Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на 19/100 частин домоволодіння в порядку спадкування, зазначивши, що вона є рідною донькою [PERSON]., який був одружений з [PERSON], яка померла [INFO]. Останній згідно з рішенням народного суду Амур-Нижньодніпровського району від 22 квітня 1977 року належало 57/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. За час свого життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на вказану частину домоволодіння. Рішенням суду від 26.09.2007 року заповіт, складений [PERSON] на ім'я [PERSON], був визнаний недійсним; за [PERSON] визнано право власності на 19/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]; за [PERSON] визнано право власності на 19/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO], та за [PERSON] визнано право власності на 19/100 частин домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла [INFO]. [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на 19/100 частин спірного домоволодіння. Позивач є спадкоємцем першої черги. Однак при зверненні до державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки її батько не зареєстрував своє право власності на належну йому частину домоволодіння. Позивач в судовому засіданні свій позов підтримала в повному обсязі та надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Представник Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за відсутності представника та винести рішення на розсуд суду. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за батьком позивача - [PERSON] рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2007 року було визнано право власності на 19/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Ухвалою суду від 06.09.2013 року було роз'яснено рішення суду від 26.09.2007 року, та зазначено, що зокрема за [PERSON] визнано право власності на 19/100 частин домоволодіння [ADDRESS], які складаються з: частина (квартира №2) житлового будинку літ. А-1 загальною площею 29,9 кв.м., житловою - 25,1 кв.м., (прим. 2-2 - кухня, площею 4,8 кв.м., прим. 2-3 житлова кімната, площею 16,9 кв.м., прим. 2-4 - житлова кімната, площею 8,2 кв.м.), прибудова літ. а1-1, літня кухня літ. Б, літня кухня літ. б, погреб літ. п/д б, сарай літ. Г; колодязь №4. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом на вказану частину домоволодіння. Єдиним спадкоємцем першої черги після його смерті є позивач. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні позивача до нотаріальної контори, державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, однією з причин якої є те, що [PERSON] не зареєстрував своє право власності на спадкове майно, а тому видати свідоцтво про право власності є неможливим. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки іншим порядком, крім судового, неможливо захистити спадкові права позивача, позовні вимоги щодо визнання права власності є законними та обґрунтованими. Також суд вважає за доцільне віднести судові витрати за рахунок позивача.

Outcome: approved