Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON],про стягнення на її користь аліментів у розмірі 700.00 грн. щомісяця до закінчення нею навчання,тобто до [INFO] включно. Свої вимоги обгрунтовує тим,що відповідач є її батьком До досягнення нею повноліття,останній мав сплачувати аліменти за рішенням суду,але робив це не регулярно та недостатньо,через що виникла заборгованість. На даний час вона є повнолітньою, перебуває на денній формі навчання та є студенткою 1-го курсу Інституту іноземної філології Національного педагогічного університету імені М.П. Драгоманова 1У рівня акредитації, термін її навчання з 01.09.2015 року по [INFO] року. Через виконання навчального плану вона не має змоги заробляти собі на життя,тому потребує утримання від батьків. Вона навчається за державним замовленням,але крім того здійснює оплату послуг по тимчасовому проживанню за місцем знаходження навчального закладу,що становить 2900.00грн. за навчальний рік( 290.00грн. за місяць). Також,щоденно вона несе витрати на проїзд від гуртожитку до навчального закладу( на метро та тролейбусі),що в один бік складають 8.00грн.,в день 16.00грн.,а що місяця - приблизно 350.00грн. Крім того, їй необхідно придбати одяг та взуття по сезону, продукти харчування, підручники,навчальні посібники та інші предмети необхідні для навчання та розвитку. Всі ці витрати,покладені на плечі її матері. Відповідач ніякої добровільної допомоги на її утримання ні в грошовій ні в натуральній формі не надає, з нею не спілкується. Вважає,що відповідач має можливість фінансово утримувати її до закінчення навчання в університеті,оскільки одній матері дуже важко її утримувати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі та додала,що обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина,які продовжують навчатися після досягнення повноліття(незалежно від форми навчання). Відповідач свого батьківства щодо позивача ніколи не оспорював,але не бажає виконувати свого обов»язку - утримувати повнолітню дитину до закінчення нею навчання. [PERSON] перебуває у працездатному віці,фізичних вад не має, а тому може фінансово утримувати [PERSON] до закінчення останньою навчання в учбовому закладі. Відповідач позов не визнав,надав суду письмове заперечення, з якого слідує,що у відповідності із ст.198 СК України, батьки зобов»язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку,сина,які потребують матеріальної допомоги,якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Не заперечуючи проти передбаченого законодавством обов»язку батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, він щомісячно надавав [PERSON] матеріальну допомогу у добровільному порядку,перераховуючи кошти поштовими переказами. Вважає,що при ухваленні рішення по даній справі суд повинен врахувати слідуючи обставини. Він на теперішній час не працевлаштований , фактично має періодичний,мінливий і незначний заробіток. З ним проживає матір похилого віку, якій він при можливості надає матеріальну допомогу на придбання ліків та продуктів харчування. Крім того, він проживає разом з дружиною ,яка також тимчасово не працює. На його утриманні фактично знаходяться двоє дітей( діти від першого шлюбу дружини), яких він виховує. Оскільки діти навчаються,то він їм допомагає матеріально. Зазначені позивачем в позові суми її витрат, є необґрунтованими, а ствердження [PERSON],що вона « …існує лише за кошти матері» ,не відповідає дійсності і документально не підтверджено. Просить відмовити в задоволенні позову так як він не має матеріальної можливості утримувати позивача до закінчення нею навчання. В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи зазначені [PERSON] в його запереченнях на позов та додала,що законодавчо, встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг. Той із батьків,хто проживає окремо від дитини,має брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею . Протягом тривалого часу мати позивача перешкоджала [PERSON] спілкуватися з дочкою та не надавала можливості брати участь у її вихованні,не дивлячись на те,що відповідач постійно надавав матеріальну допомогу дитині як шляхом перерахування коштів поштовими переказами,так і іншим. У відповідності із ст.198 СК України для виникнення обов»язку батька утримувати повнолітніх дочку, сина,потрібні відповідні умови. При цьому потреба в матеріальній допомозі визначається залежно від наявності прожиткового мінімуму,а аліментний обов»язок матері,батька не пов»язується з їхньою працездатністю, лише з їх матеріальним станом. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін,дослідивши та вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено,що батьками позивача є відповідач по справі [PERSON] та мати [PERSON].(а.с.3),шлюб між якими розірвано в судовому порядку. Відповідно до довідки Національного педагогічного університету ім.Драгоманова позивач є студенткою даного навчального закладу(денної форми навчання) інституту іноземної філології(ІУ рівень акредитації). Термін навчання : 01.09. 2015 року - [INFO] року(а.с.5). Позивач тимчасово мешкає в гуртожитку за місцем знаходження даного навчального закладу в зв»язку з чим сплачує за відповідні послуги 2900.00грн. за навчальний рік (290.00грн.00 на місяць). Позивач зареєстрована за місцем мешкання своєї матері(а.с.2). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітня дочка,син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги,батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка,син, які продовжують навчання, а також той з батьків , з яким вони проживають. Обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття(незалежно від форми навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів; досягнення дочкою,сином віку,який перевищує 18,але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреби у зв»язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (ст.199 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку,сина у твердій грошовій сумі(або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України,а саме: стан здоров»я та матеріальне становище дитини;,стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей,непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків,своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою,сином. Таким чином,однією із обов»язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість наданням дітям матеріальної допомоги,яки вони потребують саме у зв»язку з навчанням. З трудової книжки відповідача(а.с.33-35) слідує,що [PERSON] на теперішній час не працює. З свідоцтва про шлюб (а.с.37) вбачається,що він перебуває у шлюбі з [PERSON].([PERSON]). У його теперішньої дружини від першого шлюбу є діти: [PERSON],1998р.н. та [PERSON],1994р.н.(а.с.40). Відповідно свідоцтва про зміну імені [PERSON] змінив прізвище на [PERSON](а.с.41). Він навчається в Коледжі Кременчуцького національного університету ім. М.Остроградського,термін навчання з 01.09.2015 року по [INFO] року(а.с.45). [PERSON] навчається в 11 класі Білецьківського навчально-виховного комплексу (а.с.44). Відповідно довідки [PERