Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила , що їх сім»я, в тому числі [PERSON], з 15 серпня 1992 року проживала в державній квартирі № 8 житлового будинку № 59 по вул.Шелушкова в м.Житомирі. В травні 1994 року їх переселили в квартиру [ADDRESS] ( нова адреса вул.Східна,69) у зв»язку із проведенням капітального ремонту житлового будинку № 59 по вул.Шелушкова. Однак прописали в цій квартирі лише в 1997 році і оскільки капітальний ремонт житлового будинку по вул.Шелушкова, 59 не проводиться, відповідач періодично продовжував термін їхнього проживання в [INFO] , про що робились відповідні відмітки на поквартирній картці балансоутримувача будинку. 17 жовтня 2007 р. [PERSON] помер, а вони продовжують проживати в спірній квартирі. Листами від 07.06.1996 р. № 25-р-2731, від 21.04.2006 р. за № 25\\р-3415, від 15.11.2007 р. за № 25\\р-5785-1 відповідач надавав дозвіли паспортній службі на реєстрацію їхнього місця проживання [INFO]. Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.12.2012 р. за № 546 погоджено реєстрацію їхнього тимчасового проживання у вказаній квартирі ще на 1 рік. Комунальні платежі та квартирну плату ними сплачуються постійно та регулярно з 1994 року по теперішній час. З 1 вересня 2012 року [PERSON] навчається в Одеській юридичній академії із денною формою навчання, а тому вона тимчасово на час навчання знята з реєстрації місця проживання в цій квартирі з 28.09.2012 р. В липні 2013 р. позивач [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про видачу на її ім»я ордера на вказану квартиру для її приватизації, однак листом від 05.08.2013 р. відповідачем її було повідомлено, що вказана заява не може бути задоволена, оскільки вони мають право лише на тимчасове проживання в цій квартирі. Оскільки, у житловому приміщенні квартири [ADDRESS] вони постійно проживають більше дев»ятнадцяти років і ця квартира є єдиним постійним місцем їхнього проживання позивачі просять визнати за ними право постійного користування вищевказаною квартирою на умовах житлового найму. В судовому засіданні предстаник позивачів позовні вимоги підтримала із вказаних підстав. Відповідач та представник третьої особи в судовому засіданні просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що позивачам спірна квартира булла надана для тимчасового проживання. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процессу та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обгрунтованість позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі, в тому числі [PERSON], який помер 17 жовтня 2007 року, з 15 серпня 1992 року проживали в державній квартирі № 8 житлового будинку № 59 по вул.Шелушкова в м.Житомирі. В травні 1994 року вони були переселені в квартиру [ADDRESS] ( нова адреса вул.Східна,69) у зв»язку із проведенням капітального ремонту житлового будинку № 59 по вул.Шелушкова. Однак прописали їх у спірній квартирі лише в 1997 році і в зв»язку з чим, що капітальний ремонт житлового будинку по вул.Шелушкова, 59 не проводиться, відповідач періодично продовжував термін їхнього проживання в [INFO] , про що робились відповідні відмітки на поквартирній картці балансоутримувача будинку. Листами від 07.06.1996 р. № 25-р-2731, від 21.04.2006 р. за № 25\\р-3415, від 15.11.2007 р. за № 25\\р-5785-1 відповідач надавав погодження паспортній службі на реєстрацію місця проживання позивачів [ADDRESS]. Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.12.2012 р. за № 546 погоджено реєстрацію їхнього тимчасового проживання у вказаній квартирі ще на 1 рік. Оскільки з 1 вересня 2012 року [PERSON] навчається в Одеській юридичній академії із денною формою навчання - вона тимчасово на час навчання знята з реєстрації місця проживання в цій квартирі з 28.09.2012 р. В липні 2013 р. позивач [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про видачу на її ім»я ордера на вказану квартиру для її приватизації, однак листом від 05.08.2013 р. відповідачем її було повідомлено, що вказана заява не може бути задоволена, оскільки вони мають право лише на тимчасове проживання в цій квартирі. Оскільки, у житловому приміщенні квартири [ADDRESS] позивачі постійно проживають більше дев»ятнадцяти років і ця квартира є єдиним постійним місцем їхнього проживання, заборгованість по комунальним платежам у них відсутня, їхнє переселення було зумовлено проведенням ремонтних робіт у державній квартирі, в якій вони постійно проживали, і фактично позивачі несуть всі права і обов»язки наймачів квартири суд визнає за ними право постійного користування вищевказаною квартирою на умовах житлового найму..

Outcome: approved