Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просила стягнути з [PERSON], [INFO], на її утримання аліменти у розмірі 1200 грн. (одна тисяча двісті гривень) щомісячно починаючи з вересня 2018 року до досягнення повноліття тобто до [INFO] та позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. При цьому, посилається на те, що відповідач не піклується про неї, ухиляється від виховання, матеріально не забезпечує. Позивач, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач, будучи сповіщеним належним чином, до суду не з'явився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи можливий розгляд за його відсутності суду не надавав та не заявляв. Представник відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини.. Згідно зі ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріли справи, надані докази, вважає за можливе позов задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], народилась в родині [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, однак 27 серпня 2004 року вони офіційно розлучились. 21 вересня 2004 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». З матір'ю та вітчимом, [PERSON], позивач проживала однією родиною. [PERSON], мешкав окремо, участі у вихованні позивача не брав. [INFO] [PERSON], померла. Після смерті матері позивач залишилась проживати в родині вітчима, [PERSON],[PERSON] не брав участі у її вихованні та не цікавився долею позивача та досягненнями у навчанні. З 16 лютого 2018 року позивач перебувала в КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області». За час перебування в центрі [PERSON] жодного разу не відвідав позивача. [PERSON] [INFO], за даними Головного управління національної поліції в Одеській області від 23.07.2018 року перебуває у розшуку. На теперішній час позивач навчається на першому курсі Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» та проживає в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] З висновку органу опіки та піклування Київської РА ОМР від 11.09.2018 року № 1567/01-11 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо неповнолітньої [PERSON] вбачається, що [PERSON], тривалий час не виконував своїх батьківських обов'язків. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню, тобто не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя. Згідно зі ст. 164 СК України одними з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. У відповідності до ст. 3 вищезгаданої Конвенції, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Також, згідно з Конвенцією про права дитини суд бере до уваги, що, як зазначено в Декларації прав дитини, «дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження», Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітніх,

Outcome: approved