Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позов, свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.02.2017 р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого вона передала відповідачу у позику кошти у сумі 49023 грн. 25 коп., що на день укладення договору еквівалентно 1822 доларів США, строком до 25.06.2017 р. На підтвердження факту отримання коштів відповідачем була надана розписка. У позасудовому порядку вирішити спір з відповідачем не вдалося, вказаний борг відповідач не повернув. Просить суд: стягнути з відповідача на її користь суму боргу у сумі 69269 грн. 00 коп. з яких: 24520 грн. - основна заборгованість; 44749 грн. 00 коп. - пеня (неустойка). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Макаревич О.В. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи - через публікацію повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.02.2017 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] передала відповідачу у позику кошти у сумі 49023 грн. 25 коп., що на день укладення договору еквівалентно 1822 доларів США, строком до 25.06.2017 р. Відповідач [PERSON] кошти у сумі 49023 грн. 25 коп. позивачу [PERSON] не повернув. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти у сумі 24520 грн. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 69269 грн. 00 коп. з яких: 24520 грн. - основна заборгованість; 44749 грн. 00 коп. - пеня (неустойка). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved