Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою 13.09.2013 року та уточнюючи позовні вимоги 02.10.2013 року просила суд: - поділити між позивачем та відповідачем майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме домоволодіння [ADDRESS], який складається з житлового будинку «А-1» житловою площею 39,7 кв.м., загальною - 53,2 кв.м. з господарськими спорудами: сараю Б, погребу В, уборної Г, душової Д, паркану № 1, 3, ворота № 2, водоколонки I, замощення II, визначивши кожному по 1/2 частці зазначеного домоволодіння; - визнати за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частці за кожним із них, домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку «А-1» житловою площею 39,7 кв.м., загальною - 53,2 кв.м. з господарськими спорудами: сараю Б, погребу В, уборної Г, душової Д, паркану № 1, 3, ворота № 2, водоколонки I, замощення II. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала на те, що з відповідачем з 13.09.1986 року перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін є троє дітей, доньки - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем. З 1998 року шлюбні відносини, спільне життя та ведення господарства між сторонами припинені. В період перебування в шлюбі 25.09.1991 року сторони по справі придбали домоволодіння з господарськими спорудами, за адресою [ADDRESS], поштова адреса якого в подальшому була змінена на «[ADDRESS]» на підставі рішення Златоустівської сільської ради від 30.08.2012 року. Покупцем в договорі купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами від 25.09.1991 року є відповідач по справі [PERSON], за яким і зареєстровано право власності на вказане домоволодіння в реєстрі прав власності на нерухоме майно. Оскільки позивач з відповідачем стосунки не підтримують, його місце знаходження їй невідоме, з метою забезпечення своїх прав на дане домоволодіння, просила суд поділити між позивачем та відповідачем майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме домоволодіння [ADDRESS], визначивши кожному із них право власності по 1/2 частці. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували (а.с.45,87). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином через оголошення у пресі - газеті «Вісті Придніпров'я» від 20.02.2014 року № 13 (1506) (а.с.88). На підставі ст.. 224 ЦПК України суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 13.09.1986 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.6). З 1998 року шлюбні відносини, спільне життя та ведення господарства між сторонами припинені, відповідач виїхав з с. Златоустівка, його теперішнє місце знаходження позивачу невідомо, що підтверджується також довідкою Златоустівської сільської ради та відомостями адресно- довідкового підрозділу ГУМВС, УДМС України у Дніпропетровській області, що зареєстрованим він ніде не значиться (а.с.13,66). В період шлюбу 25.09.1991 року був укладений договір купівлі - продажу домоволодіння [ADDRESS] з господарськими спорудами між [PERSON] та [PERSON], посвідченого Державним нотаріусом Криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі № 1476 (а.с.8). Як видно із відмітки на звороті договору, право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано 02.10.1991 року в Криворізькому Міському бюро технічної інвентаризації за [PERSON] - відповідачем по справі (а.с.8). Згідно відомостей з КП «Криворізьке БТІ» ДОР від 10.01.2014 року № 23 та від 17.02.2014 року № 508, право власності на домоволодіння [ADDRESS], якому відповідно до рішення виконкому Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 30.08.2012 року № 15 (а.с.85) присвоєно поштову адресу [ADDRESS], станом на 31.12.2012 року зареєстровано на ім'я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого 25.09.1991 року Криворізькою державною нотаріальною конторою, № в реєстрі 1476 (а.с.74, 83). Згідно договору купівлі-продажу та технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS], поштова адреса якого змінена на [ADDRESS], домоволодіння складається з житлового будинку «А-1» жилою площею 39,7 кв.м., загальною - 53,2 кв.м., сараю Б, погребу В, уборної Г, душової Д, паркану № 1, 3, воріт 2, водоколонки I, замощення II (а.с.8-12,15). Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, домоволодіння [ADDRESS], є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Оскільки позивач з відповідачем стосунки не підтримують, його місце знаходження їй невідоме, як видно із довідки Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 25.10.2012 року № 346 з 16.02.1998 року відповідач на території сільської ради дійсно не проживає, з метою забезпечення своїх прав на дане домоволодіння позивач звернулася до суду (а.с.59). Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у разі, коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно положень ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, на підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що домоволодіння [ADDRESS] та знаходиться на неприватизованій земельній ділянці площею 0,17 га (а.с.75) слід поділити між [PERSON] та [PERSON] в ідеальних частках, визначивши за кожним із них право власності по 1/2 частці вказаного домоволодіння.

Outcome: approved