Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання вчинити певні дії. У своїх позовних вимогах [PERSON] просить: - скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 березня 2017 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], якою відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії; - зобовязати приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] видати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке видається в разі смерті одного із подружжя чоловіка [PERSON], [INFO], який помер 20 вересня 2016 року, щодо наступного майна: земельна ділянка площею 0,1393 га, кадастровий номер 1221455800:02:010:0015, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Ентузіастів, 10 (десять), адреса до перейменування: смт. Ювілейне, вул. Ентузіастів, 10 (десять), Ювілейна селищна рада, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область. Позивач звернулася до суду з заявою про розгляд справи без його присутності за наявними в матеріалах справи документами. Відповідач також зазначив, що просить справу розглянути без його присутності за наявними матеріалами. Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку щодо розгляду справи без присутності сторін, за наявними в справі матеріалами. Дослідивши матеріали та обґрунтування позовної заяви [PERSON], заперечення на позов, іншими письмовими матеріалами наданими сторонами, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в поновному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 березня 2017 року звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] для видачі на її імя свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке видається в разі смерті одного з подружжя чоловіка [PERSON],[INFO], який помер 20 вересня 2016 року, щодо наступного майна: земельна ділянка площею 0,1393 га, кадастровий номер 1221455800:02:010:0015, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Ювілейне, вул. Ентузіастів, 10 (десять), (адреса до перейменування: смт. Ювілейне, вул. Ентузіастів, 10 (десять), Ювілейна селищна рада, Дніпровський район, Дніпропетровська область). Відповідно до Свідоцтва про одруження серії І КИ №133207, виданого 28 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №459, шлюб між [PERSON] та [PERSON], померлим 20 вересня 2016 року, зареєстрований 28 липня 2001 року. Належність [PERSON] вищевказаної земельної ділянки підтверджується Договором міни земельних ділянок, посвідченим 11.04.2007 приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №747, та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №153059, виданим 14.09.2007 Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів. З тексту договору міни вбачається, що міна зазначеної земельної ділянки була проведена без доплати на земельну ділянку №12, в смт. Ювілейне, по вул. Ентузіастів, яка була придбана [PERSON] 24.04.2001 згідно договору купівлі-продажу від 21.04.2001, але Державний акт на право власності на земельну ділянку був ним отриманий 21.02.2007. Відповідно до ст.ст. 22, 23 Цивільного кодексу України, в редакції станом на 21.04.2001 та ст.ст. 125,\~126 Земельного кодексу України в редакції станом на 21.02.2007, право власності та право на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, а саме державним актом та його державної реєстрації. Приватним нотаріусом [PERSON] зроблено висновок про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі на її імя свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке видається в разі смерті одного з подружжя чоловіка [PERSON], [INFO], який помер 20 вересня 2016 року, щодо наступного майна: земельна ділянка площею 0,1393 га, кадастровий номер 1221455800:02:010:0015, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Ювілейне, вул. Ентузіастів, 10 (десять), адреса до перейменування: смт. Ювілейне, вул. Ентузіастів, 10 (десять), Ювілейна селищна рада, Дніпровський район, Дніпропетровська область. Такий висновок зроблений нотаріусом, оскільки (на думку нотаріуса), неможливо остаточно встановити, що земельна ділянка №10 придбана в спільну сумісну власність подружжя, оскільки з договору міни достовірно не вбачається, чи земельна ділянка №12 на час укладання договору міни була особистою приватною власністю [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначає підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Згідно правових норм, викладених в цій статті, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Положенням ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1 ст. 62 СК України передбачено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2 ст. 62 СК України). Отже, наведені правові норми свідчать про те, що земельна ділянка площею 0,1393 га, кадастровий номер 1221455800:02:010:0015, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Ювілейне, вул. Ентузіастів, 10 (десять), адреса до перейменування: смт. Ювілейне, вул. Ентузіастів, 10 (десять), Ювілейна селищна рада, Дніпровський район, Дніпропетровська область, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи наведене, [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON]. Документи що підтверджують дану обставину містяться у матеріалах спадкової справи заведеної за померлим.Вважаю, що дана обставина є підтвердженою. Так, відповідно до ч.2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до вимог глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України або не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у ст. 47 Закону України «Про нотаріат», або містять відомості, передбачені ч.3 ст. 47 зазначеного Закону. Аналогічні приписи містить ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Зокрема, для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що постанова державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії є необґрунтованою і підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в судовому порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст. 16 Цивільного кодексу України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, має право отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Згідно з зазначеним Порядком, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації,проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та після перевірки відсутності заборони або арешту цього майна або інших застав за даними відповідного реєстру. Правовстановлюючим документом у даному випадку договір міни та Державний акт на право власності на земельну ділянку, які були подані нотаріусу. Таким чином, у відповідача не було перешкод для вчинення нотаріальних дій. Виходячи з наведених вище обставин справи, позовна заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved