Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, який встановлено судовим рішенням Шевченківського районного суду міста Львова по справі № 2п-1992/2006 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі 3 000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - [PERSON] у твердій грошовій сумі 3 000 грн. щомісячно до досягнення нею 23 років чи до завершення навчання, в залежності яка з подій наступить першою. Вказує на те, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги, а її матеріальний стан погіршився і вона не має можливості забезпечити дітям належний прожитковий мінімум, нормальні умови для проживання та розвитку. Враховуючи, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, просить позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив суд позовні вимоги задоволити повністю. [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, а тому згідно ст.223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 20 листопада 1997 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] укладено шлюб, який був зареєстрований у Івано-Франківській селищній Раді Яворівського району Львівської області. Під час шлюбних відносин у сторін народились дві дитини: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дитини. 09 лютого 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу Серії І-СГ № 062042 від 09 лютого 2010 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишилась на прізвищі обраному під час реєстрації шлюбу. 05 жовтня 2006 року Шевченківським районним судом міста Львова виданий виконавчий лист у справі № 2п-1992/2006 року про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO] в користь [PERSON], [INFO] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON]та [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно. В судовому засіданні встановлено, що дочка позивача [PERSON] є студенткою Національного університету «Львівська політехніка» та навчається на першому курсі денної форми навчання за рівнем вищої освіти «Бакалавр» та завершує навчання 30 червня 2022 року, що підтверджується довідкою № 303 від 12.11.2018 року виданою Національним університетом «Львівська політехніка»,. Окрім того, як вбачається із Медичного висновку № 39, [PERSON] хворіє на ліподистрофію, при даному діагнозі хворий потребує постійної профілактики та вітамінотерапії. Син позивача [PERSON] навчається в 9-Б класі опорного закладу «Івано-Франківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені [PERSON] Яворівської районної ради Львівської ради», даний факт підтверджується довідкою № 01-14/34 від 08.11.2018 року. Згідно Довідки виданої [PERSON], середньомісячний дохід за 2018 рік становить 4 419 грн. 35 коп.. Статтею 180 Сімейного кодексу України унормовано, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.193 Сімейного кодексу України влаштування дитини до навчального закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина і виплачуються щомісячно. Згідно із ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу у межах заявлених вимог (ст. 13 ЦПК України), та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище як платника, так і одержувача аліментів. Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч. 8 ст. 7 СК України); а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення, оскільки враховуючи матеріальне становище позивача, та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та збільшити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] [INFO] до 2000 грн. та сина [PERSON] [INFO] до 1500 грн. у твердій грошовій сумі і до досягнення дітьми повноліття та закінчення навчання. Відповідно до ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн..

Outcome: partial