Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та просить: встановити право спільної часткової власності на 48/100 (26.40\~кв.м.) частки квартири №7, яка знаходиться за адресою: вул. Б. Хмельницького, 52, м. Тараща, Київська обл. за померлою [PERSON], визнати спадковим майном 48/100 (26.40 кв.м.) частки квартири №7, з визнанням 48/100 (26.40 кв.м.) частки (номер квартири 9), яка знаходиться за адресою: вул. Б. Хмельницького, 52, м. Тараща, Київська область та належала померлій [PERSON] та визнати за нею (позивачкою) право власності на 48/100 (26.40 кв.м.) частки квартири №7, з присвоєнням 48/100 (26.40 кв.м.) частці номер квартири №9, яка знаходиться за адресою: вул. Б. Хмельницького, 52, м. Тараща, Київська обл. в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON]. В звязку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на спадкове майно і, як наслідок, неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно, у заяві просить розглядати справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника, проти позовних вимог не заперечує. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно, про причини неявки до суду не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 47/2017, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 05 квітня 2017 року померла баба позивачки [PERSON] (а.с.5). До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.15). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, і на належну їй частину квартири, якою вона фактично володіла на праві спільної часткової власності. В квітні місяці 2017 року позивачка, як спадкоємець за законом, звернулася до приватного нотаріуса Таращанського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу на її імя Свідоцтва про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці за законом: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], діти спадкодавця, відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки. Так остання, в силу\~ст. 1223 ЦК України,\~є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї баби [PERSON]О.(матеріали спадкової справи). На частину спадщини, а саме на доплати до пенсії позивачка 09.10.2017 отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 12). У видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №7, що належала спадкодавцю [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], 19.12.2017 приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на квартиру за померлою та неможливістю зареєструвати це право нотаріусом, оскільки кватира вцілому є обєктом права спільної часткової власності (а.с.14). Факт того, що спадкоємиця володіла часткою у вищезазначеній квартирі стверджується Свідоцтвом про право власності на житло №123-Ж, згідно якого покійній [PERSON] 11 січня 1995 року Представництвом Фонду Державного майна України в Таращанському районі передано в приватну власність приміщення квартири спільного заселення №7 за адресою: вул. Б. Хмельницького, 52, м. Тараща, Київська обл., загальною площею 26.72 кв.м. Іншими співвласниками квартири, у рівних частках, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по 52/200 частини квартири №7 в житловому будинку №52, що знаходиться за адресою: вул. Богдана Хмельницького, м. Тараща Київської обл. є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 40-41). Станом на останню дату технічної інвентаризації 29.03.2018 року загальна площа квартири №7 становить 55.90 кв.м., житлова 33.70 кв.м., загальна площа змінилась з 56.2 кв.м. на 55.90 кв.м., житлова площа змінилася з 41.00 кв.м. на 33.70 кв.м. за рахунок внутрішнього перепланування, що не рахується самочинним згідно інструкції про порядок ведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна затвердженого наказом Держбуду України від 24.05.2011 року №127, зареєстрованим Міністерством юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773 зі змінами та доповненнями (а.с. 9-11, 26) Так, 52/100 частини квартири №7, яка на праві власності належить, у рівних частках, [PERSON] та [PERSON] становить: загальна площа 29.50 кв.м., житлова\~ площа 20.60 кв.м.. 48/100 частини квартири №7, яка фактично належала спадкодавцю [PERSON], але не була нею юридично оформлена, відповідно становить: загальна площа 26.40 кв. м., житлова площа 13.10 кв.м.(а.с. 68). Інвентаризаційна вартість частини квартири, відповідно до технічного паспорта, який виданий КП КОР Південне БТІ, інвент. №281 від 29.03.2018 року, становить 6298,07 грн.(а.с.8). Таким чином, квартира спільного заселення №7 за адресою: вул. Б. Хмельницького, 52, м. Тараща, Київська обл., перебувала у спільній частковій власності трьох осіб: [PERSON], [PERSON] та покійної [PERSON]. А тому позивачка, як спадкоємиця за законом, має право на успадкування тієї частини квартири, яка належала спадкодавцю фактично, але не була нею юридично оформлена. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 2 ст. 355 ЦК України встановлено, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно зі\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі\~статтею 68 Закону України «Про нотаріат»\~та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012\~№ 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Згідно із ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, на підставі викладено та положень чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні беззаперечно було встановлено, що частка померлої [PERSON] в квартирі [ADDRESS] становила - 48/100 частини, а тому позивачка, як єдиний її спадкоємець за законом, має право на успадкування, в тому числі, і належної спадкодавцю частини квартири. Враховуючи дані обставини, та, виходячи з того, що відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов частково.

Outcome: partial