Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

позивач звернулася до суду з означеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до 30 червня 2022 року за умови продовження ним навчання. В обґрунтування позову із посиланням на ст.ст. 199 - 200 СК України позивач зазначає, що 29 серпня 1998 року між нею та відповідачем у Новомосковському відділі РАГС виконкому Новомосковської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області за актовим записом № 264 зареєстровано шлюб. 14.03.2006 року шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який на момент розгляду справи досяг повноліття та навчається на І курсі денного відділення фізико-технічного факультету Дніпропетровського національного університету ім. О. Гончара (держбюджетна основа). Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що зобов`язаний це робити. Позивач не в змозі самостійно утримувати сину, що й зумовило необхідність звернення до суду. Ухвалою судді від 18 липня 2019 року відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач не з`явилася, але звернулася до суду з заявою в якій просить цивільну справу за її позовом розглянути без неї, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є у справі. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. 29 серпня 1998 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). 14.03.2006 року шлюб розірвано (а.с.6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття та проживає з позивачем (а.с.9). Як вбачається з довідки № 88-175-90 від 23.05.2019 року, [PERSON] навчається на І курсі денного відділення фізико-технічного факультету Дніпропетровського національного університету ім. О. Гончара (держбюджетна основа) (а.с.8). Доказів на підтвердження надання відповідачем допомоги на утримання повнолітнього сина суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що наявний спір між позивачем та відповідачем з приводу наявності обов`язку батька надавати допомогу сину, який продовжує навчання. Вирішуючи спір суд виходить з таких норм законодавства. Згідно з чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено нормами ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Доказів на підтвердження об`єктивної неможливості надання відповідачем допомоги сину, перебування на утриманні відповідача інших осіб, в зв`язку з чим відсутня можливість надання допомоги суду не надано. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, доказів того, що [PERSON] працевлаштований, отримує самостійні доходи та у зв`язку з графіком навчання має можливість отримувати дохід суду не надано. Відтак, суд приходить до висновку про потребу сина у матеріальній допомозі та спроможність відповідача надавати йому таку допомогу. Визначаючи вид та розмір аліментів, суд виходить з наступного. Ст.200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. При цьому, стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просить стягувати аліменти в частці від заробітку у розмірі ј частки від заробітку відповідача, суд вважає за можливе задовольнити позов та враховуючи необхідність захисту права особи - отримувача аліментів, визначити розмір аліментів саме в ј частині від заробітку. Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд з урахуванням прохальної частини позову, положень ст.200 СК України вважає за необхідне визначити її саме датою закінчення сином навчання. Водночас, суд враховує і можливість продовження повнолітнім сином отримання освіти, граничний термін сплати аліментів, обставини, які можуть свідчити про припинення такого обов`язку, визначені ст.199 СК України. Внаслідок чого, вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання [PERSON] до дати закінчення навчання в Дніпропетровському національному університеті ім. О. Гончара, а за умови продовження останнього навчання - до досягнення ним 23 років. Також, у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позов пред`явлений 06 червня 2019 року, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред`явлення позову. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved