Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку та інших доходів щомісячно на її користь, посилаючись на те, що вона є опікуном малолітнього онука - [PERSON], [INFO] Відповідач, який є батьком [PERSON], відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Вона позбавлена можливості самостійно належним чином утримувати онука, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності наполягала на задоволенні позовних вимог з урахуванням уточнених вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, прийшов до наступного. [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. [INFO] померла [PERSON]. 02 грудня 2015 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська було засуджено [PERSON] за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 17 квітня 2015 року рішенням Виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпропетровську ради за №113, [PERSON], [INFO] було призначено опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ст. 67 ЦК України опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Відповідно до ч.2 ст. 247 Сімейного кодексу України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на аліменти. Згідно ч.2 ст.179 Сімейного кодексу України аліменти, які одержані для утримання малолітньої дитини, розпоряджається опікун. Натомість, судом встановлено, що на теперішній час домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини, між сторонами немає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з урахуванням вищевказаного та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої дитини, починаючи з 19 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Питання судових витрат слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved