Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач належної батьківської уваги дітям не приділяє, коштів на їх утримання не надає і тим самим ставить сімю у важке матеріальне становище. Офіційно він не працевлаштований і тому, як платник аліментів, має нерегулярний та мінливий дохід. Діти проживають із нею та знаходяться на її повному утриманні. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного: Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року регламентовано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а за домовленістю між ними той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу дітям, однак самостійно не може повноцінно утримувати їх, оскільки несе інші витрати повязані з їх фізичним, духовним та моральним розвитком, молодий вік відповідача, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання дітей аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку з подальшою індексацією, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved