Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 квітня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що Письмечівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області був зроблений актовий запис за №5. В період шлюбу у них народилися діти: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спочатку їхні відносини були хорошими, але згодом вони перестали розуміти одне одного. Це сталося з тієї причини, що відповідач став зловживати алкогольними напоями, в стані спяніння вчиняв сварки, принижував її, що призвело до втрати почуттів між ними. З червня 2017 року вони припинили сімейно-шлюбні стосунки, хоча і проживають в одному будинку. Позивач вважає, що їх сімя з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна між ними відсутній. Діти будуть проживати з нею, аліменти на їх утримання будуть стягуватися за окремим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання 30 листопада 2017 року не зявилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, просила розірвати шлюб (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання 30 листопада 2017 року не зявився, надав до суду заяву, в якій заперечував проти розірвання шлюбу, просив розглянути справу за його відсутності (а.с.29). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 квітня 2009 року, який зареєстровано Письмечівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №5 (а.с.9). Мають спільних дітей син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] (а.с.10,11,12). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з червня 2017 року, проживають в одному будинку. Спір про розподіл майна відсутній, діти будуть проживати з позивачкою, спір на їх утримання буде вирішуватися за окремим позовом. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з червня 2017 року та до цього часу не поновили їх. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Також суд вважає, що заява відповідача в частині надання строку на примирення на один місяць не підлягає задоволенню, оскільки позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу 09 серпня 2017 року. З цього часу і до дня розгляду справи судом відповідачем не було здійснено будь-яких спроб щодо збереження шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 640 гривня 00 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved