Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 серпня 2005 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. З серпня 2016 року спільне проживання сторін припинено, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Інших стягнень відповідач не має. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення донькою повноліття . Позивач надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду обставинам. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. У відповідності до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах з 27 серпня 2005 року підтверджується копією свідоцтва про шлюб. З копії свідоцтва про народження вбачається факт родинних відносин між сторонами та їх донькою [PERSON], [INFO]. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібюностей, поважати гідність дитини, госувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. Факт проживання дітей разом з позивачем підтверджується довідкою про склад склад сімї від 13 березня 2017 року. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд також керується вимогами ч.8 ст.7 СК України, де зазначено, що сімейні відносини мають регулюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї, а також вимоги ч.9 ст.7 СК України, тобто враховує вимоги справедливості та розумності. Отже, вирішуючи справу по суті, суд, враховуючи, що на даний час дитина знаходяться на утриманні позивача, сам відповідач заперечень проти позову суду не надав, знаходить, що відповідач повинен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини, і, з урахуванням вищенаведених обставин, розмір цієї допомоги повинен складати 1/4 частину всіх видів його заробітку (доходу). Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved