Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2009 року по 15 грудня 2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який з 29.08.2015 по теперішній час проживає з позивачем. З вересня 2015 року відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання неповнолітньої дитини, але робить це різними сумами та в різний період, а під час хвороби дитини за весь період жодного разу не надавав допомоги, ліки та вітаміни за призначенням лікарів не купляв. Відповідно до позовної заяви позивач просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду та до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття; стягнути з відповідача на її користь отриману ним щомісячну допомогу при народженні дитини у сумі 1329 грн. 17 коп. терміном з 01.09.2015 року по теперішній час. 21 вересня 2017 року позивачкою через канцелярію суду подано уточнену позовну заяву, в якій зазначено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Зазначила, що відповідач офіційно працює на посаді вчителя ЗОШ №37, інших аліментних зобовязань не має, проживає у с.Приморське ( вартість проїзду електропоїзду 8 грн.) У власності відповідач має: автомобіль ВАЗ -2109, Ѕ частину будинку №7 та земельну ділянку по вул. Комарова, с.Приморське, додаткову земельну ділянку під забудову також в с.Приморське, має фруктовий сад. Згідно рішення Василівського районного суду Запорізької області про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання відповідач отримував аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). З 15.06.2017 року відповідач добровільно за поданою заявою до Олександрівського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відмовився отримувати аліменти на сина [PERSON]. Донька відповідача продовжує навчання у ДНЗ «Запорізький ПТКЛ» (отримує стипендію), тому відповідач мав змогу звернутися до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку [PERSON], [INFO], після досягнення повноліття. [PERSON] та [PERSON] мають можливість часткового працевлаштування для студентів ( враховуючи графік навчання останнього курсу), що може суттєво зменшити витрати відповідача на їх утримання. Також відповідач отримував щомісячно виплату допомоги при народженні дитини сина [PERSON], у сумі 1329,17 грн., але з 29.08.2015 року відповідач перестав постійно проживати з сином [PERSON]. Відповідно до листа Василівської районної державної адміністрації Запорізької області від 05.12.2016 року було перевірено факт нецільового використання державних коштів на утримання дитини [PERSON] та встановлено факт не проживання дитини [PERSON] разом з відповідачем, у звязку з чим, станом на 01.12.2016 року була призупинена виплата відповідачу допомоги при народженні дитини. На теперішній час позивач не має можливості сплатити судовий збір щодо повернення отриманої відповідачем допомоги при народженні дитини. За останні півріччя 2017 року відповідач відвідував сина [PERSON] два рази, як батько дитини не приймає участь у вихованні сина та його фізичного та духовного розвитку, оздоровленні в літній період, також не цікавиться потребами, станом здоровя, проблемами дитини, рівнем підготовки дитини до школи. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), що являється прийнятною сумою для забезпечення дитини всім необхідним в період її активного росту, але не менше 50 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Позивачка [PERSON] у судове засідання зявилася, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання зявилася, надали письмові заперечення, відзив та зазначили, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними у звязку з тим, що він ніколи не відмовлявся та добровільно виконував свій обовязок щодо утримання дитини неповнолітнього сина [PERSON], який народився у шлюбі із позивачкою. Між сторонами по справі була досягнута домовленість щодо сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], а саме в січні 2016 року під час розгляду Ленінським районним судом м.Запоріжжя позовної заяви [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], сторони домовились про те, що відповідач, починаючи з лютого 2016 року виплатить аліменти на утримання сина у розмірі 400 грн. щомісячно, шляхом перерахування коштів на банківську картку позивача в ПАТ КБ «ПриватБанк», а позивач в свою чергу залишила позовну заяву без розгляду. Зазначив, що починаючи з 10.09.2015 року по теперішній час він добровільно сплачує [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], а також виконує свій батьківський обовязок щодо прийняття участі у вихованні дитини та його фізичного і духовного розвитку. З травня 2017 року по квітень 2018 року відповідачем на користь позивача на утримання сина було перераховано 10410 грн. 06 коп. Відповідач працює на посаді вчителя у СШ №37, отримує заробітну плату, але майже всі грошові кошти витрачає на утримання двох повнолітніх дітей від першого шлюбу [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є студентами та проживають разом з відповідачем. Також з цієї заробітної плати відповідач сплачує комунальні платежі та несе щомісячні витрати на проїзд. Зазначає, що суми грошових коштів, які залишаються у нього після витрат, недостатньо для його нормального існування. На думку відповідача по-перше, на даний час взагалі відсутній предмет спору по даній справі, враховуючи те, що відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання