Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12 вересня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зроблений відповідний актовий запис №126. В період шлюбу у них народилася дитина син [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися. Вони з відповідачем зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки припинені з 2015 року, проживають окремо. Позивач вважає, що сімя з відповідачем розпалася і зберегти її не можливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про поділ майна, місце проживання та утримання дитини відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання 23 серпня 2017 року не зявилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, просила розірвати шлюб (а.с.18). Відповідач [PERSON], в судове засідання 23 серпня 2017 року не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, шлюб просив розірвати (а.с.19). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 вересня 2014 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №126 (а.с.9). Мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.10). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з 2015 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна, місце проживання та утримання дитини відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2015 року та до цього часу не поновили їх, проживають окремо, та надали до суду заяви, в яких просять шлюб розірвати (а.с18,19). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятоїГенеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. [PERSON] про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 640 гривня 00 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved