Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа : Синельниківський районний сектор ДМС України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, який розташований за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Славгород, вул. Заводська,49. Даний житловий будинок належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла 16.02.1995 року, посвідченого 22.03.2002 року державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за№ 255. Відповідно до технічного паспорту, житловий будинок, розташований за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Славгород, вул.. Заводська,49 належить їй на праві приватної власності. За даною адресою у належному позивачу житловому будинку зареєстровані : вона, її син - [PERSON], [INFO], та її чоловік- Рехман [PERSON], [INFO], що підтверджується домовою книгою. Відповідач за даною адресою не проживає з 01.05.2009 року. Оскільки відповідач не проживає у належному їй будинку, він не веде спільне господарство, не приймає участі у витратах на його утримання, не приймає участі в оплаті комунальних платежів за адресою своєї реєстрації. Позивач неодноразово намагалася вирішити питання шодо зняття відповідача з реєстрації за адресою: вул. Заводська, 49, с. Славгород, Синельниківський район, Дніпропетровська область, але відповідач відмовляється робити це добровільно. Своєю бездіяльністю він порушує її права, як власника житла, оскільки вона не в змозі у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй житловим будинком. Між нею та відповідачем не існує будь-яких домовленостей щодо користування належним їй будинком, [PERSON] не сплачує плату за користування жилим приміщенням, не несе інших витрат по утриманню будинку і не приймає участь у спільному побуті, а тому він вважається таким, що втратив право користування ним. Відповідач дійсно зареєстрований за адресою : [INFO], але за даною адресою з 01.05.2009 року і по теперішній час не проживає без поважних причин, а тому він порушує її права вільно розпоряджатися її майном. У звязку з цим, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком, розташованим за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Славгород, вул. Заводська, 49, що є підставою для зняття його з реєстрації. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Крім того, пояснила, що вона проживала з відповідачем як чоловік та дружина з 1994 року по травень 2009 року, вели спільне господарство. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не проживає в [INFO] з 01.05.2009 року, оскільки добровільно залишив будинок, забрав всі свої особисті речі. В 2009 році він повернувся до позивача, але через півроку він виїхав з будинку й по цей час не повертався. Для проживання в цьому будинку перешкод йому ніхто не чинив. Він проживає [INFO]. Даний будинок він купив, але документів на право власності ще не оформив. Він не згоден зніматися з реєстрації, так як позивач не сплатила йому за його збитки протягом спільного з нею проживання. Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі та просила прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сторони не проживають разом приблизно з 2009-2010 року. Відповідач залишив будинок позивача добровільно, забрав свої особисті речі. Разом вони проживали як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що останніх пять років, приблизно з 2010 року позивач не проживає з відповідачем з приводу особистих відносин. Сторони проживали як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Відповідач добровільно покинув будинок позивача, забрав свої особисті речі. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.2002 року, зареєстрованого в Синельниківському МБТІ, [PERSON] успадкувала майно після смерті матері [PERSON], яка померла 16.02.1995 року, а саме жилий будинок, що розташований за адресою : Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Славгород, вул.. Заводська, 49. Згідно технічного паспорту на жилий будинок по вул.. Заводській,49, власником даного жилого будинку є [PERSON]. З витягу з домової книги вбачається, що [PERSON] з 17.07.2002 року зареєстрований за адресою : [INFO]. Згідно довідки виконкому Славгородської селищної ради № 1220 від 26.11.2014 року № 1220, [PERSON] зареєстрований за адресою : [INFO], з 01.05.2009 року. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З норми ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Так, в ході судового розгляду встановлено та не заперечувалося сторонами, що дійсно відповідач по справі [PERSON] являвся членом сімї позивача, так як проживав з позивачем як чоловік та дружина, вели спільне господарство, дійсно зареєстрований за адресою : [INFO], але за даною адресою не проживає з 01.05.2009 року і по теперішній час без поважних причин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Доводи відповідача щодо його незгоди зніматися з реєстрації по причині несплати йому позивачем збитків протягом спільного з нею проживання не впливають на дані правовідносини, оскільки не ґрунтуються на вищевказаних нормах законодавства. Крім того, враховуючи правила ст..88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного та ст.ст. 319, 405 ЦК України, ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved