Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на період навчання, в твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 772,50 грн., але не більше як до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона раніше перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають з відповідачем доньку [PERSON], яка є студенткою господарсько - правового факультету Національного університету « Юридична академія України імені [PERSON]», форма навчання - денна. Вона є пенсіонером за віком та отримує мінімальну пенсію. Навчання доньки потребує значних витрат, тому їй одній складно сплачувати кошти за навчання доньки. Відповідач матеріальної допомоги дитині в добровільному порядку не надає, він також є пенсіонером, та отримує значно більшу пенсію, тому, на думку позивача, взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився. Відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993 року до компетентного суду Російської Федерації було направлено доручення про проведення процесуальних дій. Відповідно до протоколу Розсошанського районного суду Воронежської області, відповідач [PERSON] позов не визнав. Зазначив, що сплачував аліменти на утримання доньки до її повноліття. Він працював та регулярно сплачував аліменти. З 24.03.2007 р. - на пенсії та продовжував працювати ще 4 роки до 11.04.2011 року. На даний час не працює. Допомагав доньці матеріально по мірі можливості, коли вона приїздила в гості давав кошти на навчання. З [PERSON] вони домовились в усній формі, що кошти за навчання доньки на 5 курсі він сплатить самостійно. Докази на підтвердження заперечень надавати відмовився. Не заперечує, щоб справа слухалась в Новопсковському районному суді без його участі. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-ЕД № 153133, виданого 14.01.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ЕД №278531, виданого Новопсковським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, її батьками є сторони по справі. [PERSON] навчається в Національному університеті «Юридична академія України імені [PERSON]» на 3 курсі денного відділення господарсько-правового факультету. Строк навчання для отримання освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» - 4 роки закінчується в червні 2015 року, термін навчання для отримання освітньо-кваліфікаційного рівня «Магістр» складає 1 рік та закінчується в червні 2016 року. Зазначені обставини підтверджуються довідкою № 06-2797, виданою 08.07.2013 року за підписом декану господарсько-правового факультету Національного університету «Юридична академія України імені [PERSON]». Матеріалами справи встановлено і не оспорюється сторонами, що у вільний від навчання час донька проживає разом з позивачем. Позивачка по справі є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія ААБ № 721064 (а.с. 8-9), утримує свою повнолітню доньку, забезпечує її матеріально. Відповідач проживає на території РФ, згідно його пояснень, є пенсіонером. Позов не визнає. Доказів на підтвердження його заперечень суду не надав. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини;,стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст.61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. Відповідачем, всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 57, 58 ЦПК України, на підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки на період ї навчання. З огляду на викладене, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозвязку, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, а саме: що повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги у звязку з продовженням навчання, а відповідач має можливість її надавати (доказів неможливості надання матеріальної допомоги не надано), але не у визначеному позивачем розмірі, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, а також те, що відповідач як батько не звільнений від обов'язку утримувати повнолітню доньку протягом її навчання і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя, суд

Outcome: partial