Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в обгрунтування позовних вимог зазначила наступне. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.06.2017 року посвідченого Швець Р.О. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №6420 вона є власницею квартири [ADDRESS] Вона купила квартиру, однак в ній залишились зареєстровані син попередньої власниці - [PERSON], та громадянський чоловік колишньої власниці - [PERSON] На сьогоднішній день у даній квартирі зареєстровані: позивач, її син - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі). Відповідачі у квартирі зареєстровані, однак з червня 2017 року в квартирі не проживають. Позивач позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, крім того реєстрація відповідачів у квартирі збільшує тягар по сплаті житлово-комунальних послуг. З цих підстав, просить визнати [PERSON] та [PERSON] , таким що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в якій просила позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутнності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачів, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.06.2017 року посвідченого Швець Р.О. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №6420 [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] (а.с.4-5) Згідно витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва станом на 07.08.2018 року в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: власниця квартири - [PERSON], син власниці - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]- попередні мешканці квартири. Позивач [PERSON] позбавлена можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідачі в спірній квартирі не проживають понад шість місяців суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] втратили право користування квартирою [ADDRESS] що свідчить про обгрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення судом. На підставі ст.ст. 72,150 ЖК УРСР,

Outcome: approved