Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Путивльська районна державна адміністрація Сумської області, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач, який являється батьком дитини [PERSON], [INFO], не сплачував аліменти на її утримання, стягнуті за рішенням суду, жодного разу не відвідував навчального закладу, який відвідувала дитина, не телефонував сину, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У зв'язку з цим позивач просила позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності. Крім того, у вказаній заяві відповідач проти позову заперечував, обґрунтовуючи свою позицію тим, що він має бажання налагодити стосунки зі своїм сином, однак у зв'язку з пошуками роботи (у тому числі й для погашення заборгованості по аліментах) він не має можливості у повній мірі приймати участь у вихованні дитини, оскільки в теперішній час він перебуває за межами Сумської області. Представник Путивльської районної державної адміністрації Сумської області в судовому засіданні позов підтримала та зазначила, що підтримує висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина [PERSON] Прокурор в судовому засіданні зазначив, що відповідач [PERSON] не в повній мірі виконує свої обов'язки по вихованню неповнолітнього сина [PERSON], що підтверджується дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами, разом з тим, ним частково сплачувались аліменти на утримання сина. У вирішенні спору покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, прокурора, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 11.08.2001 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується фотокопією Свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 11.08.2001 Відділом реєстрації актів громадянського стану Путивльського районного управління юстиції Сумської області (а.с.6). Згідно фотокопії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.02.2002, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Путивльського районного управління юстиції Сумської області, батьками [PERSON], [INFO], є сторони у справі (а.с.8). Сторони по справі розірвали шлюб 12.10.2005, що підтверджується фотокопією довідки від 12.10.2005 № 286/03-79, виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Путивльського районного управління юстиції Сумської області (а.с.7). У судовому засіданні встановлено, що неповнолітній син сторін - [PERSON] проживає з матір'ю - [PERSON], яка матеріально його забезпечує, здійснює його виховання та створює йому всі необхідні умови для навчання, фізичного та духовного розвитку (а.с. 9, 14). Із фотокопій письмових пояснень громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що відповідач не приймає участі у вихованні сина [PERSON], [INFO] (а.с.21-26). Із довідки Путивльського навчально-виховного об'єднання від 25.01.2016 № 05-08/13 вбачається, що батько учня 8 класу [PERSON] - [PERSON] протягом часу навчання систематично не відвідував батьківські збори, жодного зацікавлення успішністю сина не проявляв, участі в ремонті приміщення класу не приймав (а.с.18). Із довідки Путивльського навчально-виховного об'єднання від 27.01.2016 № 05-08/18 вбачається, що у відносинах «батько-дитина» між [PERSON] та його батьком немає емоційної теплоти, низький рівень емоційного зв'язку. Не простежується вираження любові. Підліток не отримує підтримки батька (а.с.19). Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 16.02.2005 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи стягнення з 31.01.2005 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Як вбачається із довідки-розрахунку, виданої ВДВС Путивльського РУЮ, станом на 01.03.2016 заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] становить 16266 грн. 64 коп., а загальна сума сплачених відповідачем аліментів з 2008 року по лютий 2016 року становить 25567 грн. 50 коп. (а.с.12). Згідно висновку № 01-21/669 від 11.03.2016, Путивльська районна державна адміністрація Сумської області, як орган опіки та піклування, захищаючи інтереси дитини, вважає, що наявні підстави для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.15,16). При цьому у вказаному висновку зазначається, що [PERSON] навчається ув 8 класі Путивльського НВО. За інформацією адміністрації навчального закладу батько дитини [PERSON] ніколи не відвідував батьківські збори та не цікавився навчанням дитини. Відповідно до пояснень родичів, сусідів та знайомих встановлено, що [PERSON] з 2005 року вихованням та утриманням сина не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. [PERSON] з дитиною не проживає, не створює умов для проживання дитини. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду показала, що вона працює в Путивльському НВО практичним психологом та нею було проведено дослідження міжособистісних відносин в сім'ї учня [PERSON] У результаті вказаних досліджень нею було встановлено, що у відносинах «батько-дитина» між [PERSON] немає емоційної теплоти, низький рівень емоційного зв'язку. Не простежується вираження любові. Підліток не отримує підтримки від батька. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду показав, що він не заперечує проти позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав, оскільки той не бере участі у його вихованні та не цікавиться його життям. Разом з тим, свідок зазначив, що він не проти спілкування з батьком навіть після позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи положення ст. 3 ч. І Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. В абз. 2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» розглядаючи справи даної категорії слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист їх інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які виникають із факту спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, зазначені позивачем фактори як підстава для позбавлення відповідача батьківських прав, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Судом не встановлено, а позивачем не доведено в судовому засіданні фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Позивачем не подано до суду доказів негативної характеристики відповідача чи вчинення ним неправомірних дій щодо неї чи дитини. Враховуючи встановлені судом обставини по справі та вищезазначені вимоги закону, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа Путивльська районна державна адміністрація Сумської області про позбавлення батьківських прав, слід відмовити. Щодо пояснень самого сина сторін [PERSON] наданих ним в судовому засіданні, в яких він підтримав позов, то відповідно до ч. 3 ст. 171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. При цьому, судом враховано вік дитини та її емоційний стан. Зокрема з письмових пояснень [PERSON] вбачається, що він засмучений у зв'язку з тим, що у нього не склалися стосунки з батьком, він очікує хоча б на телефонне спілкування з останнім (а.с.24). Крім того,

Outcome: dismissed