Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач зареєстрована за адресою: [INFO], з 1998 року, з моменту отримання матірю позивача ордеру на вселення у зазначену квартиру. За вказаною квартирою окрім позивача також зареєстровані: син позивача - [PERSON], [INFO], брат позивача [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що [PERSON] у вказаній квартирі не проживає понад три роки, витрати по сплаті комунальних послуг не сплачує, у завязку з чим тягар по сплаті комунальних послуг лягає на позивача, зняти відповідача з реєстраційного обліку у вказаній квартирі в позасудовому порядку не видається можливим, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання у відсутності позивача та її представника, на задоволенні позовних вимог позивач наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, відзив не подав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання надав заяви про проведення розгляду справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ІІІ-397953, яке видане Орджонікідзевським відділом ЗАГС. 24.08.1998 року [PERSON] виконавчим комітетом Заводського району Ради народних депутатів м. Запоріжжя видано ордер на жиле приміщення №2764 серії «З» на право зайняття жилого приміщення за адресою: [ADDRESS]. Згідно з Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Також за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], 27.10.2008 року, що підтверджується інформацією Департаменту реєстраційних послуг Управління державної реєстрації фізичних осіб по Везнесенівському району від 04.06.2018 року. Відповідно до акту про не проживання та відсутність особистих речей від 29.06.2018 року [PERSON], [INFO] у квартирі за адресою: [ADDRESS], не мешкає останні три роки. Згiдно положень ст.4 ЦПК України суд, здiйснюючи правосуддя захищає права, свободи та iнтереси фiзичних осiб у спосiб, визначений законами України. Перелiк способів захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в статтi 16 ЦК Укаїни. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес iншим способом, що встановлений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або його членів сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач не проживає в вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України немає, участі в оплаті комунальних послуг квартири відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із ст. 167 ЖК України - у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved