Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним і зняття його з реєстрації та встановлення порядку користування земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що відповідно до договору дарування від 04.07.2001 року має у приватній власності ? частину будинковолодіння по вул. Атамановського, 5 в м. Черкаси. Згідно рішення Черкаської міської ради № 4-562 від 13.03.2014 року їй надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі по вул. Атамановського, 5 орієнтовною площею 0,0150 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідач, відповідно до договору дарування від 16.10.2001 року та свідоцтва про право на спадщину від 13.01.1998 року має у приватній власності 3/4 частини будинковолодіння за адресою вул. Атамановського, 5 в м. Черкаси, а також частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 446,5 кв.м. по вул. Атамановського, 5 в м. Черкаси кадастровий номер 7110136700-06-022-0031 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 615374. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2003 року затверджено мирову угоду, згідно якої вона відступила відповідачу земельну ділянку, площею 11,93 кв.м з визначеної експертом земельної ділянки площею 150 кв.м. згідно ідеальної частки, що не відповідає припису. Також в ухвалі вказано, що розподіл будинку здійснено на підставі Висновку № 84 судової будівельно-технічної експертизи, складеної 17.09.2002 року ТОВ «Контакт-сервіс» дійсний розподіл будинковолодіння між сторонами зазначено про те, що фактичний розподіл будівель та споруд будинковолодіння по вул. Атамановського, 5 станом на дату оцінки має таке співвідношення: [PERSON] має 70,88% будинковолодіння; [PERSON] має 29,12% будинковолодіння; різниця між ідеальним та фактичним значенням часток складає 4,12% будинковолодіння, вартість яких в сумі 1318,00 грн. вона сплатила відповідачу. Однак з дати винесення Ухвали про затвердження мирової угоди сторони не внесли зміни про розмір фактичних часток в свої правовстановлюючі документи, що призвело в подальшому до грубих помилок у розподілі земельної ділянки між співвласниками будинку, яка на той час була в користуванні сторін. Крім цього державний Акт відповідача на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 615374, виданий 01.09.2007 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010777501388, згідно якого останній володіє 446,5 кв.м. земельної ділянки, виготовлений на підставі проектної документації, зробленої з суттєвими помилками, бо не врахована земельна ділянка площею 9,95 кв.м, яка знаходиться під житловим приміщенням літ. 1-6 площею 8,7 кв.м (жила кімната) та встановлена у висновку експерта № 1457/14-23 і зазначена в Додатку 5 до Висновку експерта № 1457/14-23, що належить відповідачу, слід визнати недійсним, так як ним порушується припис, оскільки згідно висновку експерта № 1457/14-23 - земельна ділянка, що належить [PERSON] не відповідає плану меж земельної ділянки, Акту визначення та погодження меж земельної ділянки та Мировій угоді, затвердженої Ухвалою Соснівського районного с м. Черкаси від 26.11.2003 року. Також між ними, як співвласниками вищевказаного майна, на протязі тринадцяти років, з моменту подачі сторонами позовних заяв до суду про реальний розподіл будинку та прибудинкової території триває затяжний конфлікт з приводу користування, утримання та збереження цього майна, угоди про спосіб виділення в натурі часток із сумісного спільного користування земельною ділянкою не досягнуто, натомість відповідач має претензії до позивача з приводу користування господарськими спорудами, дворищем та без дозволу позивача збудував самовільно прибудову літ. [PERSON] реальної частки нерухомого майна її в натурі технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальної частки, зазначеної в її правовстановлюючих документах, так як цей виділ має конкретні обставини, а саме реальна частка її, за яку внесена грошова компенсація, більша від ідеальної частки, зазначеної в її правовстановлюючих документах. Вважає, що вона має право на виділення в натурі реальної частки нерухомого майна, яка є відокремленою і її виділ в натурі можливий і є таким, що не порушує права співвласників вищевказаного домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою 159,56 кв. м. Оскільки добровільно вирішити спір не можливо, тому звернулася з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила та просила суд визнати за нею право власності на 4,12% частки спільного нерухомого майна; припинити право власності на 4,12% нерухомого майна [PERSON] за адресою вул. Атамановського, 5 в м. Черкаси; зареєструвати за нею в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 4,12 % частини будинковолодіння; визнати державний Акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя [PERSON] площею 446,5 кв.м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд недійсним та скасувати його державну реєстрацію; встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою по вул. Атамановського, 5, в м. Черкаси, загальною площею 591,35 кв.м. відповідно до ідеальних часток [PERSON] та [PERSON] у спільній частковій власності на домоволодіння згідно Ухвали Соснівського районного суду № 2-115-03 від 26.11.2003 року, Висновку № 84 та Доповнення до Висновку № 84 судової будівельно-технічної експертизи, виділивши [PERSON] земельну ділянку, площею 431,78 кв. м., їй земельну ділянку, площею 159,56 кв. м., а також стягнути з відповідача на ї користь судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, вказуючи, що позивач не являється власником земельної ділянки за адресою вул. Атамановського, 5, м. Черкаси, тому її права на володіння та користування землею порушені бути не можуть. Рішення про надання земельної ділянки у власність та державний акт про право власності на земельну ділянку у позивача відсутній. Представник третьої особи Черкаської міської ради в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до договору дарування від 04.07.2001року реєстраційний № 2-2285, посвідчений державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори позивач є власником ? частину будинковолодіння по вул. Атамановського, 5 в м. Черкаси. Відповідач [PERSON], згідно з договором дарування від 16.10.2001 року та свідоцтвом про право на спадщину від 13.01.1998 року є власником 3/4 частини вищевказаного будинковолодіння. Рішенням Черкаської міської ради від 05.07.2007 року [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 446,5 кв.м. за зазначеною адресою (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 615374 від ) Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 26 листопада 2003 року затверджено мирову угоду у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про реальний розподіл домоволодіння та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою згідно з якою [PERSON] як власнику ? частин будинку по вул. Атамановського, 5 у м. Черкаси виділено приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-9, 1-10, 1-11, 1-12 та надвірні споруди сарай «Б», погріб « Г», підвал « а»; відповідачу [PERSON] як власнику ? частини житлового будинку виділено приміщення 1-6, 1-7, 1-8, надвірні споруди погріб « Д». При цьому, [PERSON] сплачує [PERSON] різницю у вартості ідеальних долів в сумі 1318 грн., а [PERSON] приймає цю суму. Розподіл будинку здійснено на підставі висновків судово-будівельної експертизи від 17.09.2002 року, складеної ТОВ «Контакт-Сервіс». В подальшому, позивач сплатила вказані кошти [PERSON] Звертаючись до суду з даним позовом позивач ставить питання про визнання за нею право власності на 4,12% частки спільного нерухомого майна, так як вважає, що в результаті здійснення доплати в розмірі 1318 грн. її ідеальна частка у майні збільшилась та повинна на даний час складати 29/100 частин, а у [PERSON] частка відповідно зменшилася і повинна складати 71/ 100 частини. Суд не погоджується із вказаними доводами позивача виходячи з наступного. Як вбачається із висновку № 84 від 17 вересня 2002 року судово-будівельної технічної експертизи проведеної згідно ухвали суду відповідач [PERSON] сплачує позивачу [PERSON] різницю у вартості між ідеальним та фактичним значенням частки в сумі 1318 грн., за позивачем та відповідачем визнається право власності на ? та ? частини будинковолодіння відповідно. Висновок про збільшення ідеальних часток за рахунок грошової компенсації не зазначений. Суд критично оцінює доповнення до висновку експерта № 84 від 17.09.2002 року, який позивач надала суду як доказ того, що її ідеальна частка у майні збільшилась. Дане доповнення до висновку проведено за проханням [PERSON], в той час як будівельно-технічна експерти за проводилась згідно ухвали суду. Саме висновок експерта, яким були визначені ідеальні частки сторін у будинковолодіння був взятий судом при затвердженні мирової угоди. Більше того, висновок експерта був складений у 2002 році, а доповнення до нього виконані експертом по сплину тринадцяти років у 2015 році. Вищевказаною мировою угодою також був затверджений порядок користування земельною ділянкою по вул. Атамановського, 5 у м. Черкаси. Земельну ділянку розділено у відповідності з частками у праві власності - [PERSON] (частка ?) виділено земельну ділянку площею 450 кв.м.; [PERSON] (частка 1/4) 150 кв.м. виходячи з того, що за вказаним будинковолодінням рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради була закріплена земельна ділянка загальною площею 600 кв.м. Підставами для визнання державного акту на право власності на земельну ділянку, яка передана у власність відповідачу [PERSON] позивач зазначає те, що останній здійснив приватизацію земельної ділянки з порушенням умов мирової угоди. Проте, вивченням технічної документації із землеустрою щодо складання документа, щодо посвідчує право на земельну ділянку [PERSON] по вул. Атамановського, 5 у м. Черкаси вбачається, що при її виготовленні дана мирова угода була врахована . Так, у пояснювальній записці до документації зазначено, що площа земельної ділянки, яка належить [PERSON] становить 446,5 кв.м. Акт розподілу земельної ділянки домоволодіння не складався, оскільки була укладена мирова угода між співвласниками [PERSON] та [PERSON], яка затверджена Соснівським районним судом м. Черкаси 26.11.2008 року. При проведенні геодезичних обмірів претензій з боку суміжних землекористувачів не виявлено. В матеріалах технічної документації наявний акт визначення та погодження меж земельної ділянки від 20 грудня 2006 року згідно якого всі суміжні землекористувачі в тому числі і позивач [PERSON] погодила межі земельної ділянки, яка підлягала передачу у приватну власність [PERSON] Доказів на підтвердження того, що [PERSON] приватизував земельну ділянку з порушенням меж визначених у даному акті суду не надано. Посилання на висновок експертизи № 1457/14 за 2014 рік не може бути прийнятий судом як доказ незаконності та недійсності, оскільки на вирішення вказаної експертизи було поставлено питання чи відповідають фактичні межі земельної ділянки по вул. Атамановського, 5 у м. Черкаси технічній документації на земельній ділянці, зокрема плану меж земельної ділянки та мировій угоді. Тобто експерт дав відповідь на питання про фактичне землекористування між сторонами станом на 2014 рік. А у разі встановлення порушення прав землекористувача позивач має право ставити питання про усунення таких порушень та відновлення меж, які визначені мировою угодою, а не шляхом визнання недійсним державного акту. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 Земельного Кодексу України в тому числі і шляхом усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з правом володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків. На даний час позивач звернулась до міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо в становлення меж земельних ділянок в натурі. Черкаська міська рада своїм рішенням від 13.03.2014 року такий дозвіл надала. При цьому, дозвіл надано на земельну ділянку площею150,0 га (так як вказано в мировій угоді). Під час розгляду справи позивач виготовила план розподілу земельної ділянки згідно з якою з урахуванням державного акту відповідача частина земельної ділянки, яку вона зможе приватизувати складає 0,0138 га, в той час як згідно з мировою угодою ця площа становить 150 кв.м. Проте, відповідач приватизував земельну ділянку також меншої площі, ніж зазначено у мировій угоді( замість 450 кв.м. - 446 кв.м.). А тому посилання позивача на порушення її прав як користувача земельної ділянки внаслідок зменшення площі земельної ділянки є безпідставними. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи надані позивачем докази на обґрунтування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed