Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 28.07.2002 року Симонівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис №3. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, сторони мають різні характери, шлюбні відносини не підтримують та не ведуть спільне господарство. Від вказаного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 14.02.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.39). Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував (а.с.38). Відповідно до ст. 200 ч. 3,4 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Симонівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис №3 (а.с.8). Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Сторони фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо з 2017 року, сім`я існує формально, на примирення не згодні. Сторони втратили одне до одного почуття любові та поваги. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін, відповідає інтересам малолітньої дитини, а тому може бути прийняте судом. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи наведене та

Outcome: approved