Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що 10.03.2017 року у віці 83 років померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно - земельний пай площею 6,22га, розташований на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти- позивач по справі [PERSON] та [PERSON], а також чоловік померлої- Казка [PERSON]. Позивач з 2012 року мешкала постійно разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, смт.Комишуваха, вул. Шевченка,29, де й зареєстрована. Таким чином, позивач, а також її батько [PERSON] прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини - 10.03.2017 року. Позивач звернулась до Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області з приводу оформлення спадщини після смерті матері. Однак їй було відмовлено і вказано, що спадкоємець [PERSON] надала до нотаріальної контори заповіт за яким [PERSON] заповіла їй все своє майно. Вказаний заповіт підписаний 13.10.2003 року секретарем виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області [PERSON] Позивач вважає, що заповіт від 13.10.2003 року належить визнати недійсним, так як при його складанні та посвідченні не було додержано встановленої законом форми угоди, зокрема, заповіт не було посвідчено уповноваженою посадовою особою. Просить визнати недійсним з моменту вчинення заповіт, складений 13.10.2003 року від імені [PERSON] в селищі Комишуваха Оріхівського району Запорізької області та підписаний секретарем виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 873. Стягнути на її користь з [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати при їх наявності згідно наданих платіжних документів станом на час ухвалення рішення у справі. У судовому засіданні позивач, представник позивача уточнили позовні вимоги. Просять визнати недійсним з моменту вчинення заповіт, складений 13.10.2003 року від імені [PERSON] в селищі Комишуваха Оріхівського району Запорізької області та підписаний секретарем виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 873. Від стягнення з [PERSON] на користь позивача понесених нею судових витрат відмовляються. Відповідач, представник відповідача позовні вимоги визнають в повному обсязі. Третя особа [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився. До суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Представник третьої особи - виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області в судове засідання не зявився. До суду 13.02.2018 року надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Заперечень проти позову не має. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла 10.03.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 385638, виданого 16.03.2017 року виконавчим комітетом Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області. За життя, 13.10.2003 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все що за законом вона матиме право, земельну ділянку в розмірі 6,22га, що розташована на території Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, заповіла [PERSON] в цілому. Даний заповіт посвідчений [PERSON] та підписаний секретарем виконавчого комітету Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 873. Згідно прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки заповіт складений [PERSON] 13.10.2003 року, то до даних цивільних відносин необхідно застосовувати положення ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ст. 541 ЦК України 1963 року, заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. Згідно п.1ч.2 ст.37 Закону України «Про нотаріат», станом на 13.10.2003 року, у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії: посвідчують заповіти. Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України». Згідно п.2 розділу 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5, в редакції станом на 13.10.2003 року), нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Таким чином, законодавством України встановлено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, в тому числі посвідчення заповітів, мають право вчиняти виключно ті посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 24.04.2002 року по 30.10.2003 року працював на посаді секретаря Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, що підтверджується рішенням 1 сесії 24 скликання Комишуваської селищної ради №2 від 24 квітня 2002 року про обрання [PERSON] на посаду секретаря селищної ради та секретаря ради сесії та рішенням 6 сесії 24 скликання Комишуваської селищної ради №1 від 30.10.2003 року про звільнення [PERSON] з посади секретаря селищної ради. Згідно повідомлення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області від 26.03.2018 року, в протоколах засідань сесій Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області за 2002-2003 роки, рішення про покладення на посадових осіб виконавчого комітету обовязків посвідчувати нотаріальні дії, відсутні. Крім того, в заповіті від 13.10.2003 року складеному [PERSON] на посвідчувальному написі на заповіті надруковано, що заповіт посвідчив секретар виконавчого комітету [PERSON], однак його підпису на заповіті не має та на час складення заповіту [PERSON] не являвся секретарем Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області. Пленум Верховного Суду України в п.п. «в»п. 16 чинної на момент посвідчення заповіту Постанови «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»від 28.04.1978 року № 3 розяснив, що у разі посвідчення угоди не тим органом або службовою особою, на яких покладено здійснення нотаріальних функцій, угода не може вважатися укладеною з додержанням встановленої нотаріальної форми. Частиною 1 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, встановлено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. Крім того, згідно ч.6 ст.263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлення позову до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач, представник відповідача позовні вимоги визнали в повному обсязі, в судовому засіданні встановлено, що оспорюваний заповіт був посвідчений з недодержанням встановленої законом нотаріальної форми, суд вважає, що позовні вимоги про визнання цього заповіту недійсним підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved