Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 30 листопада 2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на сімейне життя шлюбних стосунків з відповідачем не підтримують, проживають окремо. Позивач проживає однією сім'єю з іншим чоловіком, з яким має намір зареєструвати шлюб. Шлюб існує формально, тому просила розірвати його. У судове засідання позивач не з'явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 листопада 2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 30 листопада 2011 року Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області, свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 25 січня 2012 року Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області. Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними. Шлюбні відносини між подружжям припинені з тієї причини, що сторони не змогли створити в сім'ї моральної атмосфери, основаної на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, втратили почуття любові один до одного, строком близько двох років проживають окремо, мір до примирення не приймають. Позивач проживає однією сім'єю з іншим чоловіком, з яким має намір зареєструвати шлюб. З огляду на вказану обставину рішення позивача про небажання збереження шлюбу є категоричним, викликано обґрунтованими причинами. Вказане рішення не оспорено відповідачем. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, відсутня будь-яка можливість збереження сім'ї. Ці обставини свідчать про недоцільність надання строку для примирення сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Зважаючи на викладене, відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Відсутні підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу, встановлені статтею 110 Сімейного кодексу України. Вимог про відновлення дошлюбного прізвища відповідач не заявила. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивач сплатила 551 гривню 20 копійок судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи квітанцією № 119 від 29 квітня 2016 року. Вказані понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved