Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому вказує, що 18.04.2016 року до неї додому прийшов громадянин, який представився представником заводу «Стеклопласт», та запропонував послугу з виготовлення та встановлення пластикових вікон, надавши при цьому візитку. За зазначеним у рекламному буклеті телефоном вона зателефонувала з метою отримання роз'яснень, на що їй повідомили, що для оформлення послуги до місця її проживання приїде представник компанії, який зробить заміри вікон і після проведення оплати пластикові вікна будуть встановлені протягом 20 днів. На наступний день до неї додому прийшов представник компанії «Стеклопласт», здійснив заміри вікон, провів розрахунок і повідомив, що необхідно сплатити вартість та установку вікон в сумі 13697 гр. Надана пропозиція її влаштовувала, тому вона уклала з представником, який представився ФОП [PERSON], договір №cz-780 та додаткову угоду до договору. Відповідач надав їй реквізити платіжної картки, на яку слід було перерахувати кошти за послугу. У квітні, червні та липні 2016 року вона перерахувала на вказані відповідачем реквізити банківської картки кошти в сумі 13740 гр. Відповідно до п.3.2 укладеного договору відповідач повинен виконати роботу на протязі 28 днів. Остання сплата коштів відбулася 04.07.2016 року, тому відповідач повинен був виготовити вікна та встановити їх до 02.08.2016 року. Позивач виконала всі умови договору, але відповідач відмовився виконувати договір без надання пояснень щодо причин невиконання. Вважає, що укладений з відповідачем договір порушує її права як споживача, оскільки даний договір є несправедливим. Так, у вказаному договорі міститься заборона розірвання договору та можливості повернення сплачених коштів, у договорі відсутні відомості щодо розміру та вигляду виробів, відсутні положення щодо обов'язку відповідача у разі невиконання умов договору, натомість міститься положення, згідно якого відповідач має право в односторонньому порядку розірвати договір, даний договір надрукований дуже дрібним шрифтом, що унеможливлює його прочитання. Крім того, відповідач як ФОП не має права виготовляти пластикові вікна, а має право торгівлі, що свідчить про те, що відповідач завідомо знав, що не буде виконувати укладений договір, у вказаному договорі відсутній підпис відповідача, що також підтверджує, що відповідач не мав наміру виконувати договір. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд визнати недійсним договір №CZ-780 від 19.04.2016 р., укладений між нею та [PERSON], стягнути з відповідача кошти в сумі 13 697 гр., моральну шкоду в сумі 10000 гр. За заявою позивача та її представника адвоката Кононенко О.В. справу розглянуто без їх участі. ФОП [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України сповіщений належним чином, заперечень на позов не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 квітня 2016 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір на виконання робіт з виготовлення та доставки ПВХ конструкцій, вартість виробу складає 13697 гр. В цей же день позивачем підписано додаток до вказаного договору. З договору індивідуальний номер замовлення CZ-780 від 19.04.2016 року вбачається, що [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець) уклали договір, за яким виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачі у власність замовнику ПВХ конструкції за розцінками виконавця. Договір містить підпис позивача та відбиток печатки ФОП [PERSON] без його підпису. Згідно наданих позивачем квитанцій кошти за виготовлення ПВХ конструкції перераховані нею 19.04.2016 року в сумі 10000 гр., 09.06.2016 року в сумі 1012,91 гр., 04.07.2016 року в сумі 2701, 42 гр., всього перераховано 13 714,33 гр. 18.07.2016 року [PERSON] була направлена на адресу ФОП [PERSON] пропозиція про визнання договору незаконним та повернення сплачених коштів, однак відповідь позивачу не була надана. Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст.57-59 ЦПК України визначено, що докази - це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст.208 Цивільного кодексу України правочини між юридичною та фізичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.866 ЦПК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. В обґрунтування своєї вимоги про визнання вказаного договір індивідуального номеру замовлення CZ-780 недійсним (нікчемним) позивач посилається на відсутність в тексті договору підпису ФОП [PERSON]Р Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Виходячи із вищевикладеного та оцінивши докази в їх сукупності, з врахуванням наданого сторонами обсягу доказів, суд вважає, що позов в частині визнання недійсним договору слід задовольнити повністю та визнати недійсним договір індивідуального номеру замовлення CZ-780 від 19.04.2016 року, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що на виконання недійсного договору позивач перерахувала кошти в сумі 13 714,33 гр. У відповідності до положень ч.1 ст.216 ЦК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача кошти в сумі 13 697 гр., а не 13 714,33 гр., оскільки позивачем заявлена вимога про стягнення суми 13697 гр. Оскільки судом встановлено, що відповідачем порушено права позивача як споживача, суд на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживача» приходить до висновку, що відповідачем завдано моральну шкоду позивачу, яка підлягає стягненню, оскільки порушення прав позивача з боку відповідача призвели до хвилювань позивача. Суд вважає, що достатньою сумою для відшкодування моральної шкоди є 1000 гр. В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження факту завдання моральної шкоди на суму 10000 гр., в тому в даній частині позовні вимоги слід задовольнити частково. У відповідності до ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1280 гр. на користь держави.

Outcome: partial