overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], та зняти його з реєстраційного обліку в її квартирі. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що в квартирі, яка належить їй на праві власності, зареєстрований її син [PERSON] Однак, відповідач з дня прописки і по даний час в помешканні не проживає і не з'являється, а вона змушена сплачувати за нього комунальні послуги. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений через оголошення у пресі. Відповідно до ст.224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги обгрунтованими. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності щодо свого майна, навіть якщо ці перешкоди не поєднані з фактичним позбавленням володіння. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Як встановлено судом, позивач має на праві власності квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу [NUMBER] від 18 серпня 2009 року та технічним паспортом на квартиру. Згідно довідки об'єднання співвласників багатоквартирного будинку ТС «Оселя-сервіс» від 23 лютого 2015 року син [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, однак не проживав і на даний час не проживає у квартирі позивача. В судовому засіданні з пояснень позивача та акту, складеного мешканцями будинку, від 23 лютого 2015 року встановлено, що відповідач більше двох років в квартирі не проживає. Таким чином, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житловим приміщенням. Оскільки, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, суд вважає, що підлягає до задоволення і вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Житомир, вул. вул. Коновальця, 16. При цьому посилається на те, що вона є власником 1/10 ід. частини вказаного будинку, а відповідач її онуком, який не проживає у цьому житлі з часу реєстрації в ньому з 2003 року, не платить комунальні послуги за утримання житла, але зареєстрований за місцем проживання за вказаною адресою, внаслідок чого позивач несе зайві витрати в оплаті за комунальні послуги. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником 1/10 ід. частини житлового будинку по вул. Коновальця, 16 в м. Житомирі, а відповідач [PERSON], [INFO], є онуком позивача та зареєстрований за місцем проживання у вищезазначеному будинку. Відповідно до акту, затвердженого директором КП «ВЖРЕП №14» Житомирської міської ради 17.11.2017 року, складеного на підставі свідчень сусідів, відповідач зареєстрований, але не проживає у вищезазначеному будинку з часу реєстрації з 02.12.2003 року. Згідно ч. 1 та 2 ст.405 ЦК України\~\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин, враховуючи фактичне не проживання відповідача [PERSON] у належній позивачу на праві власності частині будинку по вулиці Коновальця, 16 в м. Житомирі без поважних причин понад один рік, є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом у відповідності до вимог ст.405 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS]. При цьому посилається на те, що вона є власником 23/100 ід. частини вказаного будинку, що є квартирою№2, а відповідач її онуком, який не проживає у цій квартирі з часу реєстрації в ній з 2013 року, не платить комунальні послуги за утримання житла, але зареєстрований за місцем проживання за вказаною адресою, внаслідок чого позивач несе зайві витрати в оплаті за комунальні послуги. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником 23/100 ід. частини житлового будинку по вул. Шолом Алейхема, 6 в м. Житомирі, що є квартирою №2, а відповідач [PERSON], [INFO], є онуком позивача та зареєстрований за місцем проживання у вищезазначеній квартирі з 26.06.2013 року. Відповідно до акту, затвердженого директором КП «ВЖРЕП №5» Житомирської міської ради 05.09.2017 року, складеного на підставі свідчень сусідів, відповідач зареєстрований, але не проживає у вищезазначеній квартирі з 2013 року. Згідно ч. 1 та 2 ст.405 ЦК України\~\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин, враховуючи фактичне не проживання відповідача [PERSON] у належній позивачу на праві власності квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом у відповідності до вимог ст.405 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить: визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спірна квартира належить позивачу на підставі договору дарування від 18 грудня 2002 року , посвідченого ПН ХМНО Валковою Л.М. за р. №6328. В квартирі зареєстровані : позивач , сини позивача - [PERSON] та [PERSON] та колишній чоловік позивача - відповідач по справі. Однак , відповідач не проживає у спірній квартирі понад рік , не сплачує комунальні платежі . в утриманні житла участі не приймає , особисті речі в квартирі відсутні . Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Відповідач виїхав за межі України в 2010 році . У 2014 році відповідач поштою надіслав позивачу нотаріально посвідчену заяву , в якій відповідач не заперечує проти зняття його з реєстрації. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 18.12.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Валковою Л.М. за р. № 6328. Згідно довідки Реєстру територіальної громади міста Харкова наданої на запит суду , відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . Як вбачається з акту обстеження складених сусідами позивача [PERSON] від 12.09.2019 року , відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не мешкає . Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви нотаріусом м. Москви РФ Ніконовою С.А. від 15.12.2014 року , відповідач [PERSON] надав згоду на зняття його з реєстрації з квартири [ADDRESS] . Згідно із ст. 317 ЦК України власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає, що відповідач своєю реєстрацією в квартирі перешкоджає позивачеві у здійсненні його повноважень , що виникають з права власності, його право підлягає захисту, а відповідач повинен бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди в користуванні майном позивача , не сплачує комунальні послуги , особистих речей в квартирі немає , суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач з 2004 року не проживає у вказаній квартирі, в якій зареєстрований, не бере участі в утриманні вказаної квартири та участі у сплаті комунальних послуг. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та підтримав позовні вимоги. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що проживають по сусідству з позивачем, колишній чоловік якої не проживає в [ADDRESS] близько десяти років. Коли заходила до них в квартиру ніколи за весь цей час ніколи там не бачила відповідача та його речей. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідка та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. В квартирі [ADDRESS], яка знаходиться у комунальній власності, зареєстровані [PERSON], колишній чоловік позивача, [PERSON], їх дочки: [PERSON], [PERSON] та онуки: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03.11.1998 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України у Житомирській області від 19.03.2014 року відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований у вищезазначеній квартирі з 10.10.1998 року. Як вбачається із акту, складеного 18.02.2014 року та затвердженого директором ДП «Нова Крошня» ПП «ВЖРЕП №4» Тичиною В.А., [PERSON] не проживає у [ADDRESS] з 2004 року. З показів свідка, допитаного в судовому засіданні, також вбачається, що відповідач не проживає у вищезазначеній квартирі більше шести місяців. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає більше шести місяців в квартирі [ADDRESS], комунальних послуг не сплачує, квартирою не цікавиться та не знявся з реєстрації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вищезазначеній квартирі, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] посилаючись на те, що останній не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, зокрема, з 2010 року. З того часу відповідач взагалі не цікавиться спірним житлом, будь-яких обов'язків по утриманню житла не несе. В судовому засідання позивач та її представник позов підтримали з підстав передбачених ст. 405 ЦК України, доповнили, що відповідач є бувшим чоловіком позивача, в 2010 році забрав всі свої речі та добровільно залишив житло. Відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить направлення повідомлень рекомендованим листом за місцем його реєстрації, а також опублікованим оголошенням в газеті «Урядовий кур'єр» за № 220 від 26.11.2014 року, від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.07.2001 року /а.с.4/. Відповідач, який зареєстрований в спірній квартирі, є бувшим чоловіком позивача та колишній член її сім'ї та, будучи зареєстрованим в квартирі, фактично не проживає в ній з 2010 року, тобто понад один рік, а відтак втратив право користування цією квартирою./а.с. 5, 6/. Останній не несе будь-яких обов'язків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло, не сплачує комунальні послуги. Факт не проживання відповідача з 2010 року в спірній квартирі стверджується показаннями допитаного в судовому засіданні, як свідка [PERSON], що приймається як достовірний доказ. Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося. Передбачених законом випадків збереження за ним права користування квартирою не встановлено. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України, таким, що втратив право користування спірним житлом, у зв'язку з відсутністю без поважних причин понад один рік. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №129-130 по вул. Шелушкова, 93 в м. Житомирі посилаючись на те, що останній не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, зокрема, з 2010 року. З того часу відповідач взагалі не цікавиться спірним житлом, будь-яких обовязків по утриманню житла не несе. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав передбачених ст. 405 ЦК України, доповнила, що відповідач є її колишнім чоловіком, останній забрав всі свої особисті речі та документи та не проживає без поважних причин з 2010 року. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України. Судом встановлено, що позивач є власником квартири №129,130 будинку № 93 по вул. Шелушкова в м. Житомирі. Вказана квартира належить позивачу на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.06.2005 року /а.с.10/. Відповідач являється колишнім чоловіком позивача та як колишній член її сімї, будучи прописаним в квартирі, фактично не проживає в ній з 2010 року, тобто понад один рік, тому втратив право користування цією квартирою. Останній не несе будь-яких обовязків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло, не сплачує комунальні послуги. Факт не проживання відповідача з 2010 року в спірній квартирі стверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], що приймаються як достовірний доказ та актом ДП «Металіст» від 03.08.2015 року /а.с.4/. Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося. Передбачених законом випадків збереження за ними права користування квартирою не встановлено. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України, таким, що втратив право користування спірним житлом, у звязку з відсутністю без поважних причин понад один рік. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №3 по провулку Гуйвинському 13 в м. Житомирі посилаючись на те, що останній не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин, зокрема, з 2012 року. З того часу відповідач взагалі не цікавиться спірним житлом, будь-яких обовязків по утриманню житла не несе. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач не зявився в судове засідання надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення в позові. Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України. Судом встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належить позивачці на праві власності згідно договору дарування частини будинку від 17.12.2008 року /а.с. 11/ та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.02.2009 року /а.с.4/. Відповідач являється колишнім членом сімї, будучи прописаними в квартирі, фактично не проживає в ній з 2012 року, тобто понад один рік, тому втратив право користування цією квартирою. Останній не несе будь-яких обовязків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло, не сплачує комунальні послуги. Перешкод в користуванні житлом відповідачам не чинилося. Встановлених законом випадків збереження за ними права користування квартирою не встановлено. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України, таким, що втратив право користування спірним житлом, у звязку з відсутністю без поважних причин понад один рік. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування, квартирою № 57 по пр. Миру, 25 в м. Житомирі посилаючись на те, що останній не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин. З того часу відповідач взагалі не цікавиться спірним житлом, будь-яких обов'язків по утриманню житла не несе. В судовому засідання позивач позов підтримала з підстав передбачених ст. 405 ЦК України, доповнила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі до 2004 року. В травні 2013 року відповідач з квартири забрав всі свої особисті речі, в квартирі не з'являється, комунальні послуги не сплачує. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог, пояснив, що проживає з літа 2013 року в с. Дівочки, Черняхівського району у своєї матері та працює в Черняхові. В квартиру не приходив, оскільки віддав ключі від дверей, а потім були поміняні замки у вхідних дверях. Комунальні послуги за квартиру не платив, із заявами про вселення в квартиру нікуди не звертався. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді справи в судовому процесі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Вказана квартира належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 17.10.2008 року /а.с.4,5/. Відповідач є бувшим чоловіком позивачки та колишній член її сім'ї, будучи прописаним в квартирі, фактично не проживає в ній з травня 2013 року, тобто понад один рік, тому втратив право користування цією квартирою./а.с.6, 7/. Останній не несе будь-яких обов'язків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло, не сплачує комунальні послуги. Факт не проживання відповідача понад один рік в спірній квартирі стверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], що приймається як достовірний доказ та актами ЖБК № 2 /а.с.10, 11 /. Доказів в судовому засіданні про наявність відповідачу перешкод в користуванні житлом не надано. Передбачених законом випадків збереження за ним права користування квартирою не встановлено. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача, у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України, таким, що втратив право користування спірним житлом, у зв'язку з відсутністю без поважних причин понад один рік. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved