Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 28.10.2014 року вона являється опікуном малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2014 року відповідач, [PERSON], позбавлена батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та з матері дітей були стягнуті аліменти на їх утримання в розмірі 1 / 4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з зарахуванням аліментів на особистий рахунок відкритий відносно кожного з них у відділенні Државного ощадного банку. Відомості про батька в свідоцтві про народження малолітнього [PERSON], [INFO] зазначені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 10.11.2015 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було замінено сторону виконавчого провадження по справі по справі №357/9499/14-ц в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], з стягувача органу опіки та піклування Терезинської селищної ради на позивача, [PERSON] На даний час даний розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини, а тому позивач просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 09.09.2014р. на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1 / 6 частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву в якій вказала, що позові вимоги підтримує, просить провести розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду даної справи була повідомлена належно, письмових пояснень, заяв чи будь-яких клопотань відповідач суду не направила та відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлена належно про розгляд справи. Третя особа - Орган опіки та піклування Терезинської селищної ради Білоцерківського району, не направили до суду свого представника, направили суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника на розсуд суду. На підставі ст.ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2014 року (справа № 357/9499/14) [PERSON], позбавлена батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та були стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1 / 4 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з зарахуванням аліментів на особистий рахунок відкритий відносно кожного з них у відділенні державного ощадного банку, що стверджується копією рішення суду від 09.09.2014 року. Відомості про батька в свідоцтві про народження малолітнього [PERSON], [INFO] зазначені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 28.10.2014 року позивач являється опікуном малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про місце проживання та склад сім'ї № 5125 від 23.08.2018 року, малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з [PERSON], позивачем у справі, за адресою: [ADDRESS]. (а.с.14). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.11.2015 року було замінено сторону виконавчого провадження по справі по справі №357/9499/14-ц в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], із стягувача органу опіки та піклування Терезинської селищної ради на позивача, [PERSON], [INFO] (а.с.15). При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до приписів ч. 2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розглядаючи позовні вимоги та визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину, проживає з дитиною за однією адресою, відповідач не надала належних та допустимих доказів в спростування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Згідно ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved