Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути із [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в порядку визначеному ч. 3 ст. 166 СК України; судові витрати покласти на відповідачів.. В обґрунтування позову покликається на те, що вона є бабою малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між батьками дітей розірвано рішенням Пустомитівського районного суду, від 31.10.2014 р. по справі № 450/2580/14-ц. Діти проживають з позивачкою, їхньою бабусею [PERSON] , [INFO] , за адресаю [ADDRESS] та знаходяться на її утриманні, догляд за дітьми проводиться позивачкою, що підтверджується висновком Пустомитівської районної державної адміністрації, як органом опіки та піклування та актом обстеження житлово-побутових умов. Онука позивача [PERSON] з 2013 р. навчається у Львівській загальноосвітній школі-інтернат № 1 І-III ст. ім. Б.І. Антонича, у 5 класі. Згідно з характеристики школи інтернат відповідачі ухилялись від виховання дитини, батько не являвся взагалі, матір з`являлась тільки короткий період. В характеристиці також вказано що дитина надійшла в запущеному стані з певними психологічними травмами, повторно навчалась у 1 класі оскільки її матір в той період активно споживала алкогольні напої. В характеристиці на [PERSON] зазначено що її вихованням, харчуванням, забезпеченням одягу та доглядом займається бабуся - [PERSON] . Онук [PERSON] навчається в Львівському вищому професійному політехнічному училищі з 1 вересня 2017 р. за спеціальністю «Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, має позитивну характеристику за місцем навчання. Висновком Пустомитівської районної державна адміністрація, як органу опіки і піклування, цей орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів оскільки вони повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків, не проявляють любові та заінтересованості станом здоров`я, навчанням, фізичним і моральним розвитком, не дають дитям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють належних умов для розвитку природніх здібностей дітей, не готують їх до самостійного життя та праці, не забезпечують їх необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, фінансово не допомагають. Діти не спілкуються із своїми батьками, оскільки вони самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, батько тривалий період часу не з`являється взагалі, матір з`являлась в минулому, але через тягу до алкоголю, нанесла дітям непоправну шкоду, і станом на теперішній час, дітьми не цікавиться. Пустомитівська районна державна адміністрація, як орган опіки і піклування, заслухала та врахувала думку дітей, де вони підтвердили вищенаведені факти. Вищезазначені обставини свідчать про невиконання Відповідачем своїх батьківських обов`язків, закріплених ч. 1 - 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщин; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладенні на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України). Названі дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків і створюють цим перешкоди дитям в пересуванні, виступах, лікуванні і подорожах за кордоном. Позивач вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей відповідачів доцільно позбавити батьківських прав, з чим погоджується орган опіки та піклування. Позивач покликаючись на ст. 166 СК України зазначає про необхідність стягнення аліментів на утримання дітей. [PERSON] , як особа яка бажає взяти опіку над неповнолітніми дітьми має хорошу характеристику, працює на посаді прибиральниці гуртожитку №1 НУ «Львівська Політехніка», та згідно характеристики проявила себе, як сумлінний працівник, який добросовісно виконує свою роботу, в колективі користуюсь повагою та авторитетом та згідно характеристики має спокійний та врівноважений характер. 23.04.2019 року провадження у справі відкрито. 06.06.2019 року справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Окрім того додала що, діти проживають із нею. Дочка позивача - відповідач у справі - дітьми не цікавить, не утримує та матеріально їх не забезпечує. Проживає окремо, дуже рідко навідує дітей, до дітей не телефонує. Ніякої участі у вихованні дітей не бере. Відповідач, мати дітей, проживає у іншій сім`ї, до дітей не приїжджає, участі у вихованні не приймає. Навчанням, вихованням, забезпеченням дітей батьки не займаються, жодного інтересу до дітей не проявляють. Відповідач [PERSON] в ході розгляду справи позов визнав. В подальші судові засідання відповідач не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомленийпро час та місце розгляду справи. Відповідача [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоч була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов до суду від неї не надходило, заяв про відкладення розгляду справи відповідачем не подавалось. В судовому засіданні представник служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області Мота В.І. позовні вимоги підтримав частково в частині позбавлення батьків сих прав, вважає їх підставними та таким, що відповідають інтересам дітей. Щодо позовних вимог про призначення позивача опікуном та стягнення аліментів заперечив, оскільки вважає такі передчасними та необґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з таких підстав. З 18.12.2001 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано 31.10.2014 року, що вбачається із копії рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 31.10.2014 року. У зазначеному шлюбі відповідачів народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 13.02.2019 року та довідки Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 04.02.2019 року № 126, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] проживають за адресою: [ADDRESS] з бабою - [PERSON] , [INFO] . Разом із ними у будинку зареєстрована матір дітей [PERSON] , однак не доглядає за своїми дітьми, веде аморальний спосіб життя. З наявних в матеріалах справи копій характеристик на дітей з навчальних закладів, вбачається, що діти живуть у неповній сім`ї, батьки яких розлучені. Батьки дітей участі у вихованні дітей не приймають. Дітьми опікується їхня бабуся - [PERSON] . [PERSON] , яка з 2013 року навчається у Львівській загальноосвітній школі-інтернаті № 1 I-III ступеня, мама [PERSON] навідувала дуже рідко у 3-4 класах. Дитина втратила інтерес до навчання, стала ще біле замкнутою та вразливою. Син відповідачів [PERSON] навчається у Львівському вищому професійно технічному училищі з 1 вересня 2017 року. За перод навчання зарекомендував себе як учень з середнім рівнем знань, спокійний, врівноважений, чесний, відповідальний, завдання виконує сумлінно та вчасно, фізично розвинутий, шкідливих звичок за ним не помічено. Судом встановлено, що матір з дітьми не проживає, декілька разів навідувалася до них на короткий час, дітей матеріально не забезпечує, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, не цікавиться їхнім здоров`ям, навчанням, вихованням, залишила їх на утриманні батьків, поради та рекомендації працівників соціальної служби щодо належного виконання батьківських обов`язків залишає без уваги, в судові засідання відповідачка не з`явилася, відзиву на позовну заяву суду не представила, що зумовлює у суду виникнення переконання про свідоме самоусунення від питання щодо позбавлення її батьківських прав щодо дітей, байдуже ставлення останньої до позову, оскільки відповідач [PERSON] такого не заперечила, хоч була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] - батько дітей з дітьми не проживає, дітей матеріально не забезпечує, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, не цікавиться їхнім здоров`ям, навчанням, вихованням, залишилав їх на утриманні батьків матері дітей, з якими діти проживають. Разом з тим, відповідач [PERSON] - батько дітей, який з`явився лише в підготовче судове засідання пояснив, що розуміє ситуацію що склалася та визнає позов, проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей не заперечив, відзиву на позовну заяву суду на надав. Окрім того, з наявних матеріалів справи вбачається, що рішенням суду відповідача [PERSON] зобов`язано сплачувати аліменти на утримання дітей, однак станом на 01.10.2015 року заборгованість по сплаті аліментів становить 78928,54 грн. Разом з тим, в матеріалах справи наявний висновок Пустомитівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки вони повністю ухилилися від виконання батьківських обов`язків, не проявляють любові та заінтересованості щодо дітей, разом з ними не проживають, не цікавляться розвитком, станом здоров`я, навчанням [PERSON] та [PERSON] , не беруть участі у їх вихованні, не піклуються про духовний та фізичний розвиток сина і дочки, не забезпечують їх необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, фінансово та матеріально не допомагають. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В той же час відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Безспірно встановлено, що протягом тривалого часу [PERSON] та [PERSON] не виконують своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Встановлено, що [PERSON] не виконує свої материнських обов`язків, дітьми, їх здоров`ям, моральним та психологічним розвитком не цікавиться, не бере участі в їх вихованні та навчанні, не цікавиться навчанням і шкільним життям дітей, разом з дітьми не проживає, зрідка навідує, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами. Встановлено, що [PERSON] не виконує свої батьківских обов`язків, дітьми, їх здоров`ям, моральним та психологічним розвитком не цікавиться, не бере участі в їх вихованні та навчанні, не цікавиться навчанням і шкільним життям дітей, разом з дітьми не проживає, зрідка навідує, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами та визнано відповідачем. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, враховуючи що в матеріалах справи відсутні докази, які б позитивно характеризували відповідачів, як особистістей та членів суспільства, те, що мати та батько не бажають спілкуватись з дітьми, займатись вихованням та матеріальним їх утриманням, суд приходить до переконання, що позовна заява в частині позбавлення батьківських праві відповідачів є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідачкі без поважних причин не виявляють щодо своїх дітей батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому їх слід позбавити батьківських прав відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та задоволення позовних вимог у цій частині. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3, 4 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦК України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Таким чином за відсутності подання органу опіки та піклування позовна вимога про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є передбачено, а тому в задоволенні такої слід відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Звертаючись до суду із позовом, зокрема в частині стягнення аліментів, позивач разом з тим не зазначає спосіб стягнення та розмір аліментів, які просить суд стягувати із відповідачів, однак позивачем у ході розгляду справи та у позовній заяві не уточнено позовну вимогу про стягнення аліментів. Окрім того, позивач не може бути суб`єктом звернення до суду із позовом оскільки не являється законним представником дітей, чи особою яка здійснює над ними опіку та піклування відповідно до закону, на час розгляд справи судом. Окрім того, судом встановлено що відповідач рішенням суду відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей на користь [PERSON] - матері дітей, яка є відповідачем у справі. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги, що позовні вимоги про стягнення аліментів заявлені особою, яка не наділена цивільною процесуально правоздатністю щодо таких вимог, оскільки не є їх законним представником, разом з тим не знайшли свого підтвердження у представлених суду доказах та позивачем не конкретизовані, в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів слід відмовити.

Outcome: dismissed