Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей разом із позивачем та стягнення аліментів у розмірі 2000 грн на кожну дитину, щомісяця, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на життя, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, останні проживають разом із позивачем, відповідач участі у вихованні дітей не приймає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей разом із позивачем не заперечує. Одночасно вказав, що не може сплачувати аліменти у заявленій сумі оскільки наданий час не має доходів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в наданій суду заяві просив суд розглядати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.07.2013 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи та пояснень у судовому засіданні вбачається, що спільне життя сторін не склалося, через несумісність характерів, взаємне непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю. Позивач вказала про те, що в добровільному порядку сторони в питанні матеріального утримання малолітніх дітей не визначилися, участі у вихованні дітей відповідач не бере. Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністраціївід 24.10.2016р. у своєму висновку від 24.10.2016р., що не заперечує щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] разом із матір'ю [PERSON]. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. Оскільки відповідач добровільно не надає належної матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання останніх. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме 1000 грн 00 коп на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Оцінюючи у сукупності пояснення сторін, письмові докази, суд приходить до висновку, про можливість визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з матір'ю [PERSON]. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., а також 551 грн. 20 коп. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial