Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача та, уточнивши позовні вимоги, зазначила, 21.07.2017 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого вона надала відповідачеві в борг грошові кошти у розмірі 5100,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 21.09.2017 року. Вказаним договором також передбачено, що за користування грошовими коштами відповідач сплачує їй, позивачеві, винагороду у розмірі 2,5 % від суми боргу на місяць. Позивач зазначила, що вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогами про повернення грошових коштів, але на даний час відповідач суму боргу не повернула, від виконання взятих на себе зобов`язань ухиляється. У зв`язку з викладеним, позивач просила стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 5100,00 доларів США (що еквівалентно 136108,84 грн. за курсом НБУ 26,6880 грн. станом на 12.06.2019 року), грошову винагороду у розмірі 2758,55 доларів США (що еквівалентно 76554,04 грн.), 3% річних у розмірі 7047,83 грн., інфляційні втрати у розмірі 51449,14 грн. та судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] . підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позову не надав. На адресу суду повернулися конверти із судовими повістками з рекомендованими повідомленнями із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.07.2017 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач надала відповідачеві в борг грошові кошти у розмірі 5100,00 доларів США зі сплатою винагороди на користування грошовими коштами у розмірі 2,5% від суми боргу на місяць з кінцевим терміном повернення до 21.09.2017 року (а.с. 4). На даний час відповідач не повернула позивачеві суму боргу, від виконання взятих на себе зобов`язань ухиляється. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на встановлене судом, суд вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики від 21.07.2017 року у розмірі 5100,00 доларів США (що еквівалентно 136108,84 грн. за курсом НБУ 26,6880 грн. станом на 12.06.2019 року), грошової винагороди у розмірі 2758,55 доларів США (що еквівалентно 76554,04 грн.), 3% річних у розмірі 7047,83 грн. (3% х 630 днів / 365 днів х 136108,84 грн.), інфляційних втрат у розмірі 51449,14 грн. (630 днів / 30 х 1,8% х 136108,84 грн.). Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування вартості витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Проте позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що витрати на підготовку позовної заяви позивачем дійсно були здійснені, не надано розрахунку вказаних витрат та платіжного документу про оплату позивачем правової допомоги, натомість в матеріалах справи міститься лише попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, що не є належним та допустимим доказом в розумінні статей 77,78 ЦПК України. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2711,60 грн.

Outcome: approved