просить визнати за нею право власності на будинок з господарсько-побутовими спорудами, розташований за адресою: вулиця Політвідділівська, 20 село Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області, у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 19 грудня 2014 року. Свої вимоги обгрунтувала тим, що 19 грудня 2014 року помер її чоловік [PERSON], який на день смерті проживав у будинку №20, по вулиці Політвідділівська в селі Дмитрівка Знам'янського району Кіровоградської області. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на вказаний будинок, проте, оформити свідоцтво про право на спадщину на цю нерухомість вона позбавлена можливості, оскільки будинок було побудовано у 1967 році, але реєстрація права власності на нього не проводилася і документ, який підтверджує право власності спадкодавця на нього, відсутній. За таких обставин вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач як і її представник у судове засідання не зявилися, при цьому представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] сільська рада у судове засідання не зявилася, надіслала заяву, відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та просить розглядати справу без присутності представника сільради. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер 19 грудня 2014 року (а.с. 6). На день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], разом з дружиною [PERSON] Заповіт сільською радою від його імені не посвідчувався (а.с. 40). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] 19 травня 2015 року зареєстрована спадкова справа за №133/2015 (а.с. 47). З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що 19 травня 2015 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернулася дочка [PERSON] [PERSON] Дочка [PERSON] та дружина [PERSON] написали заяви про відмову від прийняття спадщини. При цьому, 09 червня 2015 року [PERSON] відкликала свою заяву про прийняття спадщини та подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь матері [PERSON], а остання навпаки - відкликавши заяву про відмову від прийняття спадщини, подала заяву про прийняття спадщини за законом. Нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: село Дмитрівка Знам'янського району Кіровоградської області, вулиця Політвідділівська, 20, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім'я спадкодавця (а.с.31,32,33,34,35,36,37,44). Довідка-характеристика Знам'янського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентарізації» та лист від 05 жовтня 2015 року свідчать про те, що [PERSON] у 1967 році за адресою: вулиці Політвідділівська, 20 село Дмитрівка Знам'янського арйону Кіровоградської області, побудував житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, але не прийняв його в експлуатацію і не отримав документ, який підтверджує право власності на нього. Право власності підтверджується довідкою погосподарської книги від 14 травня 2015 року №804 виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. Загальня дійсна вартість побудов і споруд складає 90828 грн. (а.с. 8,42). Наявність забудови за вказаною адресою також піджтверджується технічним паспортом виготовленим за станом на 02 червня 2015 року (а.с 9-12). Про те, що [PERSON] і [PERSON] доводилися один одному чоловіком та дружиною свідчить свідоцтво про їх шлюб (а.с. 6). Інформація стосовно обмежень, обтяжень, відчужень на спірний будинок відсутня. Згідно з розясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. ([PERSON], Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. ([PERSON], Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). З роз'яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~ викладеній у листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 вбачається, що суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Із цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи\~ чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, те, що будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства (будинок не є самовільним будівництвом), те що спадкодавець спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, а також те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач, який у встановленому порядку прийняв спадщину, позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим і за позивачем можливо визнати право власності на зазначений будинок у порядку спадкування, після смерті чоловіка [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved