Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними та такими, що перешкоджають їй належним чином користуватися земельною ділянкою і житловим будинком, розташованих по вул. Ватутіна, 24 в м. Котовську Одеської області, дії відповідача, що виразилися в незаконному будівництві каналізаційної системи, високого паркану довжиною 6 метрів та висотою 2,5 м., а також залізного сараю, побудованого впритул до межі земельних ділянок № 22 і № 24 по вул. Ватутіна, 24 в м. Котовську Одеської області, зобовязати відповідача демонтувати (знести) каналізаційну систему, високий паркан довжиною 6 м та висотою 2,5 м, а також залізний сарай, стягнути з відповідача на її користь всі судові витрати, стверджуючи, що їй та її чоловіку [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 596 кв. м. по вулиці Ватутіна, № 42 в м. Котовську Одеської області. Відповідач є сусідкою позивача, проживає в житловому будинку № 22, за ствердженням позивача, відповідач постійно чинить перешкоди в користуванні її з чоловіком земельною ділянкою, а саме з порушенням діючих норм побудувала систему каналізації, відстань від каналізаційної споруди (септика) відповідача до її житлового будинку становить не більше 4,5 м, а до її колодязя відстань становить не більше 17 метрів, крім того, каркас септика є дренажним (сито), подальша експлуатація вигрібної ями відповідача в такому стані неможлива, каналізаційна споруда за таких обставин підлягає знесенню. Позивач вважає, що будівництво відповідачем каналізаційної системи, високого паркану довжиною 6 метрів та висотою 2,5 м., а також залізного сараю, побудованого впритул до межі земельних ділянок № 22 і № 24 по вул. Ватутіна, 24 в м. Котовську Одеської області, порушує її права, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом і в судовому засіданні вона та її представник адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і зазначив, що у відповідача [PERSON] немає ніякої системи каналізації, а є герметичний ЛОС септик, ухвалою Котовського міськрайсуду Одеської області від 18.09.14 року по справі вже було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, а 04.11.2014 року виправлено описку обєктом дослідження являється герметичний ЛОС септик, а не «система каналізації», експертиза вже виконана, [PERSON] № 10 від 13.01.15 року Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз були вивчені матеріали справи та надана відповідь про те, що обєктом дослідження є герметичний ЛОС септик, Одеський НДІСЕ відповів на всі запитання судової будівельно-технічної експертизи, встановивши, що у [PERSON] встановлено герметичний ЛОС септик, який не має ніякого відношення до «системи каналізації», якої у [PERSON] немає, а тому ЛОС септик ніяким негативним чином не впливає на земельну ділянку [PERSON], що [PERSON] не було заявлено клопотання про призначення судової екологічної експертизи, у відповідача [PERSON] немає системи каналізації, а є вмонтований герметичний септик, що система каналізації згідно визначення складається: з каналізаційних колодязів, які обладнані кришками, каналізаційних труб та впадає в магістральні сіті, чого у відповідача немає, а є лише герметична труба довжиною 3 м. (випуск), якою вода надходить до герметичного септика з будинку, відсутній каналізаційний колодязь та каналізаційні труби, і вода не скидається в магістральні каналізаційні мережі, а вивозиться один раз на місяць асенізаційною машиною з септика, що погіршення якості води в колодязі, який не являється питним, ніяким чином не повязано з герметичним септиком, бо відповідно до [PERSON] архітектури та земельних відносин за № 359 від 27.04.2015 року [PERSON] не звертався до [PERSON] архітектури та земельних відносин для узгодження місця розташування колодязя на території вказаного домоволодіння, а тому він являється самовільно збудованим та не відноситься до питного колодязя відповідно до Наказу № 400 МЗУ від 12.05.10 року (ДСанПін 22.4-171-10), що у технічному висновку № 267 від 05.09.12 року чітко вказується на те, що септик знаходиться на відстані 7 м від будинку позивачів, а їхня вбиральня знаходиться на відстані 5-х метрів від будинку, до колодязя позивачів від септика відстань становить 17 м, а від вбиральні позивачів до колодязя 13 м., а тому не відомо, що саме стало причиною погіршення якості води у колодязі - герметичний септик відповідача чи відкрита вбиральня позивачів, що [PERSON] разом з [PERSON] являється співвласницею житлового будинку, розташованого по вул. Ватутіна, 24 в м. Котовську Одеської області, а [PERSON] вже звертався до суду з аналогічними позовними вимогами і рішенням апеляційного суду Одеської області від 31.07.13 р. в позовних вимогах [PERSON] було відмовлено повністю, тобто, згідно вимог ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Представник третьої особи - [PERSON] архітектури і земельних відносин виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області, до судового засідання не зявився, але, в матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності. Заслухавши вимоги позивача [PERSON] та її представника адвоката [PERSON], заперечення представника відповідача адвоката [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] та її чоловіку [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 596 кв. м. по вулиці Ватутіна, № 42 в м. Котовську Одеської області, відповідач [PERSON] є сусідкою позивача і проживає в житловому будинку № 22. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно вимог ст. 65 та 66 СК України дружина та чоловік розпоряджаються та користуються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Співвласник житлового будинку позивача [PERSON] [PERSON] раніше вже звертався до суду з аналогічними позовними вимогами і рішенням апеляційного суду Одеської області від 31.07.13 року в позовних вимогах [PERSON] було відмовлено, [PERSON] було відомо про аналогічний позов її чоловіка [PERSON] до [PERSON], вона приймала участь у судових засіданнях, була обізнана про всі рішення які були прийняті по справі № 22ц/785/5662/13 року. У вище вказаному рішенні апеляційного суду Одеської області від 31.07.2013 року встановлено наступне. Проведеною 11.06.2013 року головним державним інспектором інспекції ДАБК в Одеській області перевіркою встановлено, що вигрібна яма на земельній ділянці [PERSON] відсутня, а встановлений септик, що підтверджується складеним актом (а. с. 83-85), з наданого на звернення [PERSON] повідомлення інспекції ДАБК в Одеській області від 12.06.13 року вбачається, що … вигрібної ями на земельній ділянці не виявлено, а є септик… (а. с. 82), відсутність вигрібної ями не земельній ділянці [PERSON] підтверджується листом начальника КП «Інвентаризатор» (раніше МБТІ та РОН) від 29.07.13 року № 371 (а. с. 145). Суд не приймає до уваги лист управління архітектури та земельних відносин виконкому Котовської міської ради від 09.07.12 року № 292 як на підтвердження наявності вигрібної ями та порушень норм щодо її розташування, оскільки в цьому листі йдеться про яму, викопану для встановлення септику, а не для її облаштування як вигрібної ями (а. с. 10), крім того, відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна…» від 08.02.06 року тимчасові споруди та вигрібна яма не належать до самочинного будівництва, і за таких обставин отримання дозволу на їх будівництво не вимагається. Із матеріалів справи слідує, що на земельній ділянці відповідача встановлений герметичний ЛОС септик, тобто підземний герметичний резервуар, обємом 1 куб. м. (а. с. 29, 57, 60-64, 81, 82, 83, 92, 100, 109-111). Вимоги відносно розташування септика відповідачем дотримані, оскільки згідно п. 3.25* а (табл. 3.2*) ДБН 92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених Наказом № 44 Держкоммістобудування від 17.04.92 року, відстань між житловим будинком і септиком, обємом не більше 1 куб. м. повинна складати не менше 5 метрів. В даному випадку септик розташований на відстані 6,5 метрів від будинку, що підтверджує і сама позивач. Відповідно до технічного висновку № 267/05.09.12 року модульний септик «Карат-С» пропускною здібністю до 1,0 метру кубічного на добу, який встановлено на вїзді до домоволодіння № 22 по вул. Ватутіна, є побутовим пристроєм для накопичення та очистки стічних вод, для установки якого не потребується спеціальних дозволів. В цьому ж рішенні (а. с. 3) встановлено наступне: «як вбачається з наданих позивачем світлин, суцільний паркан встановлений не напроти стін будинку, а в тій частині межі між земельними ділянками, в якій відсутні будівлі, окрім дворової вбиральні позивача, до того ж стіна будинку позивача, яка розташована перпендикулярно паркану, затіняється виноградом самого позивача, що він підтвердив в судовому засіданні апеляційного суду (а. с. 98 нижнє фото). Зазначення в листі управління архітектури та земельних ресурсів виконкому Котовської міської ради від 02.08.12 року за № 350, що суцільний паркан перекриває доступ сонячному промінню до вікон будинку позивача не заснований на обєктивних даних і є голослівним, оскільки жодних замірів та обстежень щодо освітлення та інсоляції приміщень будинку позивача відповідними компетентними органами не проводилося». В цьому ж рішенні вказано (а. с. 3 абзац 5 та абзац 7): « що стосується замокання стін в будинку позивача внаслідок неправильного обладнання водостоків на сараї «Г», то в цій частині позивачем не надано доказів. Жодним доказом не підтверджено, що стіни мають ознаки замокання та що воно є наслідком стікання води з даху сараю «Г». Навпаки, на світлинах, які надані обома сторонами, видно що водостік з даху сараю «Г» направлений на земельну ділянку [PERSON] (а. с. 89 нижнє фото, 98 - верхнє фото). Той факт, що сарай «Г» розташований не на межі підтверджується технічним паспортом від 1983 року та від 2012 року, а також актом головного державного інспектора ДАБК в Одеській області від 11.06.2013 року, в якому зазначено, що заміна деревяних стін сараю на металеві проведена без змін його розмірів (а. с. 83)». В цьому ж рішенні (а. с. 2 абзац 9) зазначено: «16.12.82 року попередньому власнику домоволодіння № 22 по вул. Ватутіна [PERSON] надано дозвіл на самочинно побудовані будівлі, в тому числі на сарай, розміром 1.13 м х 5.8 м. а.с.58), з 1984 року вказаний сарай значиться в технічних паспортах під літ. «Г», як узаконений, тому він не є самочинною будівлею (а. с. 57, 135, 140)». Позивач не надала суду жодного належного, допустимого доказу про те, що ЛОС септик «Карат», металевий паркан висотою 2,05 метра, довжиною 4,5 метра та відремонтований сарай будь-яким чином впливає на її земельну ділянку та на житловий будинок, проведена по справі судова будівельно-технічна експертиза підтвердила те, що жодного негативного впливу на земельну ділянку і житловий будинок позивача ці обєкти не здійснюють. Стосовно висновку судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-2502-1-804.17 від 23.06.17 року, проведеною експертом [PERSON], суд констатує наступне. У висновку експертизи експертом нормативно-правові акти застосовувалися вибірково, в ньому вказано «що досліджуваний сарай не є тимчасовою будівлею, оскільки тісно повязаний із бетонною стяжкою підлоги та його переміщення є неможливим без пошкодження несучих конструктивних елементів, приймаючи до уваги те, що дозволи, рішення або будь-які інші документи на будівництво саме залізного сараю, фактичними розмірами відсутні в наданих на дослідження матеріалах», в ньому не береться до уваги дозвіл на його будівництво та право власності на досліджуваний обєкт - сарай літ. Г., що вказує на те, що даний висновок є необєктивним та недостовірним, який не можливо буде використати та покласти в основу рішення суду. У висновку експерт посилається на Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженою Наказом ДКБА № 127 від 24.05.2001 року з відповідними змінами, п. 4 та п. 22 Постанови Пленуму № 6 від 30.03.2012 року, але, при цьому не досліджує інше Законодавство України, а саме «Основи та фундаменти споруд ДБН В.21.1-10 -2009 року», п. 5.3, п. 5.4, п. 5.5 та п. 5.6, якими визначаються фундаменти: мало заглиблені; межа промерзання грунтів 80 см. Стяжка взагалі не відноситься до фундаменту, а тому не є перешкодою для переміщення конструкцій сараю. Експерт взагалі не досліджувала товщину стяжки, не робила контрольні заміри її товщини в декількох місцях. Привязка конструкцій сараю до стяжки, в даному випадку є не обгрунтованою тому, що несучою є стіна літньої кухні літ. «Б», яка має фундамент та до неї саме кріпляться 3 металеві труби діаметром 20 мм, до яких кріпляться профільні листи, які відіграють роль огороджувальних функцій сараю, а тому і висновок експертизи в даній частині суд не приймає. Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму № 6 від 30.03.2012 року самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил, але при цьому експерт не враховує вимоги інших пунктів Постанови, якими не вважається самочинним та новим будівництвом: - п. 25. Відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об'єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості. Розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 31.07.13 року акт обстеження від 19.07.2012 року, лист № 520 від 28.09.2012 року та акт від 09.07.2012 року № 292 визнані не законними. Сарай літ «Г» побудований у 1968 році за відповідними дозволами, узаконений належним чином, заміна деяких елементів конструкції сараю та бокових стін на залізні, не є самовільним будівництвом. В сараї відсутній фундамент, а є стяжка, тому його не можна привязувати до побудови з фундаментом та визнавати що це є постійна забудова, а не тимчасова будівля. [PERSON] цього сарай літ. «Г» прибудований до літньої кухні літ «Б» та є її приналежністю, тому не можна його вважати самочинним будівництвом. [PERSON] цього він не порушує жодних вимог п. 3.8, 3.10, 3.19, 3.24, 3.25, 3.25а та 10.30 ДБН 360-92, бо стінки металевого сараю є металевими та вогнестійкими. Будь-якого впливу на земельну ділянку позивача [PERSON] немає: відливи направлені на город відповідача [PERSON], не заважає інсоляції кухні [PERSON], бо вікна кухні засклені рифленим склом. Інсоляція вимірюється лише у житловому будинку, а не в кухні. Будь-якого іншого негативного впливу сарай на земельну ділянку [PERSON] не здійснює. Експерт [PERSON] вивчила всю технічну документацію по сараю літ. «Г», але при цьому не вивчила технічну документацію на побудови, які здійснила [PERSON], бо відповідно до технічного паспорту від 03.08.2011 року на домоволодіння по вул. Ватутіна, 24 літня кухня літ. «З,з» є самовільним будівництвом. Позивач [PERSON] здійснювала будівництво своєї кухні в 1991 році, тобто набагато пізніше, ніж був побудований сарай літ «Г», а тому повинна була виконати усі вимоги ДБН. Під час проведення досліджень експерти повинні керуватися Інструкцією № 53/5 від 08.10.98 року з послідуючими змінами, внесеними Наказом МЮУ № 1420/5 від 26.04.17 року, згідно п. 2.3. експерту забороняється самостійно збирати матеріали, які підлягають дослідженню, а також вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно. Експерту були надані усі запитувані дані з БТІ, заміри, рішення апеляційного суду, технічний висновок та листи ІДАБК, але, експерт з власної ініціативи зробила вибіркові заміри по сараю та ЛОС септику, які в подальшому використала при наданні висновку експерта. [PERSON] того, ухвалою Котовського міськрайсуду від 18.09.14 року по справі вже призначалася судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, а 04.11.2014 року виправлено описку обєктом дослідження являється - герметичний ЛОС септик, а не «система каналізації», як в своїх вимогах наполягає позивач. Експертиза проведена, листом № 10 від 13.01.15 року Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз при вивчені матеріалів справи надана відповідь про те, що обєктом дослідження є герметичний ЛОС септик, і таким чином, Одеський НДІСЕ відповів на усі запитання судової будівельно-технічної експертизи, зробив висновок про те, що у відповідача [PERSON] встановлено герметичний ЛОС септик, який не має ніякого відношення до «системи каналізації», якої у позивача немає, а тому ЛОС септик ніяким негативним чином не впливає на земельну ділянку позивача [PERSON]. У [PERSON] немає системи каналізації, а є вмонтований герметичний ЛОС септик, оскільки система каналізації складається з каналізаційних колодязів, які обладнані кришками, каналізаційними трубами та впадають в магістральні мережі (у відповідача таких мереж немає), у відповідача є лише герметична труба довжиною 3 метра (випуск), якою вода надходить до герметичного септика з її будинку, в неї відсутній каналізаційний колодязь та каналізаційні труби, і вода не скидається в магістральні каналізаційні мережі, а вивозиться один раз на місяць асенізаційною машиною з септика, що підтверджується листом водоканалу. Модульний септик «Карат-С» є герметичним засобом, до якого надходить з кухні стічні води з кухні та умивальника в ванній кімнаті (ванна відсутня), водонагрівач (на газі, на твердому паливі) відсутній, унітаз відсутній. За встановленими нормами (СНиП 2.04.01-85* «Внутрішній водопровід і каналізація будівель») додаток 2 і 3, диференційна витрата води для сімї із двох осіб, буде складати 100 літрів на добу. Беручи до уваги те, що септик герметичний, стоки не фільтруються у землю, тому ніяким чином не забруднюють ґрунтові води, не впливають на якість ґрунтових вод та суміжні земельні ділянки. Позивач неправомірно посилається на примітку № 3 таблиці № 3.2.а ДБН 360-92, як на доказ того, що септик позивача встановлений не законно, бо в ній робляться посилання на продуктивність місцевих каналізаційних очисних споруд до 3 куб. м. на добу, а у позивача фактично є герметичний ЛОС септик, який має ємність 2,7 куб. м., пропускною здібністю до 1 куб. м. на добу, хоча позивач щодня використовую лише до 100 літрів, що підтверджується технічним висновком № 267/05.09.12 року. Відстань від місця встановлення модульного ЛОС септика «Карат» до сусіднього житлового будинку становить 7 метрів, що не суперечить нормативним документам. Експерт використовує ДБН 360-92** п.3.25а* по пропускній здібності та вказує 1-3 м3, тому по її даним відстань має бути 8 метрів, а не 5 метрів, а по ДБН 360-92** п. 3.26 застосовує санітарні норми для вигрібних ям, очисних споруд, згідно з якими відстань має становити не менше 15 метрів від вікон житлових будинків, що у даному випадку не має ніякого відношення до герметичного ЛОС септика. Експертом при дослідженні ЛОС септика не проводилися дослідження з метою виявлення його герметичності. Не зважаючи на те, що експерт [PERSON] в своєму висновку робить посилання на ДБН В.2.5-75:2013 року, використовує терміни: «Вигріб», «Септик», але потім робить непередбачуваний висновок: (арк. 18 абз. 2) «На підставі вище викладеного, експертом було встановлено, що бак Carat S може експлуатуватися як самостійна споруда у вигляді вигрібної ями так і у складі системи очищення стокових вод, як зображено на сторінці 17 даного висновку, але, п. 3.10 ДБН В.2.5-75:2013 року вказує наступне: - п. 3.10. вигріб інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів; - п. 3.15. децентралізована схема каналізації схема каналізації (господарсько-побутова, виробнича чи дощова) з розміщенням очисних споруд на декількох майданчиках; - п. 3.27. локальні (автономні) очисні споруди. ЛОС септик відноситься до локальної (автономної) очисної споруди, є герметичним, тому жодним чином не відноситься до системи каналізації та не є вигрібною ямою. Експерт у висновку перераховує усі позитивні можливості ЛОС септика, але при цьому робить хибний висновок, прирівнюючи його до вигрібної ями, та привязуючи його при цьому до санітарних норм, передбачених ДБН 360-92** п. 3.25а* п. 3.26, та робить Висновок що його розміщення не відповідає санітарним та будівельним нормам. ЛОС септик відповідно до керівництва по експлуатації та паспорту, встановлюється на відстані від будинку 3-5 метрів та 4-5 метрів до підїзду асенізаційної машини для відкачки стоків, а тому посилання на ДБН 360-92** п. 3.26 протирічить паспорту ЛОС септика, бо даний пункт відноситься до вигрібних ям. В той же час сама експерт робить протилежний Висновок про те, що в частині розміщення відносно земельної ділянки позивача [PERSON] порушень вимог нормативно правових актів у галузі будівництва не виявлено. Згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна не належать до самочинного будівництва: зведення на земельній ділянці тимчасових будівель на споруд (без фундаменту), заміна матеріалів стін будинків, господарський будівель без збільшення розміру фундаменту та поверхні, побудованих до 5 серпня 1992 року, тому сарай літ. «Г» є тимчасовою спорудою та не відноситься до самочинного будівництва. Відповідно до вимог ДБН В.3.2-2 2009 року реконструкція, ремонт, реставрація обєктів будівництва капітальний ремонт це ремонт житлового будинку з метою відновлення його ресурсу з заміною за необхідності конструктивних та огороджувальних елементів, систем інженерного обладнання, а також поліпшення його експлуатаційних показників, а реконструкція житлового будинку це перебудова житлового будинку з метою поліпшення умов проживання, експлуатації, зміна кількості житлових квартир, загальної і житлової площі, тощо, у звязку зі зміною геометричних розмірів, функціонального призначення, з заміною окремої конструкції і їх елементів, а тому - в сараї літ. «Г» проведено капітальний ремонт, а не реконструкція, бо не змінилися його геометричні розміри і він не відноситься до нового будівництва, що підтверджується і рішенням апеляційного суду від 31.07.2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в даному випадку витрати відповідача на придбання бензину для автомобіля, який використовувався для явки до суду, у розмірі 3637 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved