Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме - квартирою [ADDRESS]. Вказує, що вона [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. На даний час відповідач прописаний у належній їй квартирі, але на протязі останніх 10 років та по даний час за місцем реєстрації не проживає. Вона позбавлена права в повній мірі вільно розпоряджатися належним їм майном. Вирішити в позасудовому порядку даний спір виявилося неможливим, тому вона вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Сторони у судове засідання не з'явилися. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS]. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивачки про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Позивач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу частини квартири від 14.12.2005, договору дарування частини квартири від 26.11.2005, витягу з Державного реєстру правочину від 14.12.2005, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.12.2005, технічного паспорту на квартиру./а.с.7,8,9,10,11-12/ Як вбачається з вищевказаних документів, відповідач є колишнім власником частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до повідомлення відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізькій області від 27.07.2018 № 4499, відповідач - [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. /а.с.8/. Однак, відповідач за вказаною вище адресою не мешкає з 2010 року, про що свідчить довідка старшої будинку від 18.09.2018. В силу того, що відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але не проживає там тривалий час - з 2010 року по теперішній час, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час в квартирі [ADDRESS] залишається зареєстрованим [PERSON], який не мешкає в ній, не є власником даної квартири, що перешкоджає власниці квартири [PERSON] користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved