Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.10.2015 року, виданим державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, вона стала власником ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель під [ADDRESS] , яка належала, померлій [INFO] , [PERSON] . Із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . зверталися відповідачі по справі, а про інших співвласників цього будинку позивачу нічого не відомо. Позивач бажає виділити свою частку в натурі та просить виділити їй у власність частку із спільного майна за адресою - будинок [ADDRESS] з відповідними надвірними будівлями, а саме: веранду -1.1 площею 3,4 кв.м., коридор -1.2 площею 6,8 кв.м., кухня - 1.3 площею 4,8 кв.м., коридор - 1.4 площею 6,6 кв.м., житлову кімнату - 1.7 площею 10,6 кв.м., житлову кімнату - 1.8 площею 19,7 кв.м., санвузол -1.11 площею 2,9 кв.м., гараж - позначений літерою « В » на схематичному плані - згідно з технічним паспортом, виданим КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» 24.06.2015р., та припинити право спільної часткової власності на цей будинок. Позивач та її представник в судове засідання 11.09.2019 року не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримано. Відповідачі в судове засіданні не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, причини неявки суду не повідомили, відзиву, заяв чи клопотань про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило та відповідно до положень ст.128 ЦПК України вважається, що відповідачі повідомлені належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали даної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.10.2015 року, виданим державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, [PERSON] , [INFO] , стала власником 1 \\2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель під [ADDRESS] (а.с.8). Зазначена частина домоволодіння належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Білоцерківською державною нотаріальною конторою Київської області 14.03.1974 року, зареєстрованого в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації Київської області 14.03.1974 року за реєстром № 3732, в реєстровій книзі № 37 та на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою Київської області 11.12.1998 року, зареєстрованого в Білоцерківському МБТІ Київської області 22.01.1999 року за реєстром № 3732 (а.с.10,11). Зазначений житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці позначений літерою «А» - на схематичному плані земельної ділянки садибного ( індивідуального ) житлового будинку технічного паспорту будинку [ADDRESS] . Загальна площа будинку - 92,7 кв. м. Житлова площа будинку - 57,5 кв. м. Загальна вартість будинку 105214,40 гривень. Позивачу не відомо про співвласників іншої частини будинку. Встановити їх не виявилося можливим. Представник Білоцерківської міської ради просив виключити із кола відповідачів по даній справі - Білоцерківську міську раду, оскільки згідно рішення Білоцерківського міського суду від 24.04.2019 року було відмовлено територіальній громаді м. Біла Церква у визнанні спадщини відумерлою. Білоцерківська міська рада бажала отримати у власність територіальної громади іншу 1\\2 частину зазначеного домоволодіння. Суду надано Висновок експерта за результатами проведення судової будівльно-технічної експертизи від 04.12.2018р. за № 6834\\18-43 (а.с.196-213). Так, судом встановлено та висновком вказаної будівельно-технічної експертизи підтверджено, що виконати поділ житлового будинку [ADDRESS] , як передбачено п. 6 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 (із змінами), відповідно до ідеальних часток співвласників (по 1\\2), не вбачається за можливе, проте технічно можливо виконати поділ із незначним відступом від ідеальних часток. Позивач обрала Варіант №1 розподілу будинку, за яким частка відносно загальної площі становить 59/62 частин, а інша 1\\2 частина будинку становить 41\\38 частину відносно від загальної площі будинку. Суду не надходило жодних заперечень щодо такого виділення, в натурі, частки позивача на вказаний будинок. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. За ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності , може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як було зазначено вище, згідно з висновком експертизи, відсутня можливість виділити у власність позивача в натурі частину спільного майна, що відповідає її ідеальній частці у праві власності, але розподіл спільного майна можливий з відхиленням від ідеальних часток співвласників. Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до п.6 вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Суд вважає за можливе виділити в натурі позивачу у приватну власність її частку (1\\2) у вказаному житловому будинку за 1-м варіантом будівельно-технічної експертизи оскільки при такому варіанті розподілу у позивача залишиться в користуванні та частина приміщення, якою вона фактично володіє, користується. Зокрема, за Варіантом №1 позивачу відходить приміщення; веранди - 1.1 площею 3,4 кв.м., коридору - 1.2 площею 6,8 кв.м., кухні - 1.3 площею 4,8 кв.м., коридору - 1.4. площею 6,6 кв.м., житлової кімнати - 1.7 площею 10,6 кв.м., житлової кімнати - 1.8 площею 19,7 кв.м., санвузла - 1.11 площею 2,9 кв.м, погріб літ «а\\п», гараж літ «В», хвіртка №1, 1\\2 частина, огорожа №2, 1\\2 частина.

Outcome: approved