Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що вона являється власником земельної ділянки площею 0.0378 га з кадастровим № [NUMBER] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться по [ADDRESS]. Зазначає, що відповідно до кадастрового плану вказана земельна ділянка межує від точки «А» до точки «Б» із землями загального користування, а між точками «Б» та «В» із землями селищної ради, які «заглиблюються» у належну їй земельну ділянку на площі близько 9 кв.м.. Відповідач [PERSON] здійснила самозахват цієї частини земельної ділянки площею близько 9 кв.м та самочинно збудувала на ній, а саме на межі її земельної ділянки, господарську споруду та зберігає у ній сміття, створюючи тим самим антисанітарні умови, які шкідливо впливають на здоровя повітря та на її земельну ділянку. Вважає, що вказана самочинно збудована господарська споруда порушує її право володіння та користування належною на праві власності земельною ділянкою, порушує правила добросусідства, а тому підлягає знесенню. Як на правову підставу такої своєї вимоги посилається на положення ст.ст. 103, 104 ЗК та ст.376 ЦК. Також просила суд надати їй у власність земельну ділянку, на якій розташована самочинно збудована господарська споруда. Відповідно до ухвали суду за результатами проведеного попереднього розгляду справи від 10.03.2017 року провадження у справі щодо вимоги про надання у власність земельної ділянки закрито. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити в межах уточнених вимог. Також суду пояснила, що порушення її права полягає лише в тім, що наявність самочинно збудованої відповідачем [PERSON] господарської споруди перешкоджає їй користуватися належним чином своєю квартирою, а саме унеможливлює під'їзд до останньої. Уточнила, що про порушення такого свого права дізналася лише у 2016 році. В чому полягає порушення її прав зі сторони Рокитнянської селищної ради суду не пояснила. Доповнила, що при придбанні квартири вона думала, що спірна самочинна споруда та земельна ділянка під нею є цілісним комплексом із квартирою. Представник позивача позицію свого довірителя підтримала і також просила позов задовольнити за викладених у ньому обставин і підстав, посилаючись, що наявність самочинно збудованої господарської споруди перешкоджає позивачу належним чином користуватися належними їй на праві власності квартирою та земельною ділянкою. Представник відповідача - Рокитнянської селищної ради Київської області у судовому засіданні позов визнала та суду пояснила, що земельна ділянка під самочинно збудованої шляхом реконструкції старої будівлі господарської споруди належить територіальній громаді селища. Питання про знесення останньої радою не вирішувалося, чому, пояснити не може. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала та суду пояснила, що сарай вона збудувала на місці старого, який був наданий їй в користування і який значиться у технічному паспорті. Разом з тим, відмітила, що ділянка, на якій збудований сарай, належить Рокитнянській селищній раді і дозволу на перебудову сараю вона не отримувала. Також зауважила, що до квартири позивача є підїзд, де мають можливість заїхати автомобіль та трактор. Земельною ділянкою під самочинно збудованою нею господарською спорудою вона відкрито користується протягом пятнадцяти років, тоді як позивач на її думку не довела належність їй на праві власності цієї земельної ділянки Просила у задоволенні позову відмовити. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] підтримав позицію свого довірителя та просив у задоволенні позову відмовити з підстав його необґрунтованості, а саме з підстав недоведеності позивачем у судовому засіданні обставини порушення її прав. Заслухавши у судовому засіданні сторін спору та їх представників, дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не обгрунтований та не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Вказана квартира знаходиться на земельній ділянці кадастровий № [NUMBER], площею 0.0387 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка також належить позивачу на праві власності відповідно до договору дарування земельної ділянки від 17.12.2011, посвідченого державним нотаріусом Рокитнянської районної державної нотаріальної контори Рокитнянського району Київської області, реєстровий запис № 4976. Земельна ділянка, на якій розміщений вказаний житловий будинок, і в тому числі квартира позивача, межує із землями загального користування, які перебувають у комунальній власності Рокитнянської селищної ради. Поблизу земельної ділянки позивача, а саме поблизу межі останньої між точками «Б» та «В» відповідно до плану меж земельної ділянки позивача, який міститься у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], знаходиться незавершена будівництвом господарська споруда, яка самочинно побудована відповідачем [PERSON] станом на грудень 2008 на місці самостійно знесеної нею частини деревяної господарської споруди, якою користувалися на той час всі власники квартир будинку [ADDRESS] Київської області і що встановлено рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 08.12.2008 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про знесення самочинно збудованої споруди та відшкодування моральної шкоди. Викладене підтверджується поясненнями в судовому засіданні сторін спору, їх представників та отриманими у справі письмовими доказами. Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до положень статті 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та розгляду заявлених заяв і клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу в межах заявленої вимоги та на підставі тих доказів, які надані сторонами спору та їх представниками. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами спору, регулюються положеннями ст.ст. 376, 391 ЦК, 103 ЗК. Відповідно до положень ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При цьому законодавець визначив, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як вбачається, спір стосується самочинно збудованої шляхом здійснення реконструкції існуючої старої деревяної будівлі відповідачем у справі [PERSON] господарської споруди на землях комунальної власності територіальної громади селища Рокитне. Вказана обставина встановлена рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 08.12.2008 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про знесення самочинно збудованої споруди та відшкодування моральної шкоди, яке набрало законної сили. З огляду на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК, зважаючи на участь у даній справі особи ([PERSON].), щодо якої встановлено цю обставину, остання доказуванню не підлягає. За твердженням позивача наявність вказаної обставини, а точніше самочинно збудованої господарської споруди, що межує з її земельною ділянкою, порушує її право користування належною на праві власності квартирою № 3 у будинку [ADDRESS] Київської області. Разом з тим, дана обставина свого належного підтвердження із отриманих у справі доказів у судовому засіданні не знайшла. Позаяк, доводи відповідача [PERSON] у судовому засіданні, що до квартири позивача є в наявності під'їзд, остання у судовому засіданні не спростовувала жодним чином та не висловила жодного заперечення з приводу таких доводів відповідача. Відповідно до положень пунктів 5, 17 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва» право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування, а у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК). За вимогами ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Разом з тим, як вбачається зі змісту частини четвертої вказаної норми, законодавець пов»язує визнання права власності на таку споруду, а відтак і будь-які спори щодо останньої, і в тому числі з приводу знесення такої, з особою, що є власником земельної ділянки, на якій розміщена самочинно збудована споруда. При цьому, законодавець передбачає знесення такої споруди і при умові порушення прав інших осіб. Позивач власником земельної ділянки, на якій розміщена самочинно збудована відповідачем [PERSON]. споруда не є, не є вона і користувачем останньої, порушення її прав будівництвом такої споруди [PERSON], а також власником земельної ділянки - Рокитнянською селищною радою, на якій знаходиться ця споруда, судом не встановлено. За викладеного суд приходить до висновку, що доводи позивача про порушення її прав, що підлягають судовому захисту відповідно до положень ст.ст.103, 104 ЗК, є безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає. За викладених встановлених обставин суд не приймає визнання Рокитнянською селищною радою позову і що узгоджується із положеннями ч.4 ст.174 ЦПК в тім, що якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову.

Outcome: dismissed