Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів на утримання дітей- [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та стягувати з відповідача аліменти в сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, з проведенням індексації відповідно до закону починаючи з 01 березня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування заявленого позову з врахуванням уточнень зазначає, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 01 серпня 2012 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] по 567 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 30.05.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що з часу призначення аліментів значно підвищилися ціни на продукти харчування, комунальні послуги, одяг, тому сума, яку сплачує відповідач є недостатньою для забезпечення всім необхідним спільних з відповідачем дітей. Також вказує, що з жовтня 2015 року Відповідач не сплачує аліменти, у зв'язку з чим просить суд також стягнути неустойку в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення у розмірі 7242,46 грн. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач позову не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2012 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей- [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по 567 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 30.05.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Звертаючись до суду з вимогою збільшити розмір аліментів з 567 грн. до 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували наявність підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей по 1500 грн. на дитину. Крім цього, згідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 СК України зазначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У позовній заяві позивач зазначає, що витрачає на утримання кожної дитини близько 5000 грн. щомісячно, а отже її матеріальне становище дозволяє витрачати на утримання дітей значно більшу суму коштів, ніж відповідач. Водночас, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження матеріального стану відповідача, зокрема що дохід, який він одержує дозволятиме сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно. Таким чином виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача по справі, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, щодо збільшення розміру аліментів, частково, та проводити стягнення у твердій грошовій формі у розмірі 850 гривень щомісячно на кожну дитину. Щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас, позивачем не надано доказів, які б вказували на наявність заборгованості у [PERSON]. по сплаті аліментів за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості від 23.05.2016 року вбачається, що за період з 01.01.2013 року по 01.06.2016 року нараховано до сплати аліментів 46494,00 грн., а фактично сплачено 53140,00 грн., тобто заборгованість по сплаті аліментів відсутня, навпаки відповідачем сплачено аліментів на 6646,00 грн. більше. Відтак, оскільки відсутнє порушення зобов'язань по сплаті аліментів відповідачем, суд не вбачає підстав для нарахування пені та відсотків за прострочення.

Outcome: partial