Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати укладений між сторонами шлюб, який зареєстрований 24.09.2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №308. В обґрунтування позову зазначила, що сім'я фактично розпалася. Наразі шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, оскільки вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Тому шлюб існує лише формально, а за таких обставин позивач вважає, що збереження сім'ї не має сенсу, через що просила строку на примирення не надавати. В судове засіданні сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та задовольнити її вимоги. Також позивач зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення, просить після розірвання шлюбу відновити її дівоче прізвище та відшкодувати понесені нею судові витрати за рахунок відповідача. Судовий виклик направлявся відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресату за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції за поштовим повідомленням, що в контексті положень ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ч.5 ст.74, ст.77 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Таким чином, відповідач не з'явився в судові засідання 28.09.2017р. та 19.10.2017р.. Відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши надані суду та докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 24.09.2015р. між сторонами укладений та зареєстрований шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб /а.с.3/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - син [PERSON], [INFO]. /а.с.6/. На теперішній час сім'я фактично розпалася, оскільки сторони проживають окремо з січня 2017 року, а тому шлюб між ними носить формальний характер. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам позивача. На момент розгляду справи перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 Сімейного кодексу України, судом не встановлені. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами немає. Спору з приводу місця проживання дитини та порядку участі батьків у вихованні та її матеріальному забезпеченні між сторонами немає, оскільки після розірвання шлюбу син і надалі мешкатиме з позивачем. В добровільному порядку відповідач відмовляється від розірвання шлюбу, а тому позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір, який виник зі шлюбних відносини, що регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК). Відповідно до ст.111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням позивачки, це не відповідатиме її інтересам і не матиме результату. Також суд враховує, що з моменту звернення позивача до суду минуло понад три місяці, а сторони не змінили свого ставлення до питання збереження шлюбу. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання позивача, то після розірвання шлюбу необхідно відновити її дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 640грн в якості відшкодування понесених судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved