Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що вона з відповідачем з 19.03.2004 року перебуває у шлюбі, від шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. 11.04.2014 року шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Свердловського міського суду. Відповідач не надає коштів на утримання їх спільної дитини, хоча зобов'язаний згідно з законом утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На користь інших осіб він аліменти не сплачує, являється працездатним, доходів позивачки недостатньо для утримання дитини. У зв'язку з чим позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 (тисяча) грн., щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вважає, причину неявки відповідача у судове засідання неповажними, тому можливо провести заочний розгляд справи, та позивач не заперечує про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який вони за рішенням Свердловського міського суду Луганській області від 11.04.2014 року розірвали. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.ст. 180-181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров'я і матеріальне положення дитини, яка проживає з позивачкою, стан здоров'я і матеріальне положення відповідача, який не працює, але являється працездатним, на користь третіх осіб аліменти не сплачує, приймає до уваги також, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На вимогу ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд вважає за необхідним допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини. На підставі ст.ст. 180-182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved