Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 26.09.2012 року він перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння між ними, та розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Спільного господарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини припинені. Між ними втрачено всі фізичні та духовні зв'язки. Вважає, що шлюб носить формальний характер, збереження сім'ї неможливе, та суперечить їх інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Не заперечував щодо заочного порядку розгляду справи в разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач в судове засідання, не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи сповіщалася згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала, що дає підстави для прийняття рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.09.2012 року. Мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Останнім часом сторони шлюбні стосунки не підтримують. Позивач не бажає зберегти сім'ю, подальше сумісне життя з відповідачем вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved