Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом і просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11.05.2013 року відділом РАЦСу Рокитнянського РУЮ, актовий запис №20, а понесені нею судові витрати стягнути з відповідача. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище «[PERSON]» Причиною розірвання шлюбу є те, що систематичні застосування відповідачем до неї під дією алкоголю фізичної сили вбили в ній почуття любові, які були основою для укладення шлюбу та народження дітей. Така поведінка призвела до того, що вона забрала речі та дітей та виїхала із спільного місця їх проживання. З початку липня 2018 року сімейно-шлюбні відносини сторони припинили. Вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим та суперечить її інтересам. В підготовче судове засідання позивач не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, на розірванні шлюбу наполягає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 25.01.2019, до початку розгляду справи по суті, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 11.05.2013 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рокитнянського РУЮ у Київській області, актовий запис №20. Від даного шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу є те, що систематичні застосування відповідачем до позивачки, під дією алкоголю, фізичної сили вбили в ній почуття любові, які були основою для укладення шлюбу та народження дітей. Така поведінка призвела до того, що позивачка забрала речі та дітей та виїхала із спільного місця їх проживання. З початку липня 2018 року сімейно-шлюбні відносини сторони припинили. Позивачка вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим та суперечить її інтересам. Наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 352,40 грн. Решта сплаченого судового збору позивачем підлягає стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи наведене,

Outcome: approved