Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що вона згідно з ст.1216 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла 26.08.2014 р. в м.Гадяч Полтавської області. До спадкового майна входить земельна ділянка, площею 2,90 га, яка розташована на території Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Посилаючись на те, що отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на це майно вона не може в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, просила визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю. Відповідач надав суду письмову заяву про визнання позову, просив справу розглянути за відсутності його представника (а.с.33, 46). Ухвалою суду від 06 липня 2015 року у прийнятті визнання позову відповідачем було відмовлено (а.с.38). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 26 серпня 2014 р. в м.Гадяч Полтавської області померла мати позивача [PERSON], що вбачається зі свідоцтв (а.с.7-9). Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, на день смерті її матері була зареєстрована та проживала разом з нею (а.с.43). У відповідності з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тобто, за зі змістом закону зволікання з виконанням обовязків, передбачених ч.1 ст. 1297 ЦК України, щодо оформлення права на спадщину, в складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач зверталась з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори після своєї померлої матері, на підставі якої була заведена спадкова справа, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.42). Разом з тим, як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №518990 від 08.07.2003 р., на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Мокиївської сільської ради від 06.03.2001 р. [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка загальною площею 2,9 га, що знаходиться на території Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області (а.с.19). За даними відділу Держземагенства у Чорнухинському районі державний акт на земельну ділянку загальною площею 2,9 був виготовлений за життя померлої [PERSON], але їй не видавався (а.с.18,41) . Відповідно до ст.81 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час видачі державного акту 08.07.2003 р.) громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм частки (паю). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами, а згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-472цс15 від 24.06.2015 року, відповідно до статті 125, частини другої статті 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час видачі державного акту) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав За встановлених обставин, коли спадкодавець державного акта на земельну ділянку за життя не отримав, отже права власності на неї не набув, вона не увійшла до складу спадщини і не може бути успадкована позивачем в справі. З огляду на вищевикладене та виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні. Водночас слід констатувати, що позивач вправі оформити в порядку спадкування право власності на належну померлій [PERSON] земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed