Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з заявою до [PERSON], законного представника неповнолітнього [PERSON] [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] були зареєстрований у її квартирі. В серпні 2011 року її правнук разом з матір'ю з дозволу [PERSON] виїхали з квартири та з того часу там не мешкають. Всі речі правнука [PERSON] вивезла. [PERSON] має власну квартиру [ADDRESS]. Її онук в жовтні 2012 ороку також виїхав з квартири та не мешкає в ній. Вважала, що її права порушені, оскільки вона бажає розпоряджатися квартирою на свій розсуд. Відповідачі квартирну плату не сплачують, внаслідок чого вона позбавлена можливості оформити субсидію на сплату за квартиру. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій зазначила, що на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, просила справа розглядати за її відсутності. Належним чином повідомлена відповідачі повторно в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавали. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачів, повідомлених належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] /а.с. 3, 4/ Як убачається з довідки №1270 виданої 28.03.2014 року КП «Жилкомсервіс» дільниця 33 про склад сім'ї та прописку, у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] - власник; [PERSON] - онук; [PERSON] - онук; [PERSON] - правнук. /а.с. 5/ З акту від 31 березня 2014 року убачається, що в серпні 2011 року правнук [PERSON] [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] виїхали з квартири, з того часу в квартирі вони не мешкають, речі дітей у квартирі відсутні. [PERSON] не мешкає у квартирі з жовтня 2012 року. /а.с. 9/ Згідно відповіді заступника начальника Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 03.04.2014 року №67/12385, заяв та звернень від [PERSON] та [PERSON] з приводу усунення перепон у проживанні за адресою: [ADDRESS] до Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області за період з 2013 року по теперішній час не надходило. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі без поважних причин не користується житловим приміщенням понад один рік, факту домовленості між сторонами про користування житловим приміщенням не встановлено, а рівно як і законних підстав для збереженням за відповідачами права на житло, права відповідачки порушені, оскільки вона позбавлена можливості на власний розсуд розпоряджатися своє власністю. За таких обставин, суд приходить про до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved