Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати укладеним з дня набрання рішенням суду законної сили договір оренди між нею та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона до 2012 року мала прізвище - [PERSON]. 3 1998 року вона спільно проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Вони вели спільне домашнє господарство і фактично у них була сім'я. З 2005 року вони проживали за адресою: [ADDRESS]. У 2001 році у них з відповідачем народилася донька - [PERSON]. Починаючи з 2008 року вони з відповідачем спільно не проживають. Фактично він змусив її разом з дітьми (від першого шлюбу вона має сина - [PERSON], [INFO]) виселитися з вищезазначеного будинку і вона переїхала з дітьми до іншого житла. У 2009 році відповідач, після того, як взяв на побачення їхню дочку [PERSON], не повернув її, що підтверджується постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 23 травня 2009 року. Після цього інциденту дочка залишилася проживати з відповідачем і на даний момент вони продовжують проживати за адресою: [ADDRESS], фактично займаючи весь будинок. В той же час вона є єдиним власником цього будинку. Враховуючи викладене, вона неодноразово пропонувала відповідачу вирішити питання про оплатне користування останнім належним їй нерухомим майном, проте відповідач всіляко ухиляється від досягнення будь-яких домовленостей в цьому питанні та ігнорує будь-які пропозиції з її сторони. Вона, як власник будинку, 20 грудня 2013 року направила відповідачу пропозицію про укладення договору оренди, проект договору оренди № б/н від 01 січня 2014 року з особистим підписом та копію технічного паспорту на будинок. Відповідач отримав пропозицію 26 грудня 2013 року. В пропозиції вона запропонувала відповідачу до 01 січня 2014 року підписати договір та до 05 січня 2014 року надіслати підписаний договір на її адресу. Вказана обставина свідчить про те, що вона у встановленому законом порядку, до звернення до суду з позовом, запропонувала відповідачу укласти договір оренди житлового приміщення. В свою чергу, відповідач протягом нормально необхідного часу фактично безпідставно ухиляється від укладення цього договору, оскільки не виготовив протоколу розбіжностей і не повідомив її про причини зволікання з підписанням договору. Право відповідача на проживання в будинку з її сторони не заперечується, однак вона виступає проти безкоштовного проживання відповідача у належному їй будинку й саме з метою врегулювання, в тому числі і плати за проживання, вона пропонувала відповідачу укласти договір оренди жилого будинку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що будинок був придбаний за його кошти, дочка проживає у будинку разом з ним. Він має намір вирішувати у судовому порядку питання щодо визнання спірного будинку об'єктом спільної з позивачкою сумісної власності та визнання права власності на 2/3 частини спірного домоволодіння. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що з 14 грудня 2005 року позивач [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва шлюб, актовий запис № 276, договором купівлі-продажу посвідченим державним нотаріусом Кудрявцевим В.О. реєстровий № 1134 від 14 грудня 2005 року, витягом з Державного реєстру правочинів № 1872362, технічним паспортом і витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10051993 від 10 березня 2006 року. Сторони до 2008 року знаходились у фактичних шлюбних відносинах, мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка мешкає та зареєстрована разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 729, постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 23 травня 2009 року, довідками голови квартального комітету № 12 Дніпровського району від 19 вересня 2012 року № 29/09 та б/н від 16 лютого 2013 року, копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають в домі [ADDRESS] Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується довідками голови квартального комітету № 12 Дніпровського району від 19 вересня 2012 року № 29/09 та б/н від 16 лютого 2013 року, копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають в домі [ADDRESS] Позивач пропонувала відповідачеві укласти письмових договір оплатної оренди житлового будинку № 10 по 1-му пров. Котельникова у м. Дніпродзержинську, що підтверджується пропозицією про укладення договору оренди житлового будинку від 20 грудня 2013 року, копією договору оренди від 01 січня 2014 року, поштовою квитанцією № 5191400148064 від 20 грудня 2013 року та описом вкладення у цінний лист № 5191400148064 від 20 грудня 2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів сім'ї власника будинку права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, однією з засад цивільного законодавства є свобода договору. У постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 10 жовтня 2012 року зазначено, що закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд,

Outcome: dismissed