Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названою позовною заявою, в якій зазначила, що [INFO] вона народила дочку - [PERSON]. У 1997 році шлюб з відповідачем розпався і за рішенням Володарського районного суду від 19.08.1997 року він був зобов'язаний платити аліменти на дочку до досягнення нею повноліття. Виконавче провадження закінчене постановою від 29.10.2014 року і виконавчий лист їй повернуто. Оскільки відповідач сплачував аліменти нерегулярно, на день повноліття дочки утворилася заборгованість у розмірі 18136,50 грн, тому й просила суд стягнути вказану суму. Окрім того, у зв'язку з утворенням заборгованості за аліментами з вини відповідача вона просить суд стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2013 року по 01.12.2014 року у розмірі 32630,70 грн, а також понесені нею судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позов визнав частково, пояснив суду, що заборгованість по аліментам погасив частково, пеню визнає частково, оскільки розмір, вказаний позивачем, обчислений не правильно. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.08.2003 року (а.с. 11). Дочка проживає з позивачем, що підтверджується довідкою №2033 від 24.11.2014 року, виданою Комунальним підприємством «Виробниче управління житлово-комунального господарства - 1» (а.с. 14). Згідно виконавчого листа №2-179/1997 від 19 серпня 1997 року, виданого 28.08.1997 року Володарським районним судом Київської області, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на дочку - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного доходу громадян, щомісячно, на кожну дитину з 05.08.1997 року і до її повноліття (а.с. 9). Відповідач аліменти належним чином не сплачує та станом на 05.10.2014 року має заборгованість 18136,50 грн, що підтверджується довідкою №160 від 03.11.2014 року, виданою Відділом Державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції. Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.10.2014 року виконавчий лист №2-179 від 19.08.1997 року, виданий Володарським районним судом Київської області, повернуто стягувачу. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за аліментами в розмірі 18136,50 на дитину [PERSON] слід вімовити повністю, оскільки діюче сімейне законодавтсво можливість стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду передбачає лише для аліментів, які сплачуються в порядку, передбаченому ст. 187 СК України. Правовий аналіз наведених вище норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 194 СК України передбачає стягнення в судовому порядку лише тієї заборгованості по аліментах, яка виникла у зв'язку із сплатою аліментів, розмір яких визначений на підставі домовленості сторін, оформленої шляхом добровільної подачі платником відповідної заяви про відрахування аліментів за місцем роботи (ст. 187 СК України). У даній справі аліменти на користь [PERSON] вже було стягнуто рішенням Володарського районного суду Київської області від 19.08.1997 року і повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача [PERSON] у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення, тому в даній частині позовних вимог слід відмовити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Зважаючи на те, що боржник вчасно не сплачував аліменти на утримання дитини відповідно до вимог ч. 1 ст. 196 СК України та не навів суду обставини щодо обґрунтованості несплати ним аліментів, з врахуванням яких у задоволенні вимоги щодо стягнення неустойки слід було б відмовити, або задовольнити дану вимогу частково, відтак суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки (пені). Позивач просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) з січня 2013 року по 01.12.2014 року. Як вбачається з довідки №160 від 03.11.2014 року, виданої Відділом Державної виконавчої служби Володарського районного управління юстиції, аліменти стягуються по 04.10.2014 року, тому неустойку (пеню) слід стягнути з відповідача з січня 2013 року по 04 жовтня 2014 року. З розрахунку, наданому позивачем, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів відповідачем станом на становить 32630,7 грн. Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів обраховується з січня 2013 року по 04 жовтня 2014 року, а саме: січень 2013 року - (550 грн - 505 грн) х 0,01 х 31 день = 13,95 грн; лютий 2013 року - 550 грн х 0,01 х 28 днів = 154 грн; березень 2013 року - 550 грн х 0,01 х 31 день = 170,50 грн; квітень 2013 року - (550 грн - 200 грн) х 0,01 х 30 днів = 105 грн; травень 2013 року - 550 грн х 0,01 х 31 день = 170,50 грн; червень 2013 року - (550 грн - 300 грн) х 0,01 х 30 днів = 75 грн; липень 2013 року - (550 грн - 200 грн) х 0,01 х 31 день = 108,50 грн; серпень 2013 року - (550 грн - 400 грн) х 0,01 х 31 день = 46,50 грн; вересень 2013 року - 550 грн х 0,01 х 30 днів = 165 грн; жовтень 2013 року - 550 грн х 0,01 х 31 день = 170,50 грн; листопад 2013 року - (550 грн - 200 грн) х 0,01 х 30 днів = 105 грн; грудень 2013 року - (550 грн - 300 грн) х 0,01 х 31 день = 77,50 грн; січень 2014 року - (550 грн - 200 грн) х 0,01 х 31 день = 108,50 грн; лютий 2014 року - 566,50 грн х 0,01 х 28 днів = 158,62 грн; березень 2014 року - 566,50 грн х 0,01 х 31 день = 175,62 грн; квітень 2014 року - (566,50 грн - 300 грн) х 0,01 х 30 днів = 79,95 грн; травень 2014 року - 566,50 грн х 0,01 х 31 день = 175,62 грн; червень 2014 року - 566,50 грн х 0,01 х 30 днів = 169,95 грн; липень 2014 року - (566,50 грн - 200 грн) х 0,01 х 31 день = 113,62 грн; серпень 2014 року - 566,50 грн х 0,01 х 31 день = 175,62 грн; вересень 2014 року - 566,50 грн х 0,01 х 30 днів = 169,95 грн; жовтень 2014 року (по 04.10.2014 року) - пеня не обчислюється, оскільки відповідач повинен був заплатити 7,31 грн, а сплатив 200 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що сума неустойки (пені) за період з січня 2013 року по 04 жовтня 2014 року становить 2689,4 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial