Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23 січня 2018 року, виданим Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вона як дружина є спадкоємцем першої черги, що посвідчується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.12.1982 року. Інших спадкоємців немає. У встановлений законом строк вона звернулася до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від 23.04.2018 року, але 06.11.2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, тому, що, відповідно до ст.328 ЦК України та положень Закону України «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», вона як спадкоємець мала надати до нотаріальної контори оригінал документа, який підтверджує право власності [PERSON] на житловий будинок. Однак, через відсутність у неї такого документу, його надання є неможливим. Цивільним законодавством України передбачено спадкування. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України. Померлим [PERSON] заповіт складено не було, що підтверджується довідкою Приміської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 934 від 23.04.2018 року. Житловий будинок, що є предметом спадкування, знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа даного будинку становить 36,5 кв.м., житлова площа - 24,4 кв.м. Вказаний житловий будинок було побудовано [PERSON] на земельній ділянці, що була надана йому на підставі Рішення № 20 виконавчого комітету Менжинської сільської ради від 21.10.1975 року та відповідно до Дозволу на виконання робіт, наданого виконавчим комітетом Нікопольської районної міської ради від 22.10.1975 року. Вказане свідчить про законність будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Так, було затверджено технічну документацію та адресу будівництва, про що свідчить інформація, яка міститься у Дозволі на виконання робіт, наданого виконавчим комітетом Нікопольської районної міської ради від 22.10.1975 року. На підставі вказаного Дозволу на виконання робіт (копія є в матеріалах справи), кінцевою датою будівництва було визначено жовтень 1977 року. [PERSON] виконав будівельні роботи станом на 1976 рік, про що свідчить запис у Технічному паспорті на житловий будинок. Однак, за час свого життя [PERSON] не встиг здійснити реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Про вказане свідчить письмова відповідь КП «Нікопольського МБТІ» на запит № 2709/02-14 від 18.09.2018 року. Станом на 2019 рік ринкова вартість вказаного будинку складає 33 000 грн. Про дану вартість свідчить Довідка про визначення вартості житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка надана відповідним суб`єктом оціночної діяльності. У зв`язку із вищезазначеним, змушена звернутися до суду задля визнання права власності на житловий будинок. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи за своєї відсутності, позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.54). Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала (а.с.40). Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено судом, [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] (а.с.11, 46-48). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-21, 49). Позивачка як дружина (а.с.10) є спадкоємцем першої черги. Інших спадкоємців немає (а.с.42-45). У встановлений законом строк позивачка звернулася до Першої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.4), але 06.11.2018 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона не надала оригінал документа, який підтверджує право власності [PERSON] на житловий будинок (а.с.16). Вказаний житловий будинок було побудовано спадкодавцем [PERSON] на земельній ділянці, що була надана йому на підставі Рішення № 20 виконавчого комітету Менжинської сільської ради від 21.10.1975 року (а.с.8) відповідно до Дозволу на виконання робіт, наданого виконавчим комітетом Нікопольської районної міської ради від 22.10.1975 року (а.с.9). Тобто, будівництво житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було здійснено на законних підставах. [PERSON] виконав будівельні роботи станом на 1976 рік, про що свідчить запис у Технічному паспорті на житловий будинок (а.с.17-21). Однак, за своє життя [PERSON] не здійснив реєстрацію права власності на спірний житловий будинок. Заповіт спадкодавець за життя не склав (а.с.12). Спадщину після смерті чоловіка позивачка прийняла фактично шляхом проживання у спірному будинку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved