Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 27.07.2002 року. Мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. 27.01.2015 року шлюб з відповідачем був розірваний на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва. Після розлучення донька проживає з нею. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Натомість відповідач дитину не утримує, участі у її вихованні не приймає. Протягом 2015-2016 років вона декілька разів оздоровлювала дитину на території України, влітку 2016 року дитина відвідала Республіку Болгарію, і в цьому році вона має намір оздоровити доньку в м. Баку (Азербайджан). Дитина має змогу відвідати культурні та історичні пам'ятки, однак, відповідач ухиляється від надання дитині дозволу та коштів необхідних для оздоровлення дитини. Крім того, виїзд дитини за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Однак, вже на протязі місяця вона не може отримати у відповідача дозвіл на виїзд дитини за кордон. Він навмисно ухиляється від зустрічі, двері не відчиняє, слухавку не бере. Зважаючи на те, що виїзд за кордон відбудеться 20.10.2016 року, а дозвіл батька відсутній, вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Крім того, донька займається в Київській школі-студії балету «Тодес», що надасть можливість виїжджати за територію України, та буде потребувати дозволу батька дитини на виїзд за кордон. В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, та допустити негайне виконання судового рішення, оскільки вже 20.10.2016 року відбудеться виїзд за кордон. Не заперечував щодо заочного порядку розгляд справи у разі неявки відповідача в судове засідання по матеріалам справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства України, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача по доказам, наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. В суді встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що неодноразово малолітня [PERSON] перебувала за кордоном з метою відпочинку, і відповідачем надавався дозвіл, посвідчений згідно вимог законодавства України. Встановлено та підтверджено документами, що з 20.10.2016 року по 23.10.2016 року позивач з дитиною має намір відвідати м. Баку. Виліт призначено на 20.10.2016 року, однак, відповідач письмового дозволу на виїзд дитини за кодон не надав. Враховуючи дату вильоту, суд вважає за можливе надати позивачу дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька в супроводі матері саме на вказаний період. Щодо частини позовної вимоги про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька на період по 2020 рік суд приходить до того, що дана вимога на даний час є передчасною, оскільки відповідач попередньо не заперечував щодо виїзду дитини за кордон та надавав письмову згоду. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Процесуальне законодавство України надає право суду допустити негайне виконання рішень суду. Оскільки, виліт відбудеться 20.10.2016 року (квитки та готель вже замовлені та оплачені) суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial