Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 17 жовтня 1998 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції за актовим записом № 309, залишити на її утриманні та вихованні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], та повернути судовий збір. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що спочатку жили добре, від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] Павліна, [INFO] однак згодом їхній шлюб розпався, вони фактично проживають як чужі люди, спільного господарства не ведуть, з 2004 року проживають окремо. Подальше існування шлюбу буде суперечити її моральним засадам, примирення між ними неможливе. Сімя розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Зазначила, що з відповідачем дійшли згоди, що після розірвання шлюбу їхня спільна дитина буде проживати з нею. Ухвалою від 04.01.2018 позов прийнято та відкрито провадження у справі. 20.02.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги підтримує повністю, вказав, що вони дійсно не підтримують подружні відносини з 2004 року, шлюб став практично формальним, він постійно проживає у Німеччині. Примирення між ними неможливе, майно нажите ними разом під час шлюбу вони поділили за взаємною згодою та дійшли згоди, що їхня спільна донька залишиться проживати з дружиною. Позивач подала до суду заяву за змістом якої позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти позову відповідач не заперечує, просить розгляд справи проводити у його відсутності та у відсутності відповідача. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 17.10.1998 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції за актовим записом № 309, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серії 1-СГ № 329973 виданим повторно 07.11.2017р., проте міцної сімї не створили. Сторони фактично не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, з 2004 року проживають окремо. Даний конфлікт в сімї носить тривалий характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сімя існувати не може, між сторонами втрачено. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сімя розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Судом також встановлено, що між учасниками справи немає спору відносно місця проживання дитини, а тому з огляду на наведене, суд приходить до висновку, що місце проживання дитини [PERSON], [INFO], слід залишити за матір»ю [PERSON], що учасниками справи не оспорюється. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджені відповідною квитанцією. На підставі ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved