Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), посилаючись на наступні обставини. Вона є власницею житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . 5/6 частин вказаного будинку належить їй на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 12.11.2004 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Новіковим І.М., зареєстровано в реєстрі за № 2451. Інша 1/6 частини вказаного будинку належить їй на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 16.06.2006 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1-1057. У належному їй житловому будинку разом з нею зареєстровані: її донька [PERSON] , зять [PERSON] , онук [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проживає в належному їй житловому будинку з 05.09.2012 року, а [PERSON] не проживає в будинку з 09.11.2017 року. На даний час їх місце перебування їй не відомо, у зв`язку з чим вона не може звернутися до них для того щоб вони добровільно знялися з реєстрації місця свого проживання. Вважає, що відповідачі втратили право користування належним їй будинком, оскільки вони не проживають за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин. Через реєстрацію відповідачів у її будинку, вона позбавлена можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг та не може вільно реалізувати своє право власності та право розпорядження своїм майном. На підставі викладеного, просить суд усунути їй перешкоди у здійснені права користування та розпорядження належним їй житловим будинком [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді від 20.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.26,27). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали судді від 20.01.2020 року разом з копіями позову з додатками направлено відповідачам [PERSON] та [PERSON] за їх останнім відомим місцем реєстрації (а.с.20,21,28). До суду повернулися поштові конверти, як не вручені за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.32,33). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Від відповідачів у встановлений строк відзиви на позов не надійшли. Ухвалою суду від 06.05.2010 року постановлено розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів (а.с.34). Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] в цілому на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . 5/6 частин зазначеного житлового будинку належить позивачу на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 12.11.2004 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Новіковим І.М., зареєстровано в реєстрі за № 2451 (а.с.11). Інша 1/6 частини вказаного житлового будинку належить їй на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 16.06.2006 року державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С., зареєстровано в реєстрі за № 1-1057 (а.с.13). Зазначене також вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.12.2004 року № 6056870, виданого КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.12), Витягом о реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.07.2006 року № 11332225, виданого КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.14), а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 192077393 від 09.12.2019 року (а.с.22,23). За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області [PERSON] , 24.10.1970 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10.02.2011 року (а.с.20); [PERSON] , [INFO] з 09.11.2017 року (а.с.21). Також зазначене підтверджується довідкою квартального комітету № 37 від 18.11.2019 року (а.с.15). З Акту про не проживання № 1 від 20.11.2019 року, затвердженого головою квартального комітету № 37 [PERSON] вбачається, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 05 вересня 2012 року, [PERSON] з 09.11.2017 року, тобто з часу реєстрації (а.с.16). У зв`язку з реєстрацією відповідачів у спірному житловому будинку порушуються права позивача, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження належним їй житловим будинком, що зокрема позбавляє її можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Згідно відповідям Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України № 5/6628/2019 від 20.12.2019 року та № 5/6629/2019 від 20.12.2019 року (а.с.29,30), станом на 02.01.2020 року за персонально-довідковим обліком єдиної інформаційної системи МВС України відомості стосовно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відсутні. Поважних причин не проживання [PERSON] та [PERSON] у зазначеному житловому будинку судом не встановлено. У добровільному порядку вирішити спір не вдається. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, член сім`ї наймача може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад один рік у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в спірному житловому будинку понад один рік, доказів щодо поважних причин їх не проживання та щодо домовленості між ними та власником житла суду не пред`явлено, тому суд приходить висновку, що відповідачі, відповідно до вимог ст. 405 ЦПК України втратили право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Тому позовну заяву слід задовольнити.

Outcome: approved