Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що з 14.08.2012 р. по 23.12.2016 р. вони з відповідачем перебували у шлюбі. Заочним рішенням Коломийсього міськрайонного суду від 23.12.2016 року шлюб між ними розірвано. У шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з нею, її мамою, та фактично повністю перебуває на її утриманні. До недавнього часу, а це до травня місяця поточного року відповідач допомагав їй та доньці матеріально, надаючи кошти в сумі по 600-700 грн. щомісячно, придбавши за півтора року лиш пару шкарпеток та колготок дитині, тощо. Усе інше матеріальне забезпечення дитини, її духовне виховання повністю покладено на її плечі. При тому, що офіційно вона не працює, перебуваючи у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років (у садочок у селі приймають з трьох років), проживаючи фактично на отриману від родичів матеріальну допомогу, від держави допомогу у розмірі 800,00 грн., та кошти, які випрошує у батька дитини. З травня місяця цього року відповідач повністю відмовився допомагати дитині, не надає жодної матеріальної допомоги, обурюючись при цьому на неї нібито за «вимагання коштів». Що в свою чергу змушує її звернутися до суду з даним позовом про офіційне стягнення з відповідача аліментів. Адже незважаючи на обов'язок обох батьків брати участь у матеріальному та духовному розвитку дитини, останні кілька місяці вона фактично самостійно без будь якої допомоги матеріально забезпечує доньку, виховує та розвиває її без участі батька. А це необхідність придбання: їжі, вітамінів, фруктів, купівлі одягу, взуття, інших необхідних речей повсякденного та домашнього вжитку, ліків, потреби дитини у відпочинку тощо. Відповідно її доходів для повноцінного забезпечення дитини всім необхідним вистачає. Дівчинка росте, розвивається, її щоденні потреби як матеріального так і духовного , фізичного характеру зростають. Відповідач цього не розуміє, або не бажає розуміти чи усвідомлювати. Позивачу відомо, що відповідач інших утриманців немає, працює офіційно, здоровий, молодий чоловік, що має можливість заробляти кошти та надавати допомогу на утримання своєї дитини. З врахуванням усіх вищевикладених обставин, теперішньої економічно-кризової ситуації в країні, інфляційних втрат, зростання цін на продукти харчування та одяг, комунальні послуги, вважає, що 780 грн. не є тим достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини розміром аліментів. Відповідач, як батько дитини взмозі сплачувати аліменти у розмірі по 1200 грн. щомісячно на утримання їхньої доньки до досягнення нею повноліття, так як вона буде нести щомісячно вдвічі більші витрати, а тому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про слухання справи у її відсутності та позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, а саме: копію заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 грудня 2016 року яким шлюб між сторонами по справі розірвано, а малолітню дитину залишено проживати з матір'ю [PERSON]; копію свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення, оскільки згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а тому з урахуванням матеріального та сімейного становища сторін, стану їх здоров'я та здоров'я дитини, слід стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1200 грн., щомісячно починаючи з дати подання позову, тобто з 03.07.2018 року і до повноліття дитини. На підставі викладеного та ст. 180-184 СК України та

Outcome: approved