Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на одну другу частку домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] та на одну другу частку будівельних матеріалів, посилаючись на те, що нею разом з її колишнім чоловіком було придбано та самовільно побудовано вказані вище домогосподарство та вона має право як співвласник. Також вона просила відшкодувати їй вартість частини спільного майна, що становить 24194 гривень, яке без її згоди привласнив відповідач. 13.01.2017 року позивач змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача ? частку вартості 6 вікон, 2 міжкімнатних дверей та 41.7 кв.м. ламінату, що становить 25874 гривень. 09.03.2017 року представник позивача подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої враховуючи індекс інфляції просила стягнути половину вартості будівельних матеріалів, а саме 13035,85 гривень. 16.03.2018 року представником позивача було подано уточнену позовну заяву, згідно якої було зменшену ціну позову, у зв'язку з цим просила повернути зайво сплачений судовий збір в розмірі 510 гривень. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що після того як вони з відповідачем одружилися у 2003 році придбали житловий будинок по [ADDRESS]. Гроші на господарство їм дав її покійний дідусь. У 2005 році вони самовільно почали будівництво нового будинку та сараю. Кошти на будівництво їм давали їх батьки, а також працював відповідач, який заробляв по 300-400 євро в місяць. Після розірвання шлюбу [PERSON] став проживати окремо, а в грудні 2016 року відповідач приїхав та зняв з нового будинку пластикові вікна, міжкімнатні двері та ламінат. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, крім того просила залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу. Представник відповідача на початкових стадіях розгляду справи позов визнав частково та вважав, що позивач має право на визнання права власності на ? частину господарства, яке відповідач придбав під час шлюбу. Потім представник відповідача змінив свою позицію та не визнав позов в повному обсязі. Пояснив те, що в 2003 році між відповідачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], але гроші на купівлю вищевказаного домоволодіння відповідачу надала його мати, яка в той час була за кордоном. Також остання надавала гроші на будівництво нового будинку, яке здійснювалось самовільно. Свідок [PERSON] суду дала покази, що вона є матір'ю позивача. В 2000 році її донька вийшла заміж за відповідача, а в 2003 році її батько дав їм гроші і вони придбали будинок в с.Костичани. В цей час вона знаходилася за кордоном і надсилала їм гроші. Приблизно в 2005 році вони почали будівництво нового будинку на який вона також давала свої кошти, зокрема на дах 1500 євро. Відповідач приймав участь у будівництві будинку як майстер, він також заробляв гроші. Також їй відомо, що [PERSON] зняв з новозбудованого будинку п'ять великих вікон та одне маленьке вікно і двоє метало пластикових дверей та зняв ламінат з двох кімнат. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю відповідача. В 2003 році вона поїхала до Італії, де в знайомої позичила 3000 євро, які вислала відповідачу та останнім на вказані гроші було придбано житловий будинок в с.Костичани Новоселицького району. За весь час, що вона перебувала за кордоном вона висилала сину та невістці гроші на будівництво нового будинку. Давала гроші на цемент, арматуру також придбала десь 50 м.куб. цегли. Загалом вона позичала сину близько 40000 євро. Свідок [PERSON] в судовому засідання дала покази, що вона є сусідкою сторін по справі та вона позичала [PERSON] 3000 євро, остання пояснила їй, що гроші потрібні для купівлі будинку для її сина. Свідок [PERSON] суду дав покази, що йому відомо про те, що будинок був куплений для сторін по справі. Він неодноразово допомагав у будівництві нового будинку, зокрема заливати фундамент, привозив будівельні матеріали. Також позичав гроші в сумі 1500 євро, які йому потім повернула мати позивача. Свідок [PERSON] суду дав покази, що він сторонам купив будинок дід позивача за 1000 доларів, оскільки останній позичав у нього 600 доларів на покупку будинку, які потім вернув. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював на будівництві у позивача з відповідачем, його найняв дід [PERSON]. Вони з бригадою будівельників робили кладку та дах покривали ондуліном, за роботу з ними розплачувалися [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] суду дав покази, що сторони по справі придбали будинок в с.Костичани Новоселицького району через його батька. Йому відомо, що його батько позичав гроші матері [PERSON] для будівництва. Відповідач працював разом з ним на стройці. Він безпосередньо допомагав при будівлі будинку, зокрема заливати фундамент. Також йому відомо, що після того як сторони розійшлися [PERSON] зняв з нового будинку вікна та двері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо про те, що сторонами було придбано господарство в с.Костичани, де останні розпочали будівництво нового будинку. Він допомагав робити розбивку, опалубку та заливати фундамент. Також [PERSON] та [PERSON] попросили його обрахувати скільки дерева потрібно для будинку та він замовив необхідну кількість в одного знайомого. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 24.09.2000 року був зареєстрований шлюб, який був розірваний 09 вересня 2016 року рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області. 31.10.2003 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS]. Будівництво було самовільним, оскільки проводилося без дотримання встановленого законом порядку на проведення будівельних робіт, що визнав представник відповідача. Відповідно до ст.22 КпШС України, який діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно зі ст.60 СК України, яка діє на час вирішення справи судом, майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналізуючи зазначені норми, суд вважає, що реєстрація права на майно, яке придбане під час шлюбу лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, а тому господарство придбане [PERSON] по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Щодо доведення факту самовільного будівництва саме сторонами по справі, то цей факт підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що сторони разом розпочали будівництво нового будинку. Свідок [PERSON] підтвердив факт того, що він робив кладку та дах для новозбудованого будинку. З показів свідка [PERSON] було встановлено, що він допомагав сторонам по справі заливати фундамент та привозив їм будівельні матеріали. Оскільки позивач та її чоловік спільно в період шлюбу самовільно будували житловий будинок, то вони є в рівних частках співвласниками крім вищевказаного господарства, також і будівельних матеріалів та конструктивних елементів, які використані під час будівництва житлового будинку літ.З та сараю літ.И згідно ст.ст.331, 376 ЦК України та відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу розмір їх часток становить одна друга за кожним. Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити. Щодо стягнення з відповідача відшкодування ? частки вартості 6 вікон, 2 міжкімнатних дверей та 27.7 кв.м. ламінату, слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Факт того, що відповідач зняв з новозбудованого будинку металопластикові вікна підтверджується висновками по матеріалах проведеної перевірки від 17.11.2016 року та від 23.11.2016 року відповідно до яких [PERSON] 15.11.2016 року прийшов до недобудованого будинку та зняв два вікна для власних потреб та ще два вікна зняв на наступний день. Також цей факт підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]. Крім цього, факт зняття двох дверей підтверджується обмірними кресленнями житлового будинку літ «З» згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №796 від 29.01.2018 року. Оскільки відповідачем було привласнено та пошкоджено спільне сумісне майно, то відповідно вартість половини такого майна підлягає компенсації. Вартість 6 металопластикових вікон і 2 дверей становить 7699,1 гривень, що підтверджується видатковою накладою Ррз/CV0044523 від 24.06.2010 року та накладною №8, а тому відповідно вартість ? частини складає 3849,55 гривень, які і слід стягнути з відповідача. Судом під час вирішення даної вимоги не може бути застосовано індекс інфляції, оскільки відповідно до ст.625К України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно правової позиції Верховного суду України у справі №6-2759цс15 від 20.01.2016 року при розгляді справ передбачених вищевказаною статтею ЦК України слід з'ясувати чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми , що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Передбачена ст.625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованість із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. Щодо стягнення компенсації за знятий ламінат площею 41.7 м.кв., то в цій частині вимог слід відмовити за недоведеністю факту його зняття. Судові витрати з відповідача слід стягнути пропорційно задоволених позовних вимог. Ціна позову складає 233445 гривень, судом задоволено 22258,70 гривень, позивачем було сплачено судового збору 2335 гривень та 4824 гривень за проведення експертизи, відсоток задоволених позовних вимог становить 96,06 відсотка, а тому з відповідача слід стягнути 2240 гривень судового збору та 4631 гривень понесених судових витрат. Крім того позивачу необхідно повернути 510 гривень судового збору. На підставі ст.ст.331, 376, 625 ЦК України, ст.ст.60, 70 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: partial