Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є дочкою відповідача. Позивач є студенткою денного відділення Сумського державного університету, строк закінчення навчання 2022 р. Відповідач матеріальної допомоги на утримання її не надає, а сама вона не має ніяких джерел доходу не має та знаходиться на утриманні своєї матері. Відповідач не є інвалідом, працездатного віку, тому має можливість та зобовязаний утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду і до закінчення нею навчання до 30.06.2022 р., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову частково заперечував, зазначив, що на даний час він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачем, оскільки він офіційно ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей. Дружина не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] /а.с.4/. Відповідно до Договору про надання освітньої послуги з підготовки фахівця з вищою освітою між Сумським державним університетом та фізичною (юридичною) особою від 01.09.2016 р. № 7810 позивач [PERSON] є студентом денної форми навчання Сумського державного університету, за спеціальністю медицина, строком з 01.09.2016 р. по 30.06.2022 р. /а.с.5-8/. Так, відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Лише та обставина, що на батьків покладено обов'язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому 12.10.2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 202. Від шлюбу мають доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини 3 статті\~10, статті\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається позивач та її представник, доводять потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати таку допомогу. Суд вважає, що оскільки [PERSON] є особою працездатного віку, офіційно не працює, він може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує на теперішній час навчання, і у звязку з цим її потребує, з урахуванням матеріального становища [PERSON] та стану його здоровя, відповідно до ст. 199 СК України з останнього необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, на період навчання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у Сумському державному університеті, до 30.06.2022 року. Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial