overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві послалась на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини між ними припинені з 25 листопада 2012 року. Вважає, що примирення між ними неможливе, сім'я фактично перестала існувати, тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просить шлюб розірвати, миритися не бажає, вважає подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу неможливими. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Також вважає примирення, відновлення сімейних стосунків та збереження шлюбу неможливими. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 02 жовтня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою, та малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Як пояснили суду сторони, з 25 листопада 2012 року шлюбно-сімейних стосунків вони не підтримують. Бажання миритися не мають. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач на розірвання шлюбу згоден. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя. Тому, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають до стягнення кошти в сумі 243 грн. 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві послалась на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені з вересня 2013 року. Вважає, що примирення між ними неможливе, сім'я фактично перестала існувати, тому просила шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просить шлюб розірвати, миритися не бажає, вважає подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу неможливими. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Також вважає примирення, відновлення сімейних стосунків та збереження шлюбу неможливими. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22 грудня 2004 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Як пояснили суду сторони, з вересня 2013 року шлюбно-сімейних стосунків вони не підтримують. Бажання миритися не мають. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач на розірвання шлюбу згоден. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя. Тому, шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві послалась на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуттів любові та поваги один до одного. З липня 2014 року разом вони не проживають, сумісне господарство не ведуть. Вважає, що примирення між ними неможливе, сімя фактично перестала існувати, тому просила шлюб розірвати. В день розгляду справи позивач [PERSON] надала суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. В заяві також зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 22 липня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. З липня 2014 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. На час розгляду судом справи бажання позивача розірвати шлюб не змінилося. Вона підтримує позов та просить шлюб розірвати. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі та суперечили б інтересам обох з подружжя. Тому, шлюб необхідно розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають до стягнення кошти в сумі 640 грн. на відшкодування понесених нею судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В своєму позові вона зазначила, що з відповідачем зареєструвала шлюб 08.08.2008 року. Від шлюбу у сторін народився неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалось. У подружжя зовсім різні погляди на життя, що призвело до розпаду сім'ї. Сторони припинили подружні стосунки і почали проживати окремо. Відновлення нормальних стосунків між подружжям неможливе, тому позивач звернулась з даним позовом до суду. Позивач до судового засідання не з'явилась, але до суду надійшла її заява, відповідно до якої вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд з урахуванням розумних строків розгляду справи розглядає її у відсутність відповідача, оскільки наявних в матеріалах справи доказів достатньо для встановлення правовідносин між сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.08.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що було зроблено актовий запис за № 1665 (а.с. 3). Від шлюбу у сторін народився неповнолітній син [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до частин 1 та 3 статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідно частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, встановлення місця проживання малолітньої дитини, посилаючись на те, що її з відповідачем подружнє життя не склалось, через те, що вони різні люди за характерами, у них різні погляди на проблеми сім`ї та побуту, ведення господарства, виховання дитини. Проживають окремо, сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 13.03.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, з наданням терміну для усунення недоліків. Ухвалою суду від 23.04.2019 року було відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.05.2019 року позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення місця проживання малолітньої дитини - залишено без розгляду. Позивач в підготовчому засіданні підтримала позовні вимоги щодо розірвання шлюбу з підстав наведених в позовній заяві пояснила, що примирення з відповідачем буде суперечити її інтересам, а тому є неможливим, просила розірвати їхній шлюб, оскільки він носить лише формальний характер. В підготовчому засіданні відповідач позов щодо розірвання шлюбу визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в підготовчому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 18 листопада 2006 року Виконкомом Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 35 (а.с. 6). Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім`ю, ведення господарства, на момент розгляду справи в суді спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що 07.11.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Сімейні стосунки між ними припинені через відсутність взаєморозуміння. Відновлення сімейних відношень вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони одружилися 07.11.2008 року. Сторони мають неповнолітню дитину. Сімейні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, поваги друг до друга. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи прийняті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв'язку із чим позовні вимоги треба задовольнити. У відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки та збереження родини суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали, справи суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, тому що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що 17.09.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Сімейні стосунки між ними припинені через відсутність взаєморозуміння, постійні сварки, з'ясування сімейних відносин. Відновлення сімейних відношень вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони одружилися 17.09.2005 року. Сторони мають неповнолітню дитину. Сімейні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, поваги друг до друга. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи прийняті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв'язку із чим позовні вимоги треба задовольнити. У відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки та збереження родини суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали, справи суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, тому що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що 10.06.2011 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Сімейні стосунки між ними припинені через відсутність взаєморозуміння. Відновлення сімейних відношень вважає неможливим, просить суд про розірвання шлюбу з відповідачкою. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У судовому засіданні встановлено, що сторони одружилися 10.06.2011 року. Сторони мають неповнолітню дитину. Сімейні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, поваги друг до друга. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги заходи прийняті судом для примирення сторін, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв'язку із чим позовні вимоги треба задовольнити. У відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки та збереження родини суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали, справи суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні та позов підлягає задоволенню, тому що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач посилалася на те, що 20 липня 2013 року вона у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис №60. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені через розбіжності поглядів на життя. Спору про поділ спільного майна немає. Примирення не можливе. Просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши сторони та дослідившит матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 липня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Від шлюбу сторони дітей не мають. Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до частини 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися негативні відносини, оскільки подружжя має різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між ними не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки. Вони не живуть однією сім»єю. Кожен має свій бюджет. Не ведуть спільного господарства. Фактично сім»я розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд прийшов до переконання, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів спрямованих на примирення подружжя, як це передбачено ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст.110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об»єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям не можливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов»язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім»ї взаємоповаги, втрати почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає стаття 55 СК України, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім»ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу між ними. На підставі ст. ст.110, 112 ч.2 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вони перебувають з відповідачем з 01.03.2008 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 258. Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що від зазначеного шлюбу з відповідачем мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння та різних поглядів на шлюб та сім`ю. Фактично шлюбні відносини припинились, спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що подальше збереження їх шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їх інтересам. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце судового розгляду. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.03.2008 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 258 (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-5 - копії свідоцтв про народження). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалося, виникли розбіжності щодо подальшого сімейного життя. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. На підставі викладеного,

Outcome: approved