Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що з липня 2010 року по 05.08.2016 року сторони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство без реєстрації шлюбу. Від вказаних відносин відповідач народила сина - [PERSON], [INFO], проте в свідоцтві про народження дитини відповідач з невідомих позивачу причин батька дитини не записала. На даний час мати дитини проживає окремо, дитина проживає разом із позивачем, але у нього виникають труднощі щодо виховання дитини, оскільки він не може влаштувати дитину в садочок, дитина не отримує належної медичної допомоги, тому позивач просить суд визнати його батьком дитини, та звернувся в суд із вказаним позовом для захисту його прав та законних інтересів. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити із підстав викладених в позовній заяві. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судовому засіданні при винесені рішення покладалась на розсуд суду. Свідок [PERSON], в судовому засіданні суду пояснила, що позивач - її племінник. Їй відомо, що з 2010 року позивач разом із відповідачем проживали за адресою: [ADDRESS]. Позивач піклувався про відповідачку підчас вагітності, забезпечував матеріально та створював належну атмосферу. У 2013 році у них народилась дитина. [PERSON] забирав породяю з дитино з лікарні, зробив ремонт у кімнаті, піклувався про дитину та відповідача. Сторони планували оформити батьківство сина. В подальшому вона надавала допомогу в догляді, лікуванн дитини. Потім [PERSON] пішла від [PERSON] . Свідок [PERSON], в судовому засіданні суду пояснила, що позивач її син. [PERSON] зустрічався з [PERSON], а з 2010 року вони стали жити разом. [PERSON] їздила до родичів у Крим. [INFO] року народився у них син. [PERSON] був в лікарні під час пологів, тупрбувався про дитину та породілю. Позивач забирав відповідача з пологового будинку, турбувався, забезпечував, купував дитині одяг, іграшки, харчування, гуляв з сином. Відповідач в судові засідання, призначене на 29.12.2016 року, 10.01.2017 року, 24.01.2017 року, 20.02.2017 не з'явився, хоча про час, дату, місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 27.12.2016 року від неї надійшла заява, в якій зазначено, що вона не може бути присутня в судовому засіданні, [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини, також зазначила, що вона проти офіційного визнання його батьком дитини. До вказаного листа була додана копія паспорту відповідачки. В судове засідання, призначене на 20.02.2017 року відповідач не з'явився, оголошення про виклик відповідача до суду було опубліковано в газеті «Вінниччина», випуск № 14 (23156) від 17.02.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Суд дослідив докази: -Копія паспорта [PERSON] [NUMBER] виданого Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області (на а.с. 4); -Копія фотознімків (а.с. 5-7); -Лист Департаменту соціальної політики Управління соціального захисту населення №08-00-019-960 від 10.01.2017 року (а.с. 36), відповідно до якого [PERSON], перебувала на обліку та отримувала допомогу по догляду за дитиною з 01.08.2013 року. З 01.06.2016 року особові справи були закриті і зв'язку із зміною місця проживання. Вказані докази суд вважає належними, допустимими та приймає їх. Із досліджених судом доказів встановлено наступні факти та належні їм правовідносини: з липня 2010 року по 05.08.2016 року сторони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство без реєстрації шлюбу. Від вказаних відносин відповідач народила сина - [PERSON], [INFO], проте в свідоцтві про народження дитини відповідач з невідомих позивачу причин батька дитини не записала. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Поясненнями свідків [PERSON], та [PERSON], підтверджується той факт, що сторони проживали сімєю без реєстрації шлюбу та у них народився син. Також підтвердили той факт, що на даний час дитина проживає разом із позивачем та він піклується про неї. Крім того, відповідачем у її заяві (на а.с. 18), не заперечувався той факт, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 135 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 4постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні,у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1ст. 135 Сімейного кодексу України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до заяви відповідача від 27.12.2017 року, зазначено, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини, тобто відповідач своєю заявою фактично визнала факт батьківства позивача. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011року, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що слід визнати [PERSON], [INFO], громадянина України батьком дитини [PERSON], [INFO]. Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] зазначивши батьком дитини [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 125, 126, 128, 129, 134, 135 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: partial