Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення порядку користування, володіння і розпорядження майном, що є спільною частковою власністю посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі, [PERSON] і [PERSON], купили в м. Каневі по вул. О. Кобилянської, 16 житловий будинок, що підтверджується договором купівлі-продажу серії ВАК № 331612 від 29.04.2003 року, за яким набули право спільної часткової власності в рівних долях, по 1/2 частині майна кожен. За час проживання в будинку, вони спільними зусиллями покращили планування прибудови до будинку, побудували господарські споруди. В даний час вони мають в користуванні житловий будинок, який складається з 4х жилих кімнат: № 3, площею 8,8 кв.м., № 4, площею 20 кв.м., № 5, площею 9,8 кв.м., № 6, площею 12,8 кв.м. та коридору № 8, площею 3,4 кв.м. В прибудові до будинку під літерою «а1», розташовані: № 1 коридор, площею 4,6 кв.м., № 2 санвузол, площею 6,5 кв.м., кухня № 7, площею 12,6 кв.м. Прибудовою за літерою «І», площею 4,5 кв.м. є тамбур, з якого влаштовано вхід в коридор № 1. Крім того, вони мають сарай за літерами «б», «б1» та «б2», літню кухню «Б», гараж «В», водоколонку № 1, огорожу навколо земельної ділянки, асфальтне вимощення біля будинку та господарських споруд. Від шлюбу з відповідачем вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Шлюб між нею та відповідачем розірвано з 11.12.2012 року. Оскільки з відповідачем вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, виникла необхідність визначити порядок володіння, користування і розпорядження спільним частковим майном. Оскільки діти, які проживають з нею, користуються жилими кімнатами № 5 і № 6 і вона разом з дітьми користуються приміщеннями № 7 в прибудові, то вона бажає, щоб в своє володіння, користування і розпорядження були визначені приміщення № 5, площею 9,8 кв.м., № 6, площею 12,8 кв.м., приміщення № 7 в прибудові, площею 12,6 кв.м. Приміщення № 1, площею 4,6 кв.м., тамбур І, площею 4,5 кв.м. залишити в спільному користуванні з відповідачем, а також залишити в його користуванні приміщення № 3, площею 8,8 кв.м., приміщення № 4, площею 20 кв.м., приміщення № 8, площею 3,4 кв.м. в будинку, а приміщення № 2, площею 6,5 кв.м. в прибудові. В її володінні і користуванні виділити літню кухню «Б», прибудови до неї «б1» та «б2», а відповідачу залишити в користуванні гараж «В» і сарай «б» (прибудову до літньої кухні). Водоколонку, огорожу, відмощення залишити в загальному користуванні. Наведений нею порядок володіння і користування спільним частковим майном можливий, тому що відповідач постійно в будинку не проживає, а про порядок спільного користування господарськими спорудами вони вирішать з відповідачем без спору, враховуючи інтереси дітей. Просить суд визначити порядок користування, володіння і розпорядження спільним частковим майном та визнати за [PERSON], право на володіння, користування і розпорядження майном, зокрема: - на приміщення № 5, площею 9,8 кв. м. в будинку; - на приміщення № 6, площею 12,8 кв. м. в будинку; - на приміщення № 7, площею 12,6 кв. м. в прибудові «А». Приміщення № 1, площею 4,6 кв. м. (коридор в прибудові), тамбур «І», площею 4,5 кв. м. залишити в спільному користуванні з [PERSON]. В загальному користуванні також залишити водоколонку, огорожу, відмощення двору. В володінні, користуванні і розпорядженні [PERSON], залишити літню кухню та прибудови біля неї під літерами «б1» і «б2». В володінні, користуванні і розпорядженні [PERSON], залишити: - приміщення № 3, площею 8,8 кв. м. в будинку; - приміщення № 4, площею 20 кв. м. в будинку; - приміщення № 8, площею 3,4 кв. м. в будинку; - приміщення № 2, площею 6,5 кв. м. в прибудові, а також - гараж «В» і сарай «б2» (прибудову до літньої кухні). Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок за адресою м. Канів, вул. О. Кобилянської, 16, Черкаської області, належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованому в реєстрі за № 1-496 від 29.04.2003 року (а.с.8-9). Житловий будинок складається з 4х жилих кімнат: № 3 - площею 8,8 кв.м., № 4 - площею 20 кв.м., № 5 - площею 9,8 кв.м., № 6 - площею 12,8 кв.м. та коридору № 8 - площею 3,4 кв.м. В прибудові до будинку під літерою «а1», розташовані: № 1 коридор - площею 4,6 кв.м., № 2 санвузол - площею 6,5 кв.м., кухня № 7 - площею 12,6 кв.м. Прибудовою за літерою «І» - площею 4,5 кв.м. є тамбур, з якого влаштовано вхід в коридор № 1. Крім того, вони мають сарай за літерами «б», «б1» та «б2», літню кухню «Б», гараж «В», водоколонку № 1, огорожу навколо земельної ділянки, асфальтне вимощення біля будинку та господарських споруд (а.с.15-21). Частиною 1 ст.405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Співвласники не дійшли згоди про порядок користування будинком. В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) останньої підлягає поділу в натурі, якщо сторонам можливо виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. З матеріалів справи встановлено, що сторони мають дітей: [PERSON], 19.12.2007 року та [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю в зазначеному будинку та перебувають на її утриманні (а.с.22-23). Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як визначено ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної сумісної або часткової власності. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Беручи до уваги наведені обставини справи, враховуючи, що відповідач не заперечує проти наведеного позивачем порядку користування зазначеним будинком, суд приходить до висновку, що можливо визнати за [PERSON], право на володіння, користування і розпорядження майном, зокрема: - на приміщення № 5, площею 9,8 кв. м. в будинку; - на приміщення № 6, площею 12,8 кв. м. в будинку; - на приміщення № 7, площею 12,6 кв. м. в прибудові «А». Приміщення № 1, площею 4,6 кв. м. (коридор в прибудові), тамбур «І», площею 4,5 кв. м. залишити в спільному користуванні з [PERSON]. В загальному користуванні також залишити водоколонку, огорожу, відмощення двору. В володінні, користуванні і розпорядженні [PERSON], залишити літню кухню та прибудови біля неї під літерами «б1» і «б2». В володінні, користуванні і розпорядженні [PERSON], залишити: - приміщення № 3, площею 8,8 кв. м. в будинку; - приміщення № 4, площею 20 кв. м. в будинку; - приміщення № 8, площею 3,4 кв. м. в будинку; - приміщення № 2, площею 6,5 кв. м. в прибудові, а також - гараж «В» і сарай «б2» (прибудову до літньої кухні). Суд зауважує, що встановлення такого порядку користування спірним помешканням не призводить до обмеження належних сторонам прав власності та користування будинком, оскільки, при встановленні порядку користування спірним будинком, право жодного із співвласників у праві їх часткової власності не зменшується, а лише вирішується спір з приводу користування спільною власністю.

Outcome: approved