Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 21 червня 2019 року. Мотивує заяву тим, що останнім часом між ними виникають сварки внаслідок того, що вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. На примирення позивач не згідна. Просила позовні вимоги задовольнити повністю. З урахуванням положень ст. 274 ЦПК України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась. Надіслала заяву, в якій повідомила, що з відповідачем не живуть та не спілкуються більше, ніж 1 рік; просила проводити розгляд справи без її участі, наполягала на позовних вимогах. Відповідач в судове засідання не з`явився, пподав до суду заяву,в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов визнає, щодо стягнення з нього судових витрат заперечувє, оскільки не є ініціатором розлучення. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, 280 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Між сторонами зареєстровано шлюб 21 червня 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Подружжя має спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо більше одного року. Строк на примирення надавати недоцільно, оскільки жоден з подружжя цього не бажає. Таким чином, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї в подальшому неможливо, шлюб сторін існує формально, а тому суперечить інтересам обох з подружжя, і може бути розірваним. Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору за подачу позову в сумі 454 грн. Інші 50 % сплаченого позивачем судового збору - 454 грн., враховуючи визнання відповідачем позову, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, слід повернути позивачу з державного бюджету. Заперечення відповідача щодо стягнення з нього судових витрат не грунтуються на нормах чинного законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: approved