Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що дитина проживає разом з нею, батьки мають рівні права у своїх обов'язках щодо утримання дитини, а відповідач інших утриманців не має, працездатний, має постійний дохід і може сплачувати такий розмір аліментів на утримання дитини. Під час розгляду справи позивач подала до суду заяву про уточнення та збільшення розміру позовних вимог. Посилаючись на те, що до ч.2 ст. 182 СК України було внесено зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №2037-VІІІ, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 квітня 2017 року до 31 липня 2017 року, а з 01 серпня 2017 року до повноліття дитини - у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, викладені у заяві про уточнення та збільшення розміру позовних вимог, та просила позов задовольнити. Представник позивача просив позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що добровільно бажає надавати кошти на утримання дитини, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному законодавством. Суд, заслухавши сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про шлюб (а.с.6) та свідоцтва про народження (а.с. 7). Дитина проживає разом з матір'ю, що не заперечується відповідачем та підтверджується даними довідки ЖЕД №901 від 31 березня 2017 року (а.с.8). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №2037-VІІІ ч.2 ст. 182 СК України було визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що позивач проживає з малолітньою дитиною окремо від відповідача, який є працездатним. Суду не надано належних та допустимих доказів наявності на утриманні у відповідача інших осіб. Враховуючи викладене, відсутність даних про дохід відповідача, а також вік дитини та її потреби, те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, пояснення відповідача про те, що він бажає брати участь у вихованні та забезпеченні дитини і з цього приводу неодноразово звертався до позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 квітня 2017 року по 31 липня 2017 року, та у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Судовий збір, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial