Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 08.07.2015 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого вони дітей не мають, спільне життя не склалося, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, матеріально сім»ю не забезпечує, вони припинили подружні стосунки, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, все це призвело до того, що вона втратила почуття любові та поваги до відповідача, збереження шлюбу вона вважає неможливим, а тому просить суд шлюб між ними розірвати. В судове засідання після закінчення наданого судом строку на примирення позивач не з»явилася, надала письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, в якій вказала на те, що наданий судом строк на примирення не призвів до позитивних наслідків, позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з»явився, хоча був повідомлений про час розгляду справи належним чином під розписку. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 08.07.2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру зберігати сімю позивач не має. Як передбачено ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За клопотанням відповідача судом було надано сторонам місячний строк на примирення з метою збереження сім»ї, але це не призвело до позитивних наслідків, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає відновити дошлюбне прізвище Роман, на що вона вказує в поданій до суду заяві. Судові витрати по справі позивач залишає за собою.

Outcome: approved