Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 104049,25 грн. та витрати на юридичні послуги у розмірі 5370 грн. Свої вимоги мотивує тим, що постановою Лозівського міського суду Харківської області від 15.08.2003 року з [PERSON] на користь її матері - [PERSON] було стягнено аліменти на її утримання у розмірі 1/4% частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 1/2 неоподатковуваного мінімального доходу кожного місяця до повноліття дитини. На підставі виконавчого листа №2-1962 від 15.08.2003 року було відкрито виконавче провадження №56242600. Проте [PERSON] вищевказана постанова суду не виконувалась, аліменти на її утримання не сплачувались. Станом на 05.03.2018 року заборгованість складала 104049,25 грн. Разом з тим, її мати - [PERSON] померла [INFO] . У зв`язку з чим, постановою Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ковтун А.М. від 21.06.2018 року було закінчено виконавче провадження №56242600. Станом на поточний момент заборгованість [PERSON] не погашена. У зв`язку з закінченням виконавчого провадження зі стягнення аліментів, стягнути їх у порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження» не вбачається можливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає з наведених в позові підстав, в разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, не надавав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, в якому [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , 09.09.2003 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано, про що зроблено відповідний запис №298. Постановою Лозівського міського суду Харківської області від 15.08.2003 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4% частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 1/2 неоподатковуваного мінімального доходу кожного місяця до повноліття дитини. На підставі вказаної постанови було видано виконавчий лист №2-1962 від 15.08.2003 року, за яким державним виконавцем було відкрито виконавче провадження №56242600. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 17.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №85. Як вбачається з свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 05.03.2018 року, [PERSON] померла [INFO] . Постановою Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ковтун А.М. від 21.06.2018 року було закінчено виконавче провадження №56242600. Як вбачається з довідки головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ковтун А.М., заборгованість [PERSON] по аліментам по виконавчому листу №2-1962 від 15.08.2003 року на момент закінчення виконавчого провадження станом на 21.06.2018 року (тобто на дату смерті стягувача) складає 104049,25 грн. Рішенням і Додатковим рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.06.2018 року і від 18.10.2018 року позбавлено батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , призначено піклувальником неповнолітньої дитини [PERSON] та її майном - [PERSON] , [INFO] , визнати місце проживання [PERSON] , з піклувальником [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та сягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн. щомісяця з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 21.03.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 05.12.2020 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення заборгованості по аліментам, було задоволено частково, змінено розмір стягнення аліментів, стягнутих з [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , з 930 грн. на 1330,36 грн. щомісячно, з урахуванням індексації згідно закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Визнано виконавчий лист виданий Лозівським міськрайонним судом Харківської області у справі №629/1488/18 на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 930 грн. таким, що не підлягає виконанню. В решті позовних вимог [PERSON] відмовлено. Як вбачається з довідки державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Лопашової Н.О. від 30.04.2020 року, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №629/1488/18 від 18.10.2018 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 930 грн. щомісяця з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 21.03.2018 та до досягнення дитиною повноліття. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник отримує дохід в КНГІ ХОР «Обласному шкірно - венерологічному диспансері №4» та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 11.02.2020 року до відділу надійшло повідомлення із бухгалтерії підприємства про повернення постанов про звернення стягнення на доходи в зв`язку з тим, що дитина досягла повноліття та повідомили, що заборгованість відсутня. 11.02.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». 09.04.2020 року до відділу надійшло рішення Ленінського районного суду м. Харкова № 642/6960/19 від 24.02.2020 року про збільшення розміру аліментів з 930 грн. па 1330,36 гри. щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08.10.2019 року до повноліття дитини. 09.04.2020 року державним виконавцем було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження та здійснено перерахунок, після чого заборгованість по аліментам склала - 1601,44 гри. 09.04.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення па заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено за місцем його працевлаштування, до КІШ ХОР «Обласний шкірно - венерологічний диспансері №4». Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Згідно ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Статтею 194 СК України передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є повнолітньою і згідно довідки до акту огляду МСЕК №988789 серії 12 ААА від 02.03.2020 року, особою з інвалідністю ІІІ групи по зору з дитинства. Заборгованість [PERSON] по аліментам по виконавчому листу №2-1962 від 15.08.2003 року за період з 07.08.2003 року по 05.03.2018 року складає 104049,25 грн. і останнім в добровільному порядку не сплачена. Враховуючи, що позивач є повнолітньою особою, заборгованості відповідача по сплаті аліментів не сплачена, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів у вказаному позивачем розмірі. Відповідно до ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати аліментів в сумі 104049,25 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується наступними нормами процесуального закону. Так, статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно до положень ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно ч.ч.1,2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Разом з тим склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимог. Однак в матеріалах справи міститься ксерокопія договору про надання юридичних послуг №п-098 від 05.02.2020 року укладеного між ТОВ «Центр правової допомоги населенню» в особі Колісник Ю.Г. та [PERSON]. , предметом якого є складання проекту позовної заяви про стягнення заборгованості та консультація, вартість якої складає 5370 грн., фіскальні чеки про оплату вартості вказаних юридичних послуг на вказану суму. Таким чином, до матеріалів справи позивачем [PERSON] не додано жодного письмового доказу на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу у розмірі 5370 грн., які остання просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь, а тому суд відмовляє позивачу в цій частині позовних вимог. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial