overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами і зареєстрований 10.03.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №317 та залишити малолітнього сина [PERSON], [INFO] їй на виховання, посилаючись на те, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини і подальше сумісне життя, примирення між сторонами не можливе. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 28.01.2019 року позовну заяву залишено без руху. 08.02.2019 року до суду від позивача на виконання вищезазначеної ухвали надійшла заява з уточненою позовною заявою, в якій вона просила розірвати шлюб та після розлучення залишити їй прізвище [PERSON]. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 11.02.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. В підготовче судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач визнав позов у повному обсязі, а тому відповідно до статті 200 ЦПК України суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10.03.2009 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №317. Також сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами і зареєстрований 11.02.1995 року Житомирським міськвідділом РАГС, актовий запис №216, посилаючись на те, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини, подальше сумісне життя, примирення між сторонами не можливе. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 11.02.1995 року, відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №216. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами і зареєстрований 11.06.1966 року міським відділом ЗАГСу м. Житомира, актовий запис №1151, посилаючись на те, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини, подальше сумісне життя, примирення між сторонами не можливе і відповідач відмовляється розірвати шлюб у позасудовому порядку, оскільки подружжя не має неповнолітніх дітей. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 20.06.1987 року, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Житомирської міської Ради народних депутатів, актовий запис №1151. В матеріалах справи відсутні докази наявності у сторін неповнолітніх дітей. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами і зареєстрований 11.10.2008 року відділом РАЦС Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1890, посилаючись на те, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини і подальше сумісне життя, примирення між сторонами не можливе. В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в підготовчому засіданні, сторони уклали шлюб 11.10.2008 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №1890. Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами і зареєстрований 12.04.2002 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції та залишити неповнолітнього сина для подальшого виховання їй, посилаючись на те, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини і подальше сумісне життя, примирення між сторонами не можливе. В підготовче засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнав, а тому відповідно до статті 200 ЦПК України суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в підготовчому засіданні, сторони уклали шлюб 12.04.2002 року зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №416. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами і зареєстрований 12.12.2009 року відділом ДРАЦС Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2255, посилаючись на те, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини і подальше сумісне життя, примирення між сторонами не можливе. В підготовче судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач не заперечував щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Сторони уклали шлюб 12.12.2009 року зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2255. Про наявність неповнолітніх дітей у сторін позивач не зазначає в позовній заяві. Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами і зареєстрований 14.07.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №940, посилаючись на те, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини, подальше сумісне життя, примирення між сторонами не можливе і відповідач відмовляється розірвати шлюб у позасудовому порядку, оскільки подружжя не має спільних дітей. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не надав, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 14.07.2006 року, відповідно до свідоцтва про шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №940. В матеріалах справи відсутні докази наявності у сторін неповнолітніх дітей. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільно не проживають. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами і зареєстрований 15.06.2008 року виконкомом Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, про що зроблений актовий запис №4 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15.06.2008 року, посилаючись на те, що сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх синів, припинили фактичні шлюбні відносини і подальше сумісне життя, примирення між сторонами не можливе. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 31.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач визнав позов у повному обсязі, а тому відповідно до статті 200 ЦПК України суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15.06.2008 року, зареєстрований Виконкомом Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис №4. Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 112 СК України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами і зареєстрований 16.06.2001 року міським відділом РАГС Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №690, посилаючись на те, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини і подальше сумісне життя, примирення між сторонами не можливе. В судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Сторони уклали шлюб 16.06.2001 року зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №690. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами і зареєстрований 16.07.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції за актовим записом №816; сина залишити на виховання матері та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення повноліття, а також відновити позивачу її дошлюбне прізвище. При цьому посилається на те, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим. В підготовче судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі, але не погоджувався з підставами на яких грунтуються вимоги позивача, а тому відповідно до статті 200 ЦПК України суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 16.07.2010 року відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №816. Від шлюбу у сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 180, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved