Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 29.06.2002 року по 10.01.2017 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.12.2016 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу вона з відповідачем проживають окремо один від одного та не підтримують сімейних стосунків. Неповнолітній син [PERSON] проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Участь відповідача в матеріальному утриманні сина носить нерегулярний характер та в розмірі 1250,00 грн. щомісячно, який не достатній для повноцінного матеріального утримання дитини. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні спільного сина між ними не досягнуто. Позивач зазначає, що відповідач має офіційне працевлаштування та стабільний дохід. Інших осіб, які перебувають на його утриманні відповідач не має. Таким чином, позивач вважає, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від свого доходу щомісячно. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.10.2020 року відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протягом встановленого судом строку, відповідачем подано відзив на позовну заяву. Відповідь на відзив у встановленому законом порядку від позивача до суду не надходила. Позивач подала до суду заяву, в якій просила суд справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував. В своїй заяві відповідач просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.06.2002 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.12.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю позивач - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 11.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 282. Сторони проживають окремо один від одного за різними адресами. Малолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 30.09.2020 року та перебуває на її утриманні. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні сина між сторонами не досягнуто. Даних про те, що відповідач сплачує аліменти на інших осіб, суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітнього сина в розмірі зазначеному в позовній заяві. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років з 01.01.2021 року складає - 2395,00 грн. на місяць. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем подання позовної заяви вважається 08.10.2020 року, оскільки позовна заява подана безпосередньо до канцелярії суду. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, сторін, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду (08.10.2020 року) та до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів. На підставі викладеного, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 840,80 грн., який визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» на 1-ше січня календарного року, в якому подано позовну заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved