Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнюї дитини на період навчання. Позов обґрунтовується тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.08.1997 року до 18.08.2004 року. Під час спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка на даний час досягла повноліття і навчається на першому курсі Національного університету «Острозька академія» та закінчить навчання 30 червня 2021 року. Загальна вартість навчання в університеті становить 54\~000 грн на рік, або 4 500 грн на місяць. Крім того, за проживання в гуртожитку потрібно щомісячно сплачувати 390 грн. Відповідач може надавати матеріальну допомогу для дочки, адже працює, має власну квартиру, розташовану в м. Житомирі та легковий автомобіль. З огляду на викладене, позивач вирішила звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279\~ЦПК України суд\~ розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву згідно якого заявлений позов він не визнає. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що окрім доньки [PERSON], в нього є ще дві доньки: Вероніка та Соломія. На утримання доньки Вероніки він сплачує аліменти, крім того, у зв'язку зі скрутним матеріальним становище має заборгованість по аліментах в розмірі 16091 грн. Крім того, відповідач зазначає, що змушений матеріально утримувати дружину Ольгу, яка на даний час доглядає їхню дочку [PERSON] до досягнення нею трьохрічного віку. Також вказує те, що дружина хворіє на варикозне розширення вен нижніх кінцівок. Що стосується його особисто, то на даний час він також немає змоги ніде працевлаштуватися, адже доглядає за хворим дідом. Позивач, у свою чергу, подала до суду заперечення на відзив на позовну заяву та зазначила, що вказаний позов підлягає задоволенню, адже відповідач має у власності нерухоме майно у якому проживає з дружиною, свій автомобіль, а той факт, що його дружина хворіє, не має жодного значення для вирішиння питання по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247\~ЦПК України. Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Згідно\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що позивач є матір'ю, а відповідач є батьком [PERSON] (а.с. 6,8). Згідно довідки №157/18 від. 04.06.2018 року [PERSON] навчається на першому курсі в Національному університеті «Острозька академія», на денній фрмі навчання (а.с. 11). Відповідно договору про надання освітніх послуг від 28.08.2017 року [PERSON] навчатиметься у вказаному освітньому закладі до 30.06.2021 року, при цьому, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 54000 грн. (13500-за один рік) (а.с. 9). Вартість плати за проживання у гуртожитку становить 390 гривень за один місяць проживання. У період літніх канікул плата за гуртожиток становить 200 грн. (а.с. 10). Отже, виходячи з характеру спірних правовідносин, суд, визначає норми матеріального права, які підлягають застосуванню. Верховний Суд України дійшов висновку, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням до досягнення нею 23 років, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Про це йдеться в Постанові Судової палати в цивільних справах ВСУ від 24 лютого 2016 року №6-1296цс15. Так, якщо повнолітня дочка чи син продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років (в даному випадку до 30 червня 2021 року) за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Вказане положення вбачається у змісті ч. 1\~ст. 199 Сімейного кодексу України. Частиною 3\~статті 199 Сімейного кодексу України\~передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до частини 2\~статті 199 Сімейного Кодексу України\~встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 1\~ст. 200 Сімейного кодексу України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, що відповідає приписам п. 20\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3. Таким чином, суд враховує той факт, що відповідач окрім доньки [PERSON] має ще двох дітей: доньку Вероніку, [INFO] та доньку Соломію, [INFO] Крім того, суд бере до уваги матеріальне становище відповідача, який має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 16091 грн. 99 коп., та оформлений по догляду за особою похилого віку. Також, суд приймає до уваги те, що [PERSON] навчається, як наслідок працювати та отримувати самостійний дохід вона не має змоги, адже навчається на денному відділенні, а тому потребує матеріальної допомоги, адже процес навчання вимагає інших додаткових витрат які не повязані лиш із оплатою за навчання. При цьому, позивач, у звязку зі своїм захворюванням та процесом реабілітації, а також витратами на навчання, немає змоги повноцінно надавати матеріальну допомогу для дитини, що підтверджується відповідними документами (а.с. 40,41,46). Відповідно до ч. 3 ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 цього ж кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач не надала належних та допустимих доказів в обгрунтування того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 3000 грн. щомісячно. При цьому, відмова у задоволенні вказаного позову обмежить права дитини на належний рівень життя та може поставити під загрозу її подальше навчання, що в підсумку вплине на її стяновлення як особистості та загальному розвитку в цілому. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. В силу п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільняється від сплати судового збору щодо вимоги про стягнення аліментів, а тому,

Outcome: partial