Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача - [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]., в твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн., щомісячно, до досягнення ними повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з 22 листопада 2003 року перебуває з відповідачем у шлюбі, в якому мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO].. На даний час в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. Незважаючи на те, що вони продовжують проживати в одній квартирі, відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей. Діти перебувають на її повному матеріальному забезпеченні. Зазначає, що діти навчаються в школі, займаються в художніх гуртках, молодша донька потребує значних матеріальних затрат для покращення здоров'я, також кошти необхідні для придбання продуктів харчування, одягу, взуття. Вона працює, однак їй важко самостійно забезпечити навіть першочергові потреби неповнолітніх дітей. Відповідач працює, інших утриманців немає, отримує мінливий дохід, а тому вважає встановлення аліментів в твердій грошовій сумі найбільш доцільним. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до змісту позовних вимог, просить такі задоволити в повному обсязі. Додатково пояснила, що відповідач окрім заробітної плати, отримує також пенсію у зв'язку з інвалідністю, а тому має можливість матеріально допомагати дітям, однак в добровільному порядку ухиляється від виконання обов'язку по утриманню неповнолітніх дітей. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечив щодо встановлення аліментів, однак не в такому розмірі, як просить позивач. При визначенні розміру аліментів просить суд врахувати його скрутне матеріальне становище, а також те, що він являється інвалідом III групи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що з 22 листопада 2003 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]. На даний час в провадженні суду перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами, вони продовжують проживати разом, однак не можуть дійти згоди щодо утримання неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що в основному діти перебувають на утриманні позивача. Відповідач являється інвалідом III групи загального захворювання, у зв'язку з чим отримує пенсію по інвалідності, а також працює експедитором ТзОВ «Хліб-трейд», де отримує заробітну плату, яка за період з січня 2014 року по червень 2014 року становила 7491,01грн. Як вбачається з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін, те, що стягнення за виконавчими листами з відповідача не проводиться, інших утриманців у нього немає. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що можливість для відповідача сплачувати аліменти в розмірі 2000грн. щомісячно, позивачем не доведена, та такі слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн, тобто по 500грн. на кожну дитину щомісячно, що на даний час відповідатиме половині мінімальної суми встановленої законом, необхідної для забезпечення потреб неповнолітніх [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO]., починаючи з 03.07.2014р. і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судових збору звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 243,60грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, та

Outcome: approved