Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2006 по 2011 рік перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28.12.2016 року на її користь на утримання неповнолітньої дитини стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму. Посилаючись на захворювання дитини, потребу в постійному лікуванні та недостатність коштів від аліментів на лікування дитини, просила стягнути на її користь додаткові витрати на утримання дитини у сумі 28 000 грн. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві. При цьому визнала факт надання відповідачем допомоги на лікування дитини у розмірі близько 8 тис. грн. та, відповідно, підтримала позов у розмірі 20 000 грн. Також уточнила, що у розрахунку витрат за 07.02.2014 року допущена описка, тому правильною слід вважати суму 79,15 грн.(а не 100,50 грн. - як зазначено в позовній заяві). Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, зазначивши, що відповідач надавав у добровільному порядку матеріальну допомогу позивачу на лікування та утримання дитини, своєчасно та повністю сплачує аліменти; окрім того, на його утриманні перебуває непрацездатна мати, що також потребує додаткових витрат з його боку. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2006 по 2011 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28.12.2016 року на її користь на утримання неповнолітньої дитини стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму; ці обставини визнаються сторонами та не підлягають доказуванню. Як вбачається з медичної документації та визнається відповідачем, неповнолітня дитина потребує постійного лікування та додаткових матеріальних витрат на придбання ліків, медичних препаратів. Встановлено, що за час лікування протягом 2014-2017 років позивач понесла витрати на лікування дитини в загальному розмірі 27 625,36 грн., що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи, визнається відповідачем, та, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Судом встановлені та не заперечуються позивачем факти надання відповідачем коштів на лікування та утримання дитини, а саме: у 2014 році - 2800 грн., у 2016 році - 2000 грн., у 2017 році - 250 грн., 1800 грн., 1700 грн., що становить 8550 грн. Ця обставина визнана позивачем та, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Згідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому розмір додаткових витрат, що стягуються, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Всебічно, повно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини по справі(стан здоров'я, матеріальний та сімейний стан, наявність на утриманні інших осіб тощо), суд приходить до висновку про те, що батьки зобов'язані нести додаткові витрати на утримання дитини у рівних частках, тобто по ? частині: 27 625,36 : 2 = 13 812,68 грн. - повинен нести кожен з батьків. З урахуванням добровільно наданих відповідачем коштів до пред'явлення позову у сумі 8550 грн., що визнається позивачем, стягненню підлягає 5262,68 грн.: 13 812,68 - 8550 = 5262,68 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України - пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial