Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, посилаючись на те, що посилаючись на те, що з 21.11.1998 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. З 01.09.2015 року син є студентом Лозівської філії Харківського державного автомобіль - дорожнього коледжу, за спеціальністю 274 Автомобільний транспорт на денній формі навчання на комерційній основі, термін навчання до 30.06.2019 року. Відповідач проживає окремо від сім'ї, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вихованням не займається, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток та створення належних умов для розвитку її природних здібностей. Позивач працює, але її заробітної плати не вистачає на утримання сина на достатньому рівні. В зв'язку з викладеним позивач звернулася до суду і просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. В судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує, у разі неявки відповідача, проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить довідка про доставку СМС-повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, наданої у заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 21 листопада 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Домаською сільської радою Лозівського району Харківської області 21.11.1998 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на сьогодні є повнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про його народження серія [NUMBER], виданим 27.10.2000 року Домаською сільською радою Лозівського району Харківської області, актовий запис № 10, в якому [PERSON] значиться батьком. В теперішній час [PERSON] навчається на четвертому курсі Лозівської філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу, денна форма навчання, за спеціальністю «Обслуговування та ремонт автомобілів та двигунів», форма фінансування навчання на комерційній основі, термін навчання 3 роки 10 місяців з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою № 498 від 17.09.2018 року. В зв'язку з навчанням не працює, ніяких доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач має змогу надавати таку допомогу, але в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років. Як вбачається з матеріалів справи, повнолітня дитина сторін на даний час навчається на другому курсі четвертому курсі Лозівської філії Харківського державного автомобільно-дорожнього коледжу, денна форма навчання, за спеціальністю «Обслуговування та ремонт автомобілів та двигунів», форма фінансування навчання на комерційній основі, термін навчання 3 роки 10 місяців з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою № 498 від 17.09.2018 року. В зв'язку з навчанням не працює, ніяких доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач в свою чергу зареєстрований за адресою: [ADDRESS], дані про те, чи є він інвалідом, про наявність хронічних захворювань відповідачем до суду не надані. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що повнолітній син сторін по справі потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 199 СК України відповідач, як його батько, може і зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на його користь. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дитині. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 200 Сімейного кодексу України у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2019 року. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини, а тому позовні вимоги задовольняє. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за іншій період. Разом з цим, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Так, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи судом вбачається, що днем пред'явлення позову позивачем є 24 вересня 2018 року, що підтверджується відміткою на 1 примірнику позову. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам ч. 3 ст. 13 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню оскільки позивачем належним чином представлені докази в обґрунтування своїх вимог. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача за позовом.

Outcome: approved