overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 27.08.1977 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Доброгостівській сільській раді Дрогобицького району Львівської області. В останні роки сімейного життя відносини між ними постійно погіршувалися, виникали сварки. Постійні приниження зі сторони відповідача, зловживання його алкогольними напоями призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімейне життя. Протягом тривалого часу не ведуть спільного господарства, не проживають однією сімєю. А тому вважає, що їхній шлюб існує лише формально, просить його розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач позов визнав, не заперечив проти його задоволення. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 27.08.1977 року у Доброгостівській сільській раді Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №29. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, що підтверджуються платіжними дорученнями.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 27.10.1990 року уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них є двоє дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу вони з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, відтак їхня сім'я фактично розпалась, причиною цього були постійні сварки та непорозуміння між ними. Вона намагалась зберегти сім'ю, надіялась, що чоловік змінить своє відношення до неї та буде підтримувати сім'ю. Але такої поведінки від чоловіка вона не дочекалась, він добровільно пішов жити до своїх батьків. Вважає, що їхній шлюб існує формально. Позивач подала до суду заяви про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 27.10.1990 року у Будинку урочистих подій м.Дрогобич Львівської області, актовий запис №662. За час шлюбу у подружжя сторін народилось двоє дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. в користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 28.04.2007 року між сторонами укладено шлюб, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей. Стверджує, що спільне життя з чоловіком не склалося, виникали різного роду сварки та непорозуміння в результаті чого позивачка втратила почуття поваги та любові. За переконанням позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, тому вона вирішила звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Додатково пояснила, що наданий судом термін на примирення не призвів до позитивних змін, щодо збереження сім'ї категорично заперечила, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно останнім часом у подружжя часто виникали непорозуміння, однак, в інтересах дітей бажає шлюб зберегти, обіцяв свою поведінку виправити. Вислухавши думку учасників судового процесу, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб 28 квітня 2007 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №155 (а/с 5). Згідно копій свідоцтв про народження подружжя [PERSON] мають двох дітей, доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а/с 6-7). Ухвалою суду від 08.12.2017 року на прохання відповідача сторонам було надано строк для примирення. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 29.10.2010 року уклала шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них з відповідачем не склалося, між ними виникали непорозуміння, сварки. Вона неодноразово намагалась врятувати сім'ю, але марно. В результаті вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу, однак не погодився з обставинами викладеними в позовній заяві. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 29 жовтня 2010 року у Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №479. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що даний шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 640 грн. в користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 30.04.1998 року уклала шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народилось двоє дочок: Олена, [INFO], та Божена, [INFO]. Сімейне життя у них не склалося. Близько трьох років вони не проживають однією сімєю. В результаті вона втратила до відповідача почуття поваги та любові. Вважає, що примирення між ними не можливе, а подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірительки та без фіксування технічними засобами, позов підтримує повністю. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та без фіксування технічними засобами, позов визнає. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 30 квітня 1998 року у Відділі РАГСу Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис №166. Від даного шлюбу у них є двоє дочок:Олена, [INFO], та Божена, [INFO]. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони протягом тривалого не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 31.08.2008 року уклала шлюб з відповідачем. 30.03.2015 року у них народився син [PERSON]. В останні пів року подружні відносини між ними не склалися. В сімї часто виникали сварки, непорозуміння. Як зясувалося чоловік зраджує їй, зустрічається з іншою жінкою, про що й сам зізнався. Вона не може пробачити чоловікові зради. Останніх 6 місяців вони не ведуть спільного господарства, не підтримують близьких відносин, проживають в різних кімнатах. Вважає, що їхній шлюб існує формально та суперечить її інтересам і інтересам малолітньої дитини, яка не може виховуватись в «натягнутій» сімейній атмосфері. Примирення між ними неможливе. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить такий задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивачку, зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 31 серпня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану м.Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №436. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що вона уклала шлюб з відповідачем 06.09.2014 року. Від даного шлюбу у подружжя дітей не народилося. Під час подружнього життя стосунки між сторонами не склалися, виникали різного роду сварки та суперечки, що в кінцевому результаті призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімейне життя, примирення неможливе, тому просить шлюб розірвати. Позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та далм пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просили задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Вислухавши думку учасників судового процесу, зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що сторони подружжя [PERSON] зареєструвало шлюб 06.09.2014 року Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №399, свідоцтво серії І-СГ № 278976 (а/с4 ). Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу змінити на прізвище «Чернецька». Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що вона уклала шлюб з відповідачем 26.05.2014 року. Від даного шлюбу у подружжя народилася донька Марія, [INFO]. Під час подружнього життя стосунки між сторонами не склалися, виникали різного роду сварки та суперечки, що в кінцевому результаті призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімейне життя, примирення неможливе, тому просить шлюб розірвати. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві, просять такий задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що хоче зберегти сім»ю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони подружжя Карпин зареєструвало шлюб 26.05.2014 року у Більченській сільській раді Миколаївського району Львівської області, актовий запис № 07, свідоцтво серії І-СГ №223954 (а/с4 ). Згідно копії свідоцтва про народження у подружжя Карпин народилася дочка [PERSON], [INFO] (а/с 5) Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. У відповідності до положень ст. 111 СК України суд повинен вживати заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved