Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12 березня 2005 року державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Луганської області Перепелицею І.В. за реєстровим номером № 361. В належному їй будинку зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] , яка фактично там не проживає з липня 2014 року. Таким чином, позивач є власником зазначеного будинку, але своє право як власника вона не може реалізувати в повному обсязі у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована в її будинку, і хоча відповідач є її родичкою племінницею, але не приймає участі в утриманні будинку, сплаті комунальних платежів і взагалі будинком не цікавиться. Де фактично проживає відповідач на теперішній час позивачу невідомо, контакти з нею відсутні, що позбавляє позивача можливості звернутися до відповідача з проханням щодо добровільного проходження процедури зняття з реєстрації, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання\~\~не з`явилася, про дату, час місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11\~ст.128 ЦПК України, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи в судове засідання\~\~не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що згідно положень ч.1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті за його відсутності. \~ \~ \~ \~Суд, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності\~ЦПК України\~випадках. Згідно\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право на спадщину серії ВСА №828803, виданого державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Луганської області [PERSON] 12 березня 2005 року за реєстровим номером № 361, позивач [PERSON] є власником домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що також знаходить своє підтвердження в копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21 березня 2005 року № 6787310. Технічний паспорт на житловий будинок (домоволодіння) індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , виготовлений за реєстровим номером № 31/4895 від 05 листопада 2004 року на ім`я позивача як власника нерухомості. Довідкою № 3951, виданою Станично-Луганською селищною радою Луганської області 06 листопада 2019 року, підтверджується, що відповідач [PERSON] , [INFO] , яка є племінницею позивача, дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Акту від 11 листопада 2019 року б\\н, складеного депутатом Станично-Луганської селищної ради Луганської області Фатнєвим В.І. за підписами сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] в будинку позивача не проживає з липня 2014 року. \~ \~ \~ \~Позивач, вертаючись до суду, посилається на те, що відповідач [PERSON] є членом її сім`ї, та у зв`язку з тривалою відсутністю за адресою реєстрації, втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в будинку, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Згідно\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами\~ст. 383 Цивільного кодексу України\~\~та\~\~ст.150 ЖК України\~передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно до ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1\~ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Нормами\~статті 405 ЦК України\~передбачається, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач є членом сім`ї позивача. Відповідач не проживає в будинку позивачів тривалий час, обов`язків щодо утримання будинку і сплати комунальних послуг не несе, і подальша реєстрація відповідача порушує права позивача, як власника будинку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved