Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі вона зареєстрована разом із племінницею [PERSON] , яка з червня 2019 року в ній не проживає. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в квартирі немає і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні квартирою, позивач їй не чинила. Оскільки відповідач створює [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, тому вона звернулася до суду з вказаним позовом та просила усунути їй перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В судове\~засідання позивач\~не з`явилася,\~проте подала\~до суду\~заяву,\~в якій\~зазначила,\~що позовні вимоги\~підтримує в\~повному обсязі\~та просила справу розглядати у її відсутність. Також не заперечила щодо заочного розгляду справи. Судові витрати просила покласти на неї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і позивачі не заперечують проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно із\~Витягу з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень від 06.05.2015 року, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі рішення Апеляційного суду Вінницької області (а.с. 8). Як вбачається\~із довідки\~МКП «Управляюча\~компанія «Господар\~Люкс» №05-21/1439\~від 10.08.2020\~року,\~позивач зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] , разом із племінницею [PERSON] (а.с. 9). Особовий рахунок відкрито на ім`я позивача (а.с. 10). Згідно з\~актом МКП\~«Управляюча компанія\~«Господар Люкс»\~від 10.08.2020\~року,\~відповідач [PERSON] \~зареєстрована за\~адресою:\~ [ADDRESS] , проте не проживає в ній з червня 2019 року по даний час (а.с. 11). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити, оскільки, відповідач не проживає за вказаною адресою з червня 2019 року. Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved