Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] 15.09.2015р.н., який перебуває на утриманні позивача. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов»язків, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1\\4 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини та стягнути з відповідача кошти на особисте утримання позивача в сумі 1\\6 частини з всіх видів заробітку, до досягнення дитиною 3-ох річного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву де просила справу розглядати без її участі, позов підтримала. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився, на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Про день та час розгляду справи був повідомлений належно, отримав копію позовної заяви, про що свідчить особиста розписка, по суті позовних вимог відмовився надавати письмові пояснення. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] 15.09.2015року народження, що стверджується свідоцтвом про народження дитини від 22.09.2015р. актовий запис № 1427, Серія № І-ОК 308642. Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради № 503/ш від 12.01.2017р. малолітній [PERSON] зареєстрований і проживає разом з матір»ю, позивачем у справі. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час, відповідач перебуває в Київському слідчому ізоляторі, згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 28.11.2016року. Позивач не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, відповідач не піклується про матеріальний добробут дитини, хоча працездатний, інших осбі на утриманні не має. Доказів, які б спростовували даний факт суду не надано. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, має можливість працювати по місцю відбування покарання, а також утримувати малолітнього сина та надавати допомогу дружині. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Отже, відповідно до ч.3ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. А відповідно до ч.4 ст. 75 СК України, один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи зазначене вище, відсутність заперечень відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З відповідача підлягає стягненню в дохід держави сума судових витрат по справі в розмірі 640грн., відповідно до вимогст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved