Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом встановлення факту проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права користування житловим приміщенням в порядку спадкування за законом. У своєму позові позивач вказала, що з 2002 року по [INFO] року вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON]. За час спільного проживання ні позивач, ні [PERSON] в іншому шлюбі не перебували. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом займалися сімейними справами. Між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. [INFO] року у них народилась двійня - син [PERSON] та дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER],[NUMBER], виданих 09 жовтня 2009 року на підставі актових записів №№ 1238,1239, Шевченківським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції. [INFO] року, після тяжкої хвороби, [PERSON] помер. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS], користувачем якого являвся [PERSON] Спадкоємцями за законом першої черги, у відповідності до ст. 1258 ЦК України після померлого [INFO] року [PERSON] є його діти -син [PERSON], відповідач за даним позовом, син [PERSON] та дочка [PERSON]. 12.12.2013 року, у встановлений ст. 1268 ЦК України, шестимісячний строк позивач звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Також, 12.12.2013 року позивачем, як законним представником малолітніх дітей, була подана заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] від імені її малолітніх дітей - сина [PERSON] та дочки [PERSON]. [PERSON] у встановлений Законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. В своїй заяві від 06 червня 2014 року зазначив, що йому відомо, що він є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], проте спадщину в установлений законом строк не прийняв, за призначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до суду не звертався і звертатися не буде, претензій щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я спадкоємців, які її прийняли згідно чинного законодавства, він не має. Справжність підпису на даній заяві засвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за р.№ 1311. 17.05.2014 року позивач звернулась до приватного нотаріуса ЗМНО [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] 17.05.2014 року приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], оскільки не надано до матеріалів спадкової справи документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вищезгадане нерухоме майно. Право власності на зазначений житловий будинок не було зареєстровано за [PERSON]. Він являвся користувачем даного житлового будинку, що підтверджується даними, які містяться в технічному паспорті на житловий будинок; договорами укладеними з [PERSON] про надання послуг з електропостачання, водопостачання, газопостачання; розпорядження Заводської райадміністрації від 05.03.2010 року № ІЗОр «Про включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги». Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На час смерті [PERSON] належало право користування зазначеним житловим будинком, це право не припинилося і після його смерті, а тому ці права [PERSON] входять до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті. У відповідності до ст. 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Позивач вважає, що, відповідно до положень ч.1 ст. 1254 ЦК України, має право на спадкування за законом у четверту чергу, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З [PERSON] позивач проживала однією сім'єю як чоловік і дружина без шлюбу з 2002 року по час його смерті - [INFO] року, у будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі вони не перебували, проживали за однією адресою, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом займалися сімейними справами. Тривалий час [PERSON] тяжко хворів, потребував стороннього догляду та допомоги, яку йому надавала саме позивач. Факт їх спільного проживання з [PERSON] як чоловіка та дружини без шлюбу підтверджується фактом народження їх спільних дітей, довідками з місця проживання, виданими головою квартального комітету № 57 Заводського району м. Запоріжжя 18.03.2008 року, 10.12.2009 року, на ім'я [PERSON], із яких вбачається, що [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] та до складу його сім'ї входили - позивач, як дружина, та їх діти. Факт проживання позивача з дітьми у зазначеному житловому будинку по теперішній час підтверджується довідкою голови квартального комітету № 57 від 10 квітня 2014 року. Згідно з п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України, факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку. Вважає, що викладені обставини, та надані нею докази, дають їй право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, тобто із спадкоємцями першої черги за законом. Враховуючи, що вирішити питання про оформлення спадщини після смерті [PERSON] на зазначений житловий будинок в поза судовому порядку неможливо, вона вимушена звернутися до суду за захистом свого права та права моїх малолітніх дітей, в порядку і спосіб передбачені статтею 16 ЦК України, шляхом подання даного прозову. Позивач просить встановити факт проживання її та [PERSON] однією сім'єю за перід з 2002 року по [INFO] року, визнати право на одержання спадщини разом із спадкоємцями першої черги за законом після померлого [INFO] року [PERSON], визнати за нею, [PERSON] та [PERSON] право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просить позов задовольнити і розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій вказав, що проти позову не заперечує і просить розглянути справу без його участі. Дослідивши докази по справу, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено із технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок, із договорів укладених з [PERSON] про надання послуг з електропостачання, водопостачання, газопостачання, розпорядження Заводської рай адміністрації від 05.03.2010 року № 130р «Про включення до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги»,що користувачем житлового будинку являвся [PERSON] Із свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 12.09.2013 року, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року. Згідно ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст. 1254 ЦК України, позивач має право на спадкування за законом у четверту чергу, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Із заяви відповідача по справі [PERSON] від 06.06.2014 року встановлено, що в своїй заяві він зазначив, що йому відомо, що він є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], проте спадщину в установлений законом строк не прийняв, за призначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до суду не звертався і звертатися не буде, претензій щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я спадкоємців, які її прийняли згідно чинного законодавства, він не має. Справжність підпису на даній заяві засвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за р.№ 1311. Відповідно до ст..256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту,в тому числі проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу. Факт їх спільного проживання з [PERSON] як чоловіка та дружини без шлюбу підтверджується фактом народження їх спільних дітей, Із довідок з місця проживання, виданими головою квартального комітету № 57 Заводського району м. Запоріжжя 18.03.2008 року, 10.12.2009 року, на ім'я [PERSON], із яких вбачається, що [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] та до складу його сім'ї входили - позивач, як дружина, та їх діти, що підтверджує факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] як чоловіка та дружини без шлюбу. Із довідки голови квартального комітету № 57 від 10 квітня 2014 року підтверджено факт проживання позивача з дітьми у зазначеному житловому будинку по теперішній час Згідно зі ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов'язки, пов'язані з договором найму. Згідно зі ст.65 ЖК України наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Крім цього, безспірно було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мають спільних дітей, але шлюб між ними зареєстровано не було. Судом встановлено за обставинами справи, що позивач набула право користування жилим приміщенням у вищевказаному житловому будинку. Таким чином, позов [PERSON] повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved