Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь понесені додаткові витрати на розвиток та лікування доньки [PERSON] - [INFO] у розмірі 37289,81 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем з 19.03.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . 17.03.2014 шлюб з відповідачем було розірвано на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею та всі додаткові витрати на дитину вона несе сама, відповідач в добровільному порядку допомоги не надає. На підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24.02.2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. щомісячно, однак розмір аліментів є мізерним для забезпечення належних умов життя дитини. Наголошує, що донька [PERSON] перебуває на обліку у лікаря гастроентеролога та у лікаря невролога, що потребує постійного лікування та значних коштів. Крім того, донька відвідує ЖЗОПШ «Сяйво» та музичну школу ім. Лятошинського, що також потребує значних коштів. За період з 01.07.2018 року по 28.05.2021 року вона понесла витрати за навчання в ЖЗОПШ «Сяйво» в розмірі 28705,96 грн., а витрати за навчання в музичній школі ім. Лятошинського за період з вересня 2017 року по березень 2020 року склали 7035,00 грн. Витрати на лікування нею понесені у розмірі 1548,85 грн. Всього за вищевказані періоди витратила на доньку в загальному 37289,81 грн. Вважає, що оскільки вона самостійно несе витрати на утримання дитини та на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 100% буде забезпечувати рівність участі батьків у потребах дитини. Ухвалою від 23.07.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду. 25.08.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що відповідач заперечує щодо стягнення витрат на лікування, оскільки копії квитанцій не підтверджують, що саме позивачкою придбані саме ті ліки, які були призначені лікарями. Щодо витрат на сплату благодійних пожертвувань на користь Житомирської загальноосвітньої приватної школи «Сяйво» відповідач також заперечує, оскільки навчання в приватній школі було бажанням матері, що не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні положень статті 185 СК України. Щодо витрат на навчання дитини у підготовчій групі художньої освіти в закладі «Музична школа імені Б.М. Лятошинського», то відповідач визнає позовні вимоги частково і погоджується сплачувати додаткові витрати в розмірі 1/2 від загальної суми , за умови, що [PERSON] продовжує навчання у зв`язку з наявністю у неї здібностей. Наголошує, що відповідач сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі, що був встановлений рішенням суду. При цьому, позивачка не зверталась до суду з заявою про збільшення розміру аліментів на утримання доньки. Крім того, відповідач має на утриманні ще одну дитину та вагітну дружину, немає постійної роботи та регулярного доходу (а.с. 42). Позивач у своїй відповіді на відзив вказала, що у відзиві відповідач не оспорює те, що дитина хворіє та що медична документація це підтверджує, однак вказує на те, що копії квитанцій про придбання ліків не підтверджують, що саме позивачка їх купувала. Позивач зазначає, що в квитанціях, наданих нею, вказані саме ті ліки та їх кількість, що прописані лікарем (це видно з копій призначень лікарів, зроблених з медичної карти). За рішенням суду, дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні з 2014 року, тому вона особисто займається лікуванням доньки та несе витрати на ці потреби. Відповідач особисто за весь цей час, доки дитина проживає з нею, жодного разу не розділив з нею витрат на її лікування, хоча вона пропонувала. Оскільки дитина перебуває на обліку в невролога з народження і до цих пір, вони проходять обстеження і лікування кожних пів року, мінімально - раз на рік. За період з 2014 року до тепер було витрачено набагато більше коштів, ніж вона просить відшкодувати на даний момент. Крім цього, дитина часто хворіла до недавнього часу. За цей час дитині було зроблено безліч інших обстежень, хірургічне втручання, перебування в лікарні та лікування інших хвороб (надаю лише деякі копії обстежень з медичної карти дитини). Жодні витрати не було відшкодовано відповідачем ні в якому розмірі. У відзиві відповідач заперечує проти оплати Житомирської загальноосвітньої школи « Сяйво», оскільки дитина навчається у приватній школі за бажанням матері, без узгодження з відповідачем. Вважає , що дитина може навчатись в комунальних чи державних закладах освіти, де навчання є безкоштовним, вважає такі витрати особистою ініціативою позивачки. Позивач зазначає, що оскільки відповідач не цікавився навчанням та здоров`ям доньки, і починаючи з моменту розлучення і аж до весни 2017 року вони практично нічого від нього не чули, то рішення про вибір школи, як і інші рішення, вона приймала самостійно. У відзиві відповідач визнає позовні вимоги частково щодо витрат за навчання художному гуртку «Музичної школи ім. Лятошинського», у розмірі 1/2 витрат. Так, дитина відвідувала художню школу протягом 3-х років, протягом яких вони кожного року купували приладдя і матеріали, необхідні для навчання. Вартість матеріалів для художньої творчості була і є достатньо високою. Вона просить відповідача відшкодувати лише вартість навчання, без урахування матеріалів, тому не розуміє, чому він так не бажає допомогти дитині розвиватися. Навчання у художній школі вони призупинили через пандемію. Цього року дитина висловили бажання продовжити навчання у сфері мистецтва, а саме в гуртку з моделювання одягу. Щодо заперечень відповідача про стягнення додаткових витрат саме у розмірі 100 % зазначає наступне. На даний час вона здійснює догляд за другою дитиною, а тому не може працювати. Звертає увагу суду на те, що нею було подано заяву на зміну розміру аліментів. Заяву зареєстровано 10.06.2021 Корольовським судом міста Житомир. Відповідно до інформації з переписки, фото та інформації з соціальних мереж, відповідач довгий час перебуває за межами України і має фінансову можливість подорожувати, їздити на відпочинок на власному авто, що було замінене на більш дороге з моменту їх розлучення. Також відомо, що відповідач продовжував працювати неофіційно, коли вказував, що не має доходу. Рекламу деяких послуг, що надавав відповідач, було зроблено навіть в соціальних мережах. Тому інформація про те, що відповідач не має доходу не є правдивою. З моменту прийняття судом рішення про розмір аліментів фінансовий стан відповідача покращився, про що можна судити навіть з відкритої інформації із соціальних мереж. Вважає, що заперечення відповідача нічим не обґрунтовані, докази спростування вимог позивача не надані, а тому просить задовольнити позов повністю (а.с.46-49). Представник позивача адвокат адвокат Поліщук Т.О. була присутня в судовому засіданні 09.09.2021р. та підтримала позовні вимоги. В дане засідання надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.86). Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належно. Від його представника - адвоката Браславської О.А. надійшла заява про долучення доказів, на які посилалися у відзиві на позов, та які не були надані у зв`язку з перебуванням відповідача за межами Харківської області. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 19.03.2009 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.60). Сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.04.2011 року (а.с.5). 17.03.2014 шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира (а.с.60). Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 24.02.2014 року у справі №296/12294/13-ц, зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 09.12.2013 року до повноліття дитини (а.с.7). З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , 16.04.2011 року вбачається, що останній було встановлено повний діагноз, а саме: неврозоподібний стан з порушенням сну; дискинезія жовчновиводних шляхів по гіпотонічному шляху; реактивні зміни в підшлунковій залозі; синдром подразненого кішківника. Призначені такі медичні препарати: алора, ноубут, на які позивачем було потрачено кошти, що підтверджується відповідним чеком, долученим до матеріалів справи (а.с.11-12). Крім того, на лікування доньки [PERSON] , позивачем були придбані такі медичні препарати як: біоспорин, ентероспазміл, креон, ромашки квітки, стрептоцид, фенхелю плоди, оптилакт, псило-бальзам, на які позивачем також були витрачені кошти, що підтверджується відповідними чеками, долученими до матеріалів справи (а.ч.13-14). Вказані препарати вказані в амбулаторній картці хворого (а.с. 13). Загальна сума витрачених коштів на лікування становить 1548,85 грн. Відповідно до довідки наданої директором закладу «Музична школа імені Б. М. Лятошинського» про надходження плати за навчання учениці підготовчої групи початкової художньої освіти [PERSON] вбачається, що сума оплати за період з 2017 р. по 2020 р. становить 7035,00 грн. (а.с. 15). Згідно довідки директора Житомирської загальноосвітньої приватної школи І-ІІІ ст. «Сяйво» Житомирської області вбачається, що [PERSON] були внесені благодійні пожертвування на навчання доньки [PERSON] за період з 01.07.2018 по 28.05.2021 року в сумі 28705,96 грн. (а.с.16). Позивачем також надається виписка по руху коштів на рахунку, з якої вбачається, що останньою здійснювалися витрати (благодійні внески) на навчання доньки [PERSON] за період з 01.07.2018 по 28.05.2021 року в сумі 28705,96 грн. (а.с.17). Таким чином позивачем доведена фактична сума витрат на лікування дитини, на здійснення навчання у закладі «Музична школа імені Б.М.Лятошинського», а також сума коштів сплачених Житомирській загальноосвітній приватній школі І-ІІІ ст. «Сяйво» Житомирської області. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Статтею 150 СК України серед іншого передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З частини 2 ст. 141 СК України вбачається, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року визначено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Отже, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. Частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підтвердження додаткових витрат на дитину позивачем до позовної заяви додані виписка із медичної карти, копії чеків, копія довідки про оплату за навчання в музичній школі та копія довідки про розмір внесків за навчання в ЖЗОШ «Сяйво». Відповідно до висновків зазначених у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 року у справі №756/4947/17-ц, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. З урахуванням наведеного, враховуючи, що позивачем доведена наявність особливих обставин, які вимагали від позивача понесення додаткових витрат на лікування дитини, позицію відповідача, наявність на його утриманні дружини та малолітньої дитини, та обов`язок батьків в рівній мірі брати участь у вихованні та в утриманні дитини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково та стягнення з відповідача додаткових витрат у сумі 4291,92 грн. (1548,85грн. + 7035 = 8583,85 грн. : 2), що становить половину від загальної суми понесених позивачем витрат на лікування та навчання в музичній школі. Разом з тим, понесення витрат, пов`язаних із навчанням дитини у приватній школі, при можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та вибору освітнього закладу залежить виключно від матеріальних можливостей та бажання батьків. Позивачем не представлено доказів того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки у приватній школі, в якій остання навчається у 2018-2021 навчальних роках, тому відповідач, за таких обставин, не повинен нести тягар додаткових витрат на дитину за це навчання. Відвідування на даний час приватної школи дитиною не свідчить про її подальше відвідування, а в більшості це відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері. Позивач не скористалася можливістю розвитку дитини безкоштовно та не обґрунтувала необхідності здійснення нею витрат зі сплати благодійних внесків (їх розмір) на користь приватної школи. Отже, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини у приватній школі «Сяйво» при наявності можливості отримання дитиною безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. У той же час, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини, встановлений судом розмір аліментів може бути змінений за наявності обставин, передбачених статтею 192 СК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2019 року у справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19). На підставі вищенаведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial