Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка № 104 видана 20.01.2020 року Пустомитівською міською радою Львівської області. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (Інформаційний лист ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Відповідно до технічного паспорта від 14.08.2014 року житловий будинок 1980 року побудови з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] складається з веранди, коридору, ванни, кухні, 5 житлових кімнат та сходової кімнати, загальною площею 148,0 кв. м. з якої 86,3 кв. м. житлової площі та 61,7 кв. м. допоміжної площі. На випадок своєї смерті [PERSON] своїм майном не розпорядилася, а тому спадкування її майна повинно здійснюватися за законом почергово. Спадкоємцями першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України є її дочка [PERSON] . Чоловік спадкодавця [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 08.05.2014 року. На момент смерті матері позивачка разом з нею постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка № 104 від 20.01.2020 року. Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року вважаються такою, що прийняла спадщину [PERSON] та не заявляла відмову від неї. 20 січня 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Олефіра Р.В. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно її матері, однак, 20 січня 2020 року приватний нотаріус Олефір Р.В. видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, відповідно до якої, правовстановлюючих документів на ім`я померлої [PERSON] на вказаний житловий будинок для нотаріуса надано не було Враховуючи зазначене вище, а також те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв`язку з цим позивачка змушена захищати свої майнові права та інтереси щодо спадкового майна в судовому порядку. 11.02.2020 року провадження у справі відкрито. 03.06.2020 року справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, Пустомитівської міської ради, у судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності. При вирішення спору поклався на розсуд суду. Суд, з`ясувавши думку позивача та представника відповідача, висловлену у поданих ними заявах, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50). Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.04.2016 року та свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] від 27.09.2016 року. Відповідно до Інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Позивач покликається на те, що її матері належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка № 104 видана 20.01.2020 року Пустомитівською міською радою Львівської області та відповідно до довідки ЛОР ОКП «БТІ та ЕО» № 259 від 02.08.2019 року вбачається, що станом на 29.12.2012 року реєстрація права власності на вказаний житловий будинок не проводилась право власності не видавалось. Позивач звертається до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, однак в матеріалах справи відсутні відомості про усіх спадкоємців за законом чи за заповітом, які прийняли спадщину після смерті спадкодавці, [PERSON] . Зокрема, в матеріалах справи відсутні відомості про відсутність заведеної спадкової справи, а позивачем не заявлено клопотання про витребування копії заведеної спадкової справи після смерті матері позивачки. Таким чином, стороною позивача не надано суду доказів відсутності інших спадкоємців [PERSON] , який померла [INFO] , та чи прийнята після її смерті спадщина ними. Відсутність відомостей про заведення спадкової справи та прийняття спадщини після смерті спадкодавці унеможливлює суд належним чином визначити коло спадкодавців [PERSON] за законом чи за заповітом та встановити можливість визнання за позивачкою права власності на спадкове майно повністю чи в частині. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, позивач на підтвердження своїх вимог про визнання права власності в порядку спадкування не представив суду належних доказів відсутності інших спадкоємців, права яких можуть бути порушені у випадку задоволення судом позову. Жодних клопотань про витребування таких доказів, стороною позивача суду не заявлялося. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що позивачем не представлено суду доказів наявності визначеного кола спадкоємців до майна спадкодавці, таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у представлених суду доказах, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed