Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] . 12.07.2017 року позивач уточнив позовні вимоги, залучивши до справи у якості відповідача [PERSON] та просив вселити його у спірну квартиру. В судове засідання позивач не з'явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засіданні не зявився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, приходить до наступного: У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачу [PERSON] на прав власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності. На теперішній час у квартирі [ADDRESS] проживають відповідачі. Відповідно до ст. 41Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України\~встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За ст.379 ЦК України,\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них Квартирою, відповідно до ч.1 ст.382 ЦК України, є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.\~Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Суд вважає,\~що відповідачі, які не є власниками спірної квартири, не маючі жодного права власності, володіння та користування ним, безпідставно, проживають у квартирі. Позивач, як власник квартири, вправі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.ст. 387, 391 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним та вимагати право на усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Таким чином, виходячи зі змісту вказаних норм, суд дійшов висновку, про задоволення позову та вселення [PERSON] до належної їй на праві власності квартири [ADDRESS].

Outcome: approved