Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить розірвати договір про інвестування в будівництво житла від 14 грудня 2007 року № 41, який було укладено між ним та ТОВ «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс», стягнути з відповідача на його користь 197952,00 грн., пеню у розмірі 154402,56 гривень та 10000 гривень моральної шкоди та 3219 гривень судового збору, оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання за договором про інвестування в будівництво кредиту не виконав, не побудував будинок у визначені договором строки до четвертого кварталу 2009 року, однак в добровільному порядку повернути кошти відмовляється, а тому вона змушена звернутися до суду для захисту своїх прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заперечень не надали. Представник Іпотечного центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в судове засідання не з'явився. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши присутніх в судовому засіданні учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення вимог позову з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс» та позивачем було укладено договір про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла за адресою: [ADDRESS] від 14.12.2007 р. № 41. Відповідно до п. 4.1 Договору вартість квартири складає 197952,00 грн. Відповідно до п.3.2 Договору, плановий термін введення будинку в експлуатацію - 4 квартал 2009 року. Відповідно до п. 4.3.1 Договору, розрахунок за квартиру здійснюється коштами Інвестора ([PERSON]) за розпорядженням Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» шляхом перерахування на розрахунковий рахунок забудовника (ТОВ «Будівельна компанія «Облжитлокомплекс»). Згідно п. 8.5 Договору в будь-якому разі розірвання Договору суми внесених інвестицій повертаються Забудовником на рахунок Інвестора в банку-агенті, у місячний строк з дня отримання повідомлення про розірвання цього Договору від Інвестора. 14 грудня 2007 року було укладено кредитний договір № 37 між Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - Фонд) та [PERSON], відповідно до умов якого Фонд від імені держави надав позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 129135,00 грн. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, позичальник вносить на рахунок в банку-агенті КФ АБ «Полтава-банк» кошти попереднього внеску в сумі 4122,00 грн. на момент укладення кредитного договору та різницю між фактичною вартістю будівництва житла і вартістю, встановленою додатком 1 до цього договору в сумі 64532,00 грн. в строки, встановлені в договорі про інвестування в будівництво житла. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, проте відповідач на даний час свої обов'язки за договором про інвестування в будівництво житла № 41 від 14 грудня 2007 року не виконав. Оскільки відповідач не виконує своїх обов'язків, передбачених умовами договору про інвестування в будівництво житла, чим інтересам позивача заподіяно матеріальну шкоду, тому така шкода підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача інвестовані нею кошти, що складає 197952,00 грн., пеню у розмірі 154402,56 гривень та 10000 гривень моральної шкоди та 3219 гривень судового збору На підставі наведеного та

Outcome: approved