Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні матері і виховується нею одноособово. Батько дитини, відповідач [PERSON] , добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в poзміpi 1 / 4 частини з ycix видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 26.05.2021 року вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є безпідставними, оскільки їх спільна дитина не проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , позивач не займається вихованням сина, дитина не відвідує дитячий садок. Також вказав, позивач моніпулює дитиною, перешкоджає відповідачу спілкуватися з сином, відповідач до травня 2021 року надавав матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно. Відповідач заперечує офіційне, за рішенням суду, стягнення з нього аліментів, та не заперечує свого обов`язку по утриманню дитини, бажає на власний розсуд надавати матеріальну допомогу сину при умові, якщо матір дитини не буде перешкоджати батьку бачитися з дитиною та буде витрачати кошти, лише, на утримання дитини, а не на себе. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини від 02.06.2016 р., актовий запис №789. /а.с.6/. Згідно довідки Управління адміністративних послуг Білоцероківської міської ради №15.2-03/1995 від 23.04.2021 року малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7), але дитина сторін проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] , що підтвердив суду відповідач. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, відповідач не надає належної матеріальної допомоги своїй дитині, на користь інших осіб аліменти не сплачує. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд при вирішенні даної справи приймає до уваги проживання дитини сторін разом з матір`ю та перебування на її утриманні, а тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З наданих суду пояснень відповідача вбачається, що, фактично, [PERSON] погоджується надавати матеріальну допомогу своєму сину, але заперечує, щоб аліменти примусово стягувалися на користь позивача. Однак, в силу норм ст.ст. 13, 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved