Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дійсним. Свої вимоги мотивує тим, що у серпні 2016 року між сторонами було укладено договір дарування грошових коштів, за умовами якого позивач передала відповідачу у дар грошові кошти, передача яких відбулась в момент підписання договору. За домовленістю між позивачем та відповідачем договір дарування мав бути нотаріально посвідчений, для чого сторони повинні були прибути до нотаріуса Руденка В.О. у визначений ними час (30.08.2016). Проте відповідач до нотаріуса не з'явилася, чим ухилилася від нотаріального посвідчення договору. Посилаючись на ст. 220 ЦК України, позивач просить визнати дійсним договір дарування грошових коштів від 29.08.2016, укладений між [PERSON] та [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, прошсив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 29.08.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування грошових коштів, за умовами якого позивач передала, а відповідач прийняла у дар грошові кошти у сумі 1500000 грн. Згідно з п. 9 договору сторони домовились, що договір підлягає нотаріальному посвідченню. Для нотаріального посвідчення договору сторони зобов'язуються прибути до нотаріуса Руденка Валерія Олександровича в м. Київ, вул. М. Тимошенка, 29 у вівторок, 30.08.2016. За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. (ч. 1 ст. 717, ч. 1 ст. 718 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» поняття «валютні цінності» включає в себе, зокрема валюту України - грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет і в інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти на рахунках, у внесках в банківських та інших фінансових установах на території України. Згідно зі ст. 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Дарувальник, який передав річ підприємству, організації транспорту, зв'язку або іншій особі для вручення її обдаровуваному, має право відмовитися від договору дарування до вручення речі обдаровуваному. Якщо дарунок направлено обдаровуваному без його попередньої згоди, дарунок є прийнятим, якщо обдаровуваний негайно не заявить про відмову від його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунка. За приписами ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Позивач у своєму позові посилається на те, що сторони домовилися усіх істотних умов договору дарування, однак він не був посвідчений нотаріально у зв'язку із неявкою відповідача до нотаріуса. Будь-яких письмових доказів на підтвердження того, що відбулося повне або часткове виконання договору дарування грошей від 29.08.2016, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, позивач не надала. Також позивачем не доведено, що вона вчиняла будь-які дії, спрямовані на те, щоб нотаріально посвідчити цей договір (зверталася до нотаріуса, надсилала відповідачеві повідомлення із вказівкою часу та місця, куди необхідно з'явиться відповідачеві для нотаріального посвідчення договору). Сам факт визнання відповідачкою в судовому засіданні пред'явлених до неї позовних вимог, не є правовою підставою для невиконання сторонами вимог ч. 5 ст. 719 ЦК України і не позбавляє сторін можливості укласти договір дарування грошових коштів із дотримання вимог цієї норми права. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. З викладеного,

Outcome: dismissed