Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25 березня 2016 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини розладились з вини відповідача, який нехтував сімейними цінностями, не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про дитину, розпродував спільне нажите майно. Відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, різні погляди на сімейні відносини призводили до з'ясування стосунків, сварок, шлюбні відносини припинено. З березня 2017 року з відповідачем не проживає, на примирення не погоджується, просила прийняти рішення про розірвання шлюбу. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 23 травня 2018 року відкрито провадження у справі. Відповідач відзиву на позов не подав. У судове засідання позивач не з'явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, від позову не відмовилася. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не відомі. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відповідач не з'явився до суду, враховуючи правила ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 25 березня 2016 року, є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Піївської сільської ради Миронівського району Київської області 25 березня 2016 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Піївської сільської ради Миронівського району Київської області 22 липня 2016 року. Встановлено, що між подружжям фактично не існує сімейних стосунків. Шлюбні відносини між подружжям припинені через різні погляди на сімейні відносини, побут та виховання дитини, різні звички та характери. Сторони не змогли створити в сім'ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного. Відсутність взаєморозуміння та постійні суперечки, призвели до втрати почуття поваги та любові між подружжям. З березня 2017 року сторони шлюбних відносин сторони не підтримують, проживають окремо, наміру на примирення не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, сім'я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх малолітніх дітей, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України є непотрібними. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Вказані обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач є особою, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу. В поданій до суду заяві вона вказала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище, що є підставою для прийняття рішення про його відновлення. При подачі позову позивачем було сплачено 704 гривні 80 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та згідно з правилами ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved