Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь кошти згідно укладеного між ними договору позики та понесені судові витрати по справі. Заявлені позовні вимоги мотивувала тим, що 01.07.2011 року позичила відповідачу гроші в сумі 7000 грн. про що останній написав їй розписку з зазначенням граничного терміну повернення грошей до кінця 2011 року. По даний час відповідач отримані в борг гроші не повернув, тому позивач просить стягнути їх з [PERSON] разом з трьома процентами річних від простроченої суми, що становить 490 грн. і понесеними судовими витратами. В судовому засіданні позивач заявлений позов повністю підтримала та поросила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з”явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином по зареєстрованому місцю проживання. Причини неявки до суду не відомі. Своїх заперечень до суду не надіслав. Вислухавши пояснення позивача, її представника, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) у власність другій стороні (позичальнику) передає грошові кошти або інші речі, визнані родовими ознаками, а позичальник зобов’язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів(суму позики) або таку саму ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Факт укладення між сторонами договору позики грошових коштів в розмірі 7000 грн. підтверджується розпискою від 01.07.2011 року, яка як зазначила позивач в судовому засіданні була написана [PERSON] і останній по ній отримав вказані грошові кошти. Вказана розписка є борговим документом, що підтверджує укладення договору позики (ч.1 ст.207, ч.2 ст.1047 ЦК України). Стаття 1049 ЦК України встановлює обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов”язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов’язана довести ті обставина, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження виконання взятих на себе зобов’язань по поверненню отриманих від позивача коштів. За приписами ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги недоведеність факту повернення боргу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг у сумі 7000 гривень. Суд погоджується з проведеним позивачем розрахунком 3% річних, що становить 490 грн. Отже загальна сума боргу яка підлягає стягненню з відповідача складає 7490 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати - судовий збір по справі в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1).

Outcome: approved