Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить надати дозвіл для виїзду за кордон без згоди та супроводу батька їх неповнолітній дитині [PERSON] [INFO] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 05.06.2014 року шлюб між нею та відповідачем у справі розірвано. Позивач зазначає, намір надати дитині можливість отримати оздоровлення за межами України В судовому засіданні позивача доводи заяви підтримала з підстав викладених в позові. Представник відповідача [PERSON] проти позову не заперечувава, однак просив узгодити дату виїзду за межі України. Представник Служби у справах дітей Шосткинської міської ради в судове засідання не заперечувала проти задоволення позову Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюб який був розірваний 05.06.2014, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб ( а.с.5) В шлюбі народилася дитина - [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] ( а.с. 6). Неповнолітня [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] Як встановлено судом, позивач у справі, мати [PERSON] має намір вивезти дитину для оздоровлення за кордон, однак добровільно відповідач не надає згоди для вивезення дитини за кордон. Відсутність згоди батька на виїзд за кордон позбавляє дитину можливості пройти відповідне лікування. У відповідності до абз.3 ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як визнав суд у позивача відсутні гарантії отримання згоди від відповідача у вигляді оформленої нотаріально заяви про надання згоди на виїзд дитини за кордон. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. №231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають грунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на те, що виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством України та не суперечитиме інтересам неповнолітньої [PERSON], що було встановлено у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved