Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.01.2015 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] - [INFO] . Рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.06.2014 року постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 500,00 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття. Позивач зазначає, що на даний час змінився її майновий стан, збільшилися витрати на утримання дитини. Так, на даний час дочка [PERSON] пішла у школу - навчається у школі-ліцей №2 в м.Калуші. Дитина подорослішала, потребує на себе більших витрат, зокрема, на придбання одягу, шкільного приладдя, на організацію дозвілля. Окрім того, дитина відвідує гурти танцю та співів, додатково займається вивченням іноземної мови з репетитором, що зумовлює додаткові витрати. Також на даний час значно зросла собівартість промислових та продуктових товарів. Позивач зазначає, що самостійно не може надавати належне матеріальне утримання дитині. Відповідач є здоровою, працездатною собою, учасник АТО, має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання дочки у більшому розмірі, проте ухиляється від виконання свого обов`язку. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн., щомісячно, а також стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач подав відзив на позов, згідно якого зазначає, що позов визнає частково, згідний платити мінімальну суму аліментів, встановлену законом. Відповідач зазначає, що у квітні 2019 року він демобілізувався з лав Збройних сил України, після чого йому потрібна реабілітація, тому що він служив в АТО. Відповідач просить врахувати його стан здоров`я, а саме, що у нього виразкова хвороба шлунку і на даний час він потребує лікування, а тому не може працевлаштуватися. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2015 року шлюб між ними було розірвано (а.с.3). Із свідоцтва про народження [PERSON] - [INFO] , вбачається, що її батьком є відповідач [PERSON] (а.с.4). Дочка проживає разом із позивачем, про що свідчить довідка, видана ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 26.03.2019 року (а.с.5). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.06.2014року (а.с.6) постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу наведених норм слідує, що батьки мають рівні права та обов`язки відносно дітей і повинні забезпечити дитині умови для її повноцінного розвитку. У силу положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» зріс розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини. Враховуючи знецінення коштів внаслідок інфляції, постійне подорожчання усіх груп товарів для дітей, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі по 500,00 грн. є недостатніми для забезпечення належного рівня утримання дочки [PERSON] . При визначенні розміру аліментів слід врахувати факт перебування дитини на утриманні позивача; вік дитини; вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, так і необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб сторін; стан здоров`я відповідача. Суд бере до уваги, що відповідач був учасником АТО, що визнається сторонами, а тому потребує реабілітації і на даний час офіційно не працює. Водночас суд враховує, що відповідач є працездатним, суду не надано письмових доказів, які б підтверджували непрацездатність відповідача. За таких обставин, відповідач має можливість працевлаштуватися та отримувати гідну заробітну плату і виконувати передбачений законом обов`язок. щодо утримання дочки [PERSON] . Водночас вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 2500,00 грн. є завищеними. Позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 1200,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимог про стягнення з відповідача судових витрат. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16. За таких обставин, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження сплати нею витрат на правничу допомогу, зокрема, не долучено належним чином укладеного договору про надання правничої допомоги, в задоволені вимог про стягнення з відповідача судових витрат слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed