Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи позовні вимоги в наступний спосіб. 19 травня 2012 року помер її чоловік, [PERSON], на підтвердження чого позивач приєднала до позовної заяви копію свідоцтва про смерть чоловіка. Позивач вказала, що за життя чоловік мав у власності земельну ділянку площею 0,812 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхосульської сільської ради, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії 1-СМ № 038432, виданого за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації від 19.03.2002 року № 90. Що вона разом з чоловіком, [PERSON], весь час до дня його смерті проживали за адресою: [INFO], на підтвердження чого позивачка приєднала довідку Верхосульської сільської ради від 24.02.2016 року. Зазначаючи, що після смерті чоловіка відкрилася спадщина на вищезазначену земельну ділянку, яку вона прийняла шляхом проживання разом з чоловіком до дня його смерті в одному будинку, поховала його, зберігала документи та розпорядилась речами померлого, але оформити спадщину не змогла через відсутність в державному акті серії 1-СМ № 038432, виданого за рішенням Білопільської РДА від 19.03.2002 року № 90 номера реєстрації в Книзі записів державних актів на право приватної власності, - тому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,812 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхосульської сільської ради, яка належала померлому 19.05.2012 року чоловіку, [PERSON], на праві приватної власності відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії 1-СМ № 038432, виданого за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації від 19.03.2002 року № 90. В судове засідання позивач та його представник за довіреністю [PERSON] не зявилися, [PERSON] подала заяву про розгляд справи без їхньої участі та повне задоволення позовних вимог. Представник відповідача - Верхосульської сільської ради, Білопільського району, Сумської області до суду не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та що з позовною заявою згоден. Третя особа - нотаріус Улянівської державної нотаріальної контори до суду не зявилася, була належним чином сповіщена про день, час та місце розгляду справи. Направила до суду Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 43495565 від 05.04.2016 року про те, що за параметрами запиту «[PERSON], дата смерті: 19.05.2012» у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Представник третьої особи - Відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області в заяві, адресованій суду, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу без участі представника. Суд розглядає справу на підставі статті 197 ч.2 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України за умови визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON] ( дівоче прізвище Енченко) [PERSON], народилася 23 квітня 1931 року в с. Мукіївка, Білопільського району, Сумської області. Прізвище [PERSON] їй було присвоєно після реєстрації одруження з [PERSON] 09 жовтня 1949 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ХУ-УА № 030897 ( а.с.3,5). Чоловік позивачки, [PERSON], за життя набув у власність земельну ділянку площею 0,812 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхосульської сільської ради, право на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії 1-СМ № 038432, виданим за розпорядженням голови Білопільської райдержадміністрації від 19.03.2002 року № 90 ( а.с.4). Помер чоловік позивачки, [PERSON], 19.05.2012 року, місце смерті: с.Валіївка, Верхосульської сільської ради, Білопільського району, Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-БП № 121066 ( а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на його майно, в тому числі і на вищезазначену земельну ділянку. Згідно довідки виконкому Верхосульської сільської ради, Білопільського району, Сумської області від 24.02.2016 року № 143 вбачається, що спадкоємцем майна померлого 19.05.2012 року [PERSON] являється його дружина, [PERSON], [INFO], яка до дня смерті свого чоловіка проживала разом з ним, вони спільно вели підсобне господарство, а після смерті чоловіка вона розпоряджалася його речами, зберігала державні акти на земельну ділянку, садила огород. Від імені померлого [PERSON] виконкомом Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області заповіт не посвідчувався, заборони та арешту на житловий будинок та присадибну земельну ділянку та земельні паї не має ( а.с.8). Факт належності померлому [PERSON] вищевказаного спадкового майна підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії 1-СМ № 038432; витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; довідкою Верхосульської сільської ради ( а.с.4,7,8). Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що ні відповідач, ні треті особи, не заперечували обставин справи, - суд вважає правомірним визнати за позивачем право власності на спадкове майно. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни- спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Відповідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, в тому числі, прийняття спадщини. Згідно з п.1 ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Позивач, відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України своєчасно прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка, [PERSON], так як на час вікриття спадщини постійно проживала з чоловіком. Відповідач та 3-ті особи протягом розгляду судової справи не висловили своїх заперечень з приводу заявленого позову. Судом встановлено, що майнові права на спадкове майно у звязку зі смертю фізичної особи-спадкодавця, не припиняються, а переходять в порядку правонаступництва /спадкування/. Момент переходу прав в порядку спадкування за законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту права та обовязки спадкодавця належать спадкоємцеві /ч.5 ст.1268 ЦК/. Таким чином, судом встановлено, що сукупність прав та обовязків, /спадщина/, після смерті [PERSON] перейшли в порядку спадкування за законом позивачці, згідно своєчасного прийняття спадщини нею, тому вона є спадкоємцем і власником спадкових прав, а саме власником права на спадкове майно на: земельну ділянку площею 0,812 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Верхосульської сільської ради, Білопільського району, Сумської області, в порядку спадкування після смерті чоловіка, [PERSON], який помер19.05.2012 року . Таким чином, за вищевказаних обставин, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON],- на земельну ділянку площею 0,812га.,- спадщини її померлого 19.05.2012 року чоловіка, [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved