Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 1999 року, який був розірваний у 2007 році на підставі рішення суду. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. В даний час донька навчається в Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна, денної форми навчання. Відповідач по справі добровільно надавати допомогу на утримання доньки ухиляється, хоча має таку можливість. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання в розмірі 4500 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до закінчення нею навчання. В судове засідання позивач не з'явилася, але надавала суду телефонограму в якій просила розглянути справу за її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача - адвокат Соколова Р.І. в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності її довірителя. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та прийняти рішення з урахуванням його заперечень на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначив, що він на даний час хворіє, тому не має можливості прибути в судове засідання. Крім цього зазначив, що не заперечує проти сплати аліментів на дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), так як він на даний час працює диспетчером електропідстанції у відокремленому підрозділі «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та його середньомісячна заробітна плата складає 12820 гривень 57 копійок, інших доходів не має. Також вказав, що на даний час він має на утриманні дружину та малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дружина на даний час не працює, оскільки займається доглядом за малолітньою дитиною, так як дитина дуже часто хворіє, тому його заробіток є єдиним джерелом для існування сім'ї. Також, він має кредитні зобов'язання на загальну суму 17458 гривень 29 копійок, щомісячно необхідно сплачувати комунальні послуги та витрати на оплату дитячого садочку, а тому вважає, що з нього повинні бути стягнуті аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу). Третя особа в судове засідання не з'явилася, але надала суду телефонограму в якій просила розглянути справу за її відсутності в зв'язку з навчанням, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі знаходились в зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2007 рік. Від даного шлюбу є донька [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої [PERSON] значиться батьком. Сторони проживають окремо. В теперішній час [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання в Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, що підтверджується довідкою № 3701/178 від 26.09.2017 року. В зв'язку з навчанням не працює, ніяких доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач має змогу надавати таку допомогу, але в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3 згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років. Як вбачається з матеріалів справи повнолітня дитина сторін на даний час навчається на другому курсі денної форми навчання в Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року, що підтверджується довідкою № 3701/178 від 26.09.2017 року. В зв'язку з навчанням не працює, ніяких доходів не має, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідач в свою чергу зареєстрований за адресою: [ADDRESS] має на утриманні дружину [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дружина відповідача не працює, оскільки доглядає за малолітньою донькою, яка часто хворіє та потребує особливого догляду. На даний час він інвалідом не є, офіційно працевлаштований, переніс операцію, утримання по виконавчим листам з нього не проводяться, отримує стабільний доход, що підтверджується довідкою про розмір заробітної плати з відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 11.10.2017 року № 71. Встановивши зазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що повнолітня донька сторін по справі потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а в силу ст. 199 СК України відповідач, як її батько, може і зобов'язаний утримувати свою дитину шляхом сплати щомісячно аліментів на її користь. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує і ту обставину, що [PERSON] має на утриманні дружину та малолітню доньку, яких він відповідно до ст. 202 СК України зобов'язаний утримувати. З урахуванням викладеного суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання дитині. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів іншої дитини та непрацездатної дружини, суд встановлює розмір аліментів згідно ст. 200 Сімейного кодексу України у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2020 року. Вказану суму аліментів суд вважає достатньою для задоволення розумних потреб дитини, а тому позовні вимоги задовольняє частково, а іншій частині позовних вимог відмовляє. Разом з цим, суд вважає необхідним роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Так, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи судом вбачається, що днем пред'явлення позову позивачем є 10 жовтня 2017 року, що підтверджується відміткою на 1 примірнику позову. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам ч. 2 ст. 11 ЦПК України та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню оскільки позивачем належним чином представлені докази в обґрунтування своїх вимог. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Витрати по оплаті судового збору суд покладає на відповідача за позовом.

Outcome: partial