Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Вказує на те, що починаючи з 2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем, однак між сторонами не досягнуто домовленості щодо розміру аліментів на дитину, у зв`язку з чим позивач звернулась з позовом до суду. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2019 року дану цивільну справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. На виконання вимог вищевказаної ухвали, відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, в установлений ухвалою суду термін, відзиву на позовну заяву чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , на утриманні якої син перебуває. Відповідно до ч. 1 ст.180Сімейного кодексуУкраїни (надалі СК України), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В силу вимог п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Суд вважає доведеним факт того, що неповнолітня донька сторін по справі, проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, домовленості між сторонами щодо її утримання не досягнуто,а батько дитини у добровільному порядку відмовляється надавати допомогу на її утримання, тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Інших обставин, які б звільняли відповідача від сплати аліментів судом не встановлено. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст.182, 183 СК України, а саме: матеріальне становище платника аліментів, стан його здоровя, відсутність на його утриманні інших утриманців, та враховуючи матеріальне становище дитини, яка на даний час утримується лише за рахунок матері, якій тяжко утримувати та забезпечувати доньку всім необхідним самостійно та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки цей розмір є доцільним та буде відповідати потребам дитини. Згідно ст.430ч.1п.1ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 3 ст.5Закону України«Про судовийзбір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від сплати судового збору, то згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved