Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

позивач звернулася до суду з названим позовом стверджуючи, що після смерті її батька [PERSON] відкрилася спадщина на земельні ділянки № [NUMBER] ( рілля 1-ї категорії), площею 1,5659 га. та земельну ділянку № [NUMBER] ( рілля 2-ї категорії) площею 0,9940 га. На земельну ділянку № [NUMBER] ( сінокос) нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки за життя батька сертифікат на право на земельну частку ( пай) серії [NUMBER] від 30.12.1996 року був втрачений. Посилаючись на приписи ст.1268 ЦК України, просила суд визнати за нею, [PERSON] право на спадкове майно, а саме на користування земельною ділянкою № [NUMBER] площею 0,9940 га., що знаходиться в межах Гостролуцької сільської ради, що відкрилася 03.02.2017 року після смерті її батька [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі. Представник Гостролуцької сільської ради Баришівського району будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Позовні вимоги визнають у повному обсязі. За правилами ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи ту обставину, що Гостролуцька сільська рада, яка є відповідачем по даній справі не заперечує щодо пред'явленого позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Заслухавши пояснення представника позивача адвоката [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. Статтею 41 Конституції України закріплено, що громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. В пункті 5.2. Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року зазначено, що згідно з частиною третьою статті 41 Конституції України, громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ця конституційна гарантія не може тлумачитися як така, що заперечує державний захист інших визнаних майнових прав громадян (крім права власності) або обмежує можливість такого захисту прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного на той час законодавства. Судом встановлено, що відповідно із сертифікатом про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30.12.1996 року за [PERSON], яка є матір'ю позивачки, були закріплені земельна ділянка № [NUMBER] (рілля 1 категорії) площею 1,5659 га, земельна ділянка № [NUMBER] (рілля 2 категорії) площею 0,9940 га. та земельна ділянка № [NUMBER] (сінокос) площею 1,082 га., які знаходяться на землях Гостролуцької сільської ради. [INFO] [PERSON] у віці 73-х років померла, про що в Книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Гостролуцької сільської ради Баришівського району 20 грудня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 30 та видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] ( а.с.7 ). Після смерті матері відкрилась спадщина, яку в установленому порядку прийняв чоловік покійної та батько позивачки [PERSON], якому 24 грудня 2011 року державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,5659 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] ділянка № [NUMBER] та земельна ділянка площею 0,9940 га. з кадастровим номером [NUMBER] ділянка [NUMBER] На земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,082 га. свідоцтво про право на спадщину за законом не було видано в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на землю, а саме сертифікат про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 30.12.1996 року, який був втрачений. [INFO] у віці 82 років помер [PERSON] про що виконавчим комітетом Гостролуцької сільської ради Баришівського району [INFO] складено відповідний актовий запис за № 4 та видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] а.с.10 ). За життя, 20 червня 2011 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений Гостролуцькою сільською радою і зареєстрований в реєстрі за № 51. Відповідно до вказаного заповіту, спадкоємицею зазначеного в заповіті майна [PERSON] є його дочка [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини (ч. 2 ст. 1223 ЦК України ). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналогічна норма міститься у п. 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Після смерті батька, позивачка в установлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і 05 серпня 2017 року державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки площею 1,5659 га. та 0,9940 га. ( а.с.11,12 ). Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.12.2017 року № 1719/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку № [NUMBER] площею 1,082 га., що знаходиться на території Гостролуцької сільської ради Баришівського району та належить померлій 18.12.2010 року дружині спадкодавця [PERSON], після смерті якої він фактично спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав за відсутності документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій та рекомендовано звернутися до суду. В пункті 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Як вбачається із довідки Гостролуцької сільської ради № 762 від 13.12.2017 року за померлою [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку ( пай) Серія [NUMBER] від 30.12.1996 року згідно з протоколом № 1 від 03 грудня 2005 року з розподілу земельних часток ( паїв) закріплені земельні ділянки : рілля 1 категорії - ділянка № [NUMBER], площею 1,5659 га. та рілля 2 категорії - ділянка № [NUMBER], площею 0,9940 га на які вона отримала державні акти на право власності. Окрім того, відповідно до вказаного протоколу № 1, за померлою також закріплено земельну ділянку № [NUMBER] під сінокос, площею 1,082 га.( а.с.14) Таким чином, оскільки земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,082 га за спадкодавцем [PERSON], а після її смерті і її чоловіком [PERSON] в установленому законом порядку не була зареєстрована, то до позивачки [PERSON], як спадкоємиці після смерті [PERSON] переходить право на вказану земельну ділянку в порядку спадкування, а тому вимоги позовної заяви грунтуються на Законі. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved