Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів на користь матері та стягнення аліментів на користь дочки. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначила, що рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.09.2018 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] (матері позивача) аліменти на утримання позивачки як повнолітньої дочки, що продовжує навчання, в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.07.2018 року і до закінчення навчання 30.06.2021 року. [INFO] мати позивача померла. У зв`язку з цим, позивач просила припинити стягнення аліментів з відповідача на користь [PERSON] на утримання позивача та стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі ј заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення нею навчання. В судове засідання позивач не з`явилася, надавши заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи двічі повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулись поштові відправлення, що дає підстави для висновку, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутній, тому він відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (світлокопію паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] ; світлокопію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.09.2018 року по справі № 468/922/18-ц; довідку Чорноморського національного університету імені Петра Могили від 17.01.2020 року № 8099Б/24; світлокопію свідоцтва про смерть [PERSON] ; копію довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 15.01.2020 року), суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON] . Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 18.09.2018 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] (матері позивача) аліменти на утримання позивачки як повнолітньої дочки, що продовжує навчання, в розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.07.2018 року і до закінчення навчання 30.06.2021 року. 28.04.2019 року мати позивача, на користь якої рішенням суду стягнуто аліменти, померла. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 198-201 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина, мати, батько мають бути матеріально забезпеченими, здатними забезпечувати дочку або сина. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення\~двадцяти трьох\~років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. При цьому ст. 199 СК України передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку (сина) то саме на їх користь належить стягувати аліменти, а не на користь когось з батьків, оскільки дочка сторін досягла повноліття, наділена повною цивільно-правовою дієздатністю та не є дитиною в контексті ст. 6 СК України та на вказані правовідносини ст. 179 СК України не поширюється. В даному випадку отримувачем аліментів відповідно до ст. 199 СК України є саме дочка. Вирішуючи питання про можливість стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, суд враховує те, що остання навчається на денній формі навчання у Чорноморського національного університету імені Петра Могили, що свідчить про те, що вона потребує матеріальної допомоги. При цьому суду не надано жодних доказів, які б звільняли відповідача від обов`язку утримувати свою повнолітню дочку, яка навчається і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. У зв`язку з цим суд вважає, що вимоги позивача про припинення стягнення аліментів на її утриманні на користь матері, яка померла, та стягнення аліментів на її користь є законними, оскільки відповідають положенням ст. 199 Сімейного кодексу України, яка передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку (сина), а не надавати допомогу один одному на утримання повнолітніх дочки чи сина, тому саме на користь таких повнолітніх осіб належить стягувати аліменти, а не на користь матері, з якою проживає повнолітня дочка, оскільки її дочка досягла повноліття, наділена повною цивільно-правовою дієздатністю та не є дитиною в контексті ст. 6 Сімейного кодексу України та на вказані правовідносини ст. 179 Сімейного кодексу України не поширюється. При цьому незважаючи на те, що вимога про переведення прав отримувача аліментів не передбачена нормами Сімейного кодексу України, така вимога, як вказано вище ґрунтується на положеннях закону та, в даному випадку, є ефективним способом захисту прав позивача, тому підлягає задоволенню. Оскільки за даною категорією справ позивач звільнений від сплати судового збору та позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі ст. 198, 199 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved