Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 29.06.2007 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося з причин взаємного непорозуміння, втрати один до одного почуття любові та поваги. Подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені з вересня 2013 року, проживають окремо. Приймати заходи щодо збереження сім'ї немає сенсу, так як шлюбні відносини між ними припинені, спроби налагодити відносини не принесли позитивного результату, тому подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала. Зазначила, що строк на примирення не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій з позовом погодився. Зазначив, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.06.2007 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вересня 2013 року між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, просять розірвати їх шлюб. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved