Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання дружини, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З липня 2019 року з відповідачем вони проживають окремо, чоловік коштів на утримання сина та дружини добровільно не надає. Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, а тому потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини. В зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років. 11.09.2019 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У визначений в ухвалі суду строк відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] вказав, що позовні вимоги не визнає, у зв`язку з тим, що позивач неофіційно працює, син з початку вересня безкоштовно відвідує дитячий заклад та користується пільгою, як дитина учасник УБД. Також зазначив, що ним було залишено позивачу придбане майно, ним неодноразово направлялися дитини та дружині побутові речі, одяг для дитини, продукти харчування та гроші на утримання. На даний час, як вказує відповідач, він є безробітним та перебуває на обліку в центрі зайнятості. Згідно ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову, зважаючи на наступне. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12). Від даного шлюбу є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що не оспорюється сторонами. Позивач не працює, перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини. Відповідач на даний час є безробітним та перебуває на обліку в Сновській районній філії Чернігівського обласного центру зайнятості, як безробітний, про що свідчить довідка №453 від 25.09.2019 року. [PERSON] має пільги як учасник бойових дій, відповідно до посвідчення серії [NUMBER] . Згідно наданих відповідачем квитанцій, ним було направлено позивачу одяг, документи та 200 грн. протягом вересня, побутові речі в липні 2019 року. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із частинами 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 07.11.18 року по справі № 355/511/17, прийшов до висновку, що той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований і має на утриманні двох малолітніх дітей, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання свого неповнолітнього сина та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом. Подані відповідачем квитанції не можуть свідчити про постійний добровільний характер утримання дитини та надання матеріальної допомоги. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Отже, виходячи з принципу справедливості, розумності, з урахуванням потреб дружини, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 768, 40 гривень на користь держави.

Outcome: approved