Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у період з 04 червня 2009 року по 26 грудня 2012 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не цікавиться її долею. На утриманню сина щомісячно потрібно не менше 6000 гривень, внаслідок того, що вона повинна витрачати грошові кошти на наступне: на ліки та лікування - 1000 гривень, на харчування у школі - 400 гривень, на гуртки у школі та змагання з тхеквондо - 1300 гривень, на ремонти, книжки та посібники, фонд класу - 300 гривень, на їжу - 900 гривень, на одяг та взуття - 3000 гривень, індивідуальні заняття іноземною мовою - 500 гривень. 27 серпня 2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. 24 жовтня 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. 14 листопада 2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечував проти поданого позову та прохав врахувати, що починаючи з часу розлучення та окремого проживання з позивачем він систематично висилає їй суму не менш ніж 50 % від прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України. Відповідач не має постійного місця роботи, його доходи носять нерегулярний характер, тому він має сплачувати саме 50% від прожиткового мінімуму. Окрім офіційних платежів, на які вказує, що надсилає саме аліменти, також оказує іншу допомогу дитині. Починаючи з літа 2012 року, тобто з часу окремого проживання з позивачем, вона систематично отримувала гроші, які він надсилав як аліменти, а потім з 1 грудня 2018 року по серпень 2019 року, вона стала повертати на його адресу гроші, однак він їх знову висилав на її адресу. З вересня 2019 року позивач знов стала отримувати гроші. 16 грудня 2019 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначила, що їх син з відповідачем навчається у 5 класі КЗ «Середня загальноосвітня школа № 44» Кам`янської МР. Роман Волков навчається добре про що свідчить характеристика за підписом класного керівника та директора. Для організації процесу навчання (харчування та додаткових занять) батьки сплачують кошти до батьківського комітету школи. Так нею одноособово, у період з 01.01.2019 року по 10.12.2019 року було сплачено 4450 грн. Син [PERSON] займається у секції ДЮСШ №1, групи ГБП-1 та є членом збірної команди з тхеквандо. За період часу з 01.01.2019 року по 10.12.2019 року на відвідування секції нею одноособово було витраченої 1215 грн. Крім того, їх син [PERSON] відвідує додаткові заняття з англійської мови, які викладає ФОП « [PERSON] ». За період часу з 07.09.2019 року по 15.12.2019 року нею одноособово сплачено 1800 грн. Всього, з початку року по грудень місяць вона витратила приблизно 6865 грн., без врахування оплати ліків, відвідувань лікаря, мобільного зв`язку, одягу і взуття, харчування вдома та дозвілля для [PERSON] . Сума у три тисячі гривень, що заявлені нею до відповідача на утримання сина, навіть менше ніж 50% її щомісячних витрат, хоча положеннями ст.180 СК України визначено обов`язок утримувати дитину рівною мірою, що є обов`язком як матері так і батька. Відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, зазначає у відзиві що має нерегулярний дохід, а тому встановив сам для себе суму аліментів, яка не відповідає потребам нашої дитини тому вона і звернулась до суду, аби саме суд визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Хоче зазначити, що ніякої іншої допомоги від відповідача ні вона, ні син [PERSON] не отримують. 16 січня 2020 року від відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач жодним чином не намагався ухилятися від обов`язків батька дитини. Нажаль через обставини, що не залежать від нього, він має можливість надавати дитині лише матеріальну допомогу. Відповідач намагається спілкуватися з дитиною телефоном, для чого придбав синові мобільний телефон, однак колишня дружина подарувала його своїй родичці, а синові сказала, що телефон зламався. Він купив новий телефон, колишня дружина тричі змінювала номер телефону, однак батькові вдавалось знайти нові номери і продовжує спілкування з сином. Позивач наводить докази своїх витрат на утримання дитини, у тому числі витрати на додаткові заняття з англійської мови, благодійні внески до школи, навіть платіжні документи надала суду. Однак сам факт сплати за додаткові заняття з англійської мови не є доказом того, що ці заняття є необхідними через відставання сина по цьому предмету. Щодо довідки голові батьківського комітету. Вже неодноразово, на всіх рівнях мали місце дебати з приводу шкільних поборів. Не зрозуміло як приймати цю довідку про внесок до фонду школи, фонду класу, додаткових занять з хореографії, організації свят, тощо. У будь якому випадку, це не є обов`язковими платежами, які батьки повинні сплачувати, а добровільні внески. Позивач скаржиться на тяжкі умови по утримування сумісної дитини, однак при цьому протягом 8 місяців - з 1 січня по 1 вересня 2019 року повертала кошти, які відповідач надсилав їй на утримання сина. В судовому засіданні позивач підтримала поданий позов, та просила його задовільнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. З`ясувавши позицію сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912) яка набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу і спільного мешкання в них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Їх шлюб було розірвано 26 грудня 2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Після розірвання шлюбу, дитина залишилися мешкати з позивачкою, що підтверджується копією довідки № 1/14436 від 04.07.2019 року про реєстрацію та склад сім`ї (а.с. 9). Відповідач не має постійного місця роботи, його доходи носять нерегулярний характер, належної участі в вихованні і матеріальному забезпеченні дитини не приймає. Позивач фактично сама займається навчанням і вихованням сина, його утриманням та лікуванням, має скрутне матеріальне становище. Відповідач сплачує позивачу на утримання їх спільної дитини суму, яка приблизно дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із Законом про Держбюджет на 2020 рік (стаття 7) з 1 січня 2020 року для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становить 2218 гривень. Разом з тим, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, з урахуванням того, що відповідач має мінливий заробіток, тому в залежності від заробітку надає матеріальну допомогу на утримання дитини, має на утриманні матір пенсіонера, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, а саме, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у розмірі 2000 тисяч гривень з його доходів до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати у справі. На підставі ст. ст. 75, 84, 182 Сімейного кодексу України, ст. 5 Закону України «про судовий збір»,

Outcome: partial