сина, тобто необхідності в примусовому їх стягненні немає, по-друге, спору щодо розміру сум, які добровільно сплачує відповідач не існує, оскільки щомісячний розмір добровільно сплачених ним коштів є еквівалентним або навіть більшим за мінімальний розмір аліментів, встановлений діючим законодавством, тому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] зазначили, що вони є колегами відповідача по роботі, кожного дня разом їдуть з дому на роботу и навпаки, вказують, що знають, що відповідач спілкується з сином [PERSON], надає матеріальну допомогу позивачці на його утримання, крім цього купує йому одяг, водить його до цирку та до розважальних закладів для дітей. Вислухавши думку сторін по справі, пояснення свідків, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.12.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.2) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO],який проживає з позивачем (а.с.3, 4). Згідно копії довідки про доходи [PERSON], відповідно до якої він працює на посаді вчителя в ТВО Вознесенівського району/СШ 37, форма працевлаштування основна, загальна сума доходу за період з грудня 2016 року по травень 2017 року складає 26370 грн. 60 коп.(а.с.20) Відповідач сплачував аліменти позивачці на утримання [PERSON] відповідно до платіжних доручень: від 08.06.2017 року на суму 1005,03 грн., від 19.04.2017 року на суму 500 грн., від 04.05.2017 року на суму 800 грн., від 15.03.2017 року на суму 200 грн., від 30.03.2017 року на суму 200 грн., від 18.01.2017 року на суму 200 грн., 21.12.2016 року на суму 200 грн., від 19.02.2017 року на суму 400 грн., від 30.01.2017 року на суму 200 грн., від 06.11.2016 року на суму 200 грн., від 31.10.2016 року на суму 200 грн., від 12.12.2016 року на суму 200 грн., від 30.11.2016 року на суму 200 грн., від 17.10.2016 року на суму 200 грн., від 28.09.2016 року на суму 200 грн., від 17.09.2016 року на суму 200 грн., від 11.08.2016 року на суму 402,01 грн., від 13.05.2016 року на суму 200 грн., від 12.05.2016 року на суму 402,01 грн., від 12.07.2016 року на суму 402,01 грн., від 15.06.2016 року на суму 402,01 грн., від 12.03.2016 року на суму 402,01 грн., від 04.02.2016 року на суму 400,00 грн., від 16.04.2016 року на суму 402,01 грн., від 24.03.2016 року на суму 620,00 грн., від 22.02.2016 року на суму 650,00 грн., від 13.01.2016 року на суму 653,27 грн., від 04.05.2017 року на суму 800 грн., від 08.06.2017 року на суму 1005,03, від 26.07.2017 року на суму 800 грн., від 28.08.2018 року на суму 800 грн., від 19.09.2017 на суму 800 грн., від 26.10.2017 року на суму 800 грн., від 28.11.2017 року на суму 800 грн., від 05.02.2018 року на суму 800 грн., від 13.02.2018 року на суму 800 грн., від 02.03.2018 року на суму 1000 грн., від 02.04.2018 року на суму 1000 грн., від 28.03.2018 року на суму 1005,03 грн. (а.с.21-29,96-101). Крім того, у квітні 2018 року відповідачем на імя сина було оформлено банківську картку «Юніор» і встановлено щомісячне перерахування у розмірі 1000 гривень.(а.с.115-116) У відповідача є повнолітні діти від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а.45, 48). [PERSON] є студентом в ДНЗ «Запорізький НТКЛ» на безплатній формі навчання, отримала стипендію за період з грудня 2016 року по травень 2017 року у розмірі 2523,05 грн. (а.46) [PERSON] є студентом Запорізького національного технічного університету, форма навчання денна (бюджет), стипендію не отримує (а.с.49) Відповідно до довідки про доходи [PERSON] займає посаду фахівця з питань зайнятості 2 категорії, сума нарахованого доходу за період грудень-травень 2017 року становить 28652,44 грн. (а.с.61) Позивачкою додані до матеріалів справи копії квитанцій сплати за харчування, лікування дитини [PERSON] за період з 2016 року по 2018 рік та акт виписка від 04.04.2018 року про добровільні внески [PERSON] ДНЗ №267 за період з листопада 2016 року по березень 2018 року (а.с.104-109) Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідач є працездатною особою, працює на посаді вчителя в ТВО Вознесенівського району/СШ 37, аліментних зобов'язань перед іншими особами не має. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. [PERSON], [INFO], мешкає з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін в судовому засіданні. У звязку з тим, що дитина проживають з матірю [PERSON], позивач сама обирає у якому виді стягувати аліменти: у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника. Порядок стягнення аліментів визначено у статті 74 цього Закону та статтях 194-197, 274 СК України. Відповідно до ст..183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до уточненої позовної заяви від 21.09.2017 року позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду - 03 січня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин суд знаходить можливим задовольнити позовні вимоги, так як відповідач надає матеріальну допомогу на утримання в добровільному порядку, але це носить не стабільний характер, кожного разу сума платежу є різною, дитина щодня потребує матеріальної допомоги, відповідач здатний надати таку допомогу. Розмір аліментів позивачкою зазначено з урахуванням обставин, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України. Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.. У звязку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved