Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину, в якій указали на те, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано. Під час шлюбу у сторін народилась дитина, яка проживає з матір'ю, знаходиться на її утриманні, повнолітня дитина навчається у навчальному закладі. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини, тому вони просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до закінчення навчання дитини чи до досягнення 23-річного віку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на ухилення відповідача від матеріальної підтримки дитини, спроможність нести витрати у передбаченому позовом розмірі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив повністю, посилаючись на неспроможність надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, наявність інших трьох дітей на утриманні, невеликий рівень доходів. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 09.12.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, рішенням суду. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Повнолітній син сторін проживає із матір'ю та перебуває на її утриманні, навчається у навчальному закладі, що підтверджується довідками. Позивач є пенсіонером, не працює, що підтверджується пенсійним посвідченням, трудовою книжкою. Відповідач має іншу сім'ю, трьох дітей, постійне місце роботи, має достатній рівень доходів для утримання дитини, що підтверджується довідками, свідоцтвом про шлюб, свідоцтвами про народження, медичною документацією. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З урахуванням передбачених ст.182 СК України обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача кошти на користь позивача на утримання повнолітньої дитини, оскільки відповідач має регулярний заробіток, спроможний надавати матеріальну допомогу дитині, яка продовжує навчання. При суд вважає необґрунтованими позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів, оскільки під час судового розгляду встановлено, що крім повнолітньої дитини, відповідач утримує ще трьох неповнолітніх дітей, тому неспроможний сплачувати аліменти у визначеному позовом розмірі. Суд вважає достатнім для забезпечення потреб дитини розмір аліментів на рівні 1/8 частки від заробітку щомісячно. Заперечення відповідача суд не приймає до уваги, оскільки вони неповністю ґрунтуються на законі, доводи про неспроможність відповідача надавати допомогу дитині спростовуються наявними у справі доказами. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України слід покласти на відповідача повністю.

Outcome: partial