Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їх дитини [PERSON], [INFO]. Посилається на те, що відповідач не займається вихованням та матеріальним забезпеченням своєї неповнолітньої дитини, не виконує батьківських обов'язків. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини від доходу відповідача. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що відповідач є батьком неповнолітньої дівчинки [PERSON], [INFO]. Після народження [PERSON], відповідач - [PERSON], з пологового будинку її не забирав та ніколи не бачив, батьківського піклування щодо неї після народження не виявляв, хоча ніяких перешкод ні з її боку, ні з боку інших осіб не було. Він знав про народження [PERSON], але жодного разу не виявляв інтересу до її існування. Відповідач ніколи не цікавився життям та розвитком дочки, не спілкувався з нею, не приходив до неї у дитячий садок, школу, не придбавав для неї ніякого майна для забезпечення її розвитку, навчання та виховання, ніколи не вітав з днем народження та не дарував подарунки, в телефонному режимі теж не спілкувався. Дочка [PERSON] теж ніколи батька не бачила, не питала де він та зустрічі з ним не прагнула. В телефонній розмові батько дитини повідомив їй, що дочка йому не потрібна. В добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач - [PERSON], ніколи не надавав і не пропонував. Така поведінка відповідача свідчить про те, що він не дбає про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Тому вона вважає, що його необхідно позбавити батьківських прав, в той же час вважає, що оскільки батько дівчинки ніякої матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, тому з відповідача необхідно стягувати аліменти. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважає, що це не його рідна дитина, тому питання про позбавлення батьківських прав, він покладає на розсуд суду. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Славутицької міської Ради Київської області в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, вважають, що в інтересах неповнолітньої дитини, батька дитини доцільно позбавити батьківських прав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], [INFO] є батьком дитини [PERSON], [INFO] народження. Відповідно свідоцтва про народження дитини, позивач [PERSON] є матір,ю вказаної дівчинки. Батьки дівчинки перебували у шлюбі, який розірвано 23 січня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, Україна. Відповідно до вимог ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Допитані у суді свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні підтвердили, що відповідач не переймався проблемами своєї неповнолітньої дитини, з моменту її народження, кинув позивачку з дочкою, ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дочки, не піклується про її здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток. Відповідач в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги не надає. Проаналізувавши покази сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] не виконує своїх обов'язків, покладених на нього ст.150 Сімейного Кодексу України. У відповідності до ч.1 п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини підтверджується письмовими доказами, а саме: актом обстеження умов проживання №01-30/44 від 12.06.2014 року, складеним представниками служби у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Славутицької міської ради, яким встановлено, що в результаті обстеження комісія визнала задовільними житлово - побутові умови дитини, батько [PERSON], не проживає за даною адресою, позбавлення батьківських прав [PERSON], є доцільним. Актом обстеження житлово-побутових умов від 03.03.2008 року, складеним спеціалістом підрозділу щодо опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Славутицької міської ради, яким встановлено, що на час обстеження [PERSON], не проживає за адресою: [ADDRESS]., свою дочку жодного разу не бачив, не забирав її з пологового будинку, не цікавився станом здоров'я дитини, не проявляє ініціативи до спілкування з дитиною, матеріальної допомоги для утримання доньки не надає, виховувати та утримувати дитину допомагають батьки позивача [PERSON] та [PERSON] Листом начальника служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 06.04.2008 року №807, копія якого долучена до позовної заяви, та згідно з яким для з'ясування всіх обставин справи щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його дочки [PERSON], службою було запрошено для бесіди, але на виклик він не з'явився, що підтверджує байдуже ставлення відповідача до питання про позбавлення його батьківських прав. Довідкою за формою №3 від 27.05.2014 року, якою підтверджується, що [PERSON] зареєстрована разом з матір,ю, за вищевказаною адресою. Характеристикою учениці 2-в класу Славутицької ЗОШ 1-ІІІ ступенів №1 Славутицької міської ради Київської області [PERSON], згідно з якою [PERSON] виховується матір'ю, з якою має дружні та довірливі стосунки, мати приділяє належну увагу вихованню доньки, батько у вихованні доньки участі не бере: жодного разу не цікавився навчанням та вихованням, не відвідував батьківські збори. Заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 30 листопада 2007 року, копію якого додано до позовної заяви та яким встановлено, що позивач та відповідач проживають окремо, дитину, яку вона народила у червні 2006 року відповідач не бачив і не приймає участі у її вихованні і утриманні, тобто з аналізу вищезазначених документів вбачається, що відповідач не проявляє заінтересованості в подальшій долі доньки, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради від 27.10.2014 року № 12-03/41, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від обов'язків по вихованню дочки, не проявляє до неї належної батьківської турботи, це буде відповідати інтересам дитини. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів прокурор висловив думку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON], батьківських прав щодо її дочки [PERSON]. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклуються про її здоров'я, здобуття дитиною освіти, фізичний, моральний та духовний розвиток Відповідач у добровільному порядку ніякої матеріально допомоги дитині не надає, це підтвердили допитані у суді свідки, а також надані до суду письмові докази. Дані обставини вказують на те, що відповідач зовсім не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». На підставі наведеного, судом зроблено висновок, що відповідач не виконував і не виконує по цей час в повному обсязі своїх батьківських обов'язків. На даний час у суді відсутні відомості про те, що відповідач піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і що йому чинять перепони в цьому. Крім цього відповідач не надав суду жодних доказів, що це не його дитина. На підставі наведеного судом зроблено висновок, що в даному випадку є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки і це позбавлення буде відповідати інтересам дитини. Оскільки у відповідності до вимог ст.ст.164,170 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки - [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази та надавши їм правову оцінку суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно не дбає про свою дитину, її фізичний, психічний, духовний та моральний розвиток і позбавлення його батьківських прав буде доцільним та відповідатиме інтересам дитини, а відтак позов в цій частині підлягає задоволенню. Статтею 180 Сімейного Кодексу України, передбачено, що батьки зобов,язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення повноліття. При цьому при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з платника, суд повинен враховувати обставини передбачені ст. ст.182, 200 Сімейного Кодексу України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку необхідно призначити стягнення аліментів з відповідача. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшло підтвердження того, що батько неповнолітньої дівчинки [PERSON] зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Стаття 182 СК України містить перелік обставин, які мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів. До них зокрема, відносяться стан здоров,я та матеріальний стан дитини, стан здоров,я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатний чоловік, дружина, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 184 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а стаття 183 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у частці від доходу батька, матері. Відповідач має працездатний вік, надав до суду довідку, що на даний час працює і отримує кожного місяця заробітну плату, тому судом зроблено висновок, що в даному випадку аліменти повинні стягуватися у частці, а у не твердій грошовій сумі. Суд вважає, що в даному випадку розмір аліментів кожного місця позивачем обґрунтований і він повинен становити ? частину всіх видів його доходів.

Outcome: approved