Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, який був зареєстрований 17.07.1999 року у відділі записів актів громадського стану виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів, актовий запис серії І-ТП №058845; доньку [PERSON] та сина [PERSON], залишити на її вихованні; стягувати з відповідача аліменти на користь позивача для утримання двох дітей із всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей відповідно до норм нині діючого СК України. При цьому посилається на те, що їх спільне життя не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим і відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання двох дітей. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 30.11.2018 року позовну заяву залишено без руху. 11.12.2018 року до суду від позивача надійшла заява на виконання вимог вищезазначеної ухвали, в якій просила пункт 3 позовної заяви викласти в наступній редакції: стягнути на її користь з відповідача аліменти для утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходів) відповідача щомісячно сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей, а також стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 12.12.2018 року відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач не зявилася, її представник надав заяву про розгляд справи без їх участі, в якій підтримав позов та не заперечував щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 17.07.1999 року відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконкому Житомирської міської Ради народних депутатів, актовий запис №787. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання та шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, згуби любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач [PERSON], [INFO], ухиляється від утримання двох неповнолітніх дітей, матеріальну допомогу добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаємопорозуміння, що призвело до втрати взаємних почуттів, поваги та любові один до одного, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved