Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з серпня 2011 року, урахувавши заборгованість, та з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що 18.12.1998 року вступила в шлюб з [PERSON], з яким прожила разом до 24.07.2007 року, коли шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. З відповідачем проживає окремо. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. З серпня 2011 року відповідач ніяких коштів на утримання дитини не надає, не приймає ніякої участі в її виховання. Дитина стоїть на обліку у невропатолога, в зв'язку з чим, позивачка просить стягнути з нього аліменти. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково та пояснив, що позовні вимоги щодо урахування заборгованості з серпня 2011 року відносно стягнення аліментів не визнає, оскільки він не ухилявся від сплати аліментів і позивачка жодного разу до нього не звернулася з вимогою щодо сплати аліментів; позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини з дня пред'явлення позову в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно визнає і згоден їх сплачувати. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 18 січня 2001 року, актовий запис № 11. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] від 18 грудня 1998 року, який було розірвано Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис № 89 від 14 вересня 2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER]. Дитина, [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS], та перебуває на її утриманні, чого сторонами не заперечується, та підтверджується довідкою про склад сім'ї Комітету мікрорайону «Залізничний». Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. [PERSON] доходів не отримує, що підтверджується довідкою Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міндоходів у Запорізькій області № 538/л/03-33-18-209 від 25.03.2014 року. Позивачка, враховуючи її майновий стан, не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, забезпечити їй повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття та інші життєво необхідні потреби. Статтею 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є особою працездатного віку, працює не офіційно, аліментів нікому не сплачує, стягнення по виконавчим документам не проводяться, інших дітей та непрацездатних осіб немає, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Згідно ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Доказів того , що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням ним від їх сплати, суду не надано, а тому в стягненні заборгованості по аліментам з серпня 2011 року до дня пред'явлення позову, необхідно відмовити. Таким чином, з урахуванням всіх обставин по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, є необхідним та достатнім розміром аліментів на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто 26.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial