Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що вона є власником вищевказаного будинку, в якому відповідач, який є її сином, зареєстрований, але не проживає з травня 2015 року, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла, його речі у квартирі відсутні, його місце фактичного проживання їй не відомо. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив, письмові та електронні докази до суду не подавав. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач по справі, [PERSON] , на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.01.2007 року та договору дарування частки житлового будинку від 20.07.2018 року, посвідчений Руденко Т.В. приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області, являється власником будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9,10,11,12) В даному будинку, відповідно до довідки Панютинського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області №792 від 08.11.2019 року, зареєстровані: власник - [PERSON] , [INFO] , її мати - [PERSON] , [INFO] , та її син - [PERSON] [INFO] , (а.с.13). Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З актів про не проживання особи за місцем реєстрації, складених сусідами, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , від 12.01.2019 року, 04.06.2019 року та 28.10.2019 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , починаючи з травня 2015 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.14,15,16). Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені. Реєстрація відповідача у квартирі перешкоджає позивачу розпорядитись своєю власністю. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, а тому втратив право на користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно ст.ст.13,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2019 року позивачу [PERSON] відстрочено сплату судового збору в сумі 768,40 грн. при пред`явленні нею до суду матеріалів даної позовної заяви на строк до 23.01.2020 року, але не більш як до ухвалення рішення у справі. Судовий збір станом на 23.01.2020 року позивачем не сплачено. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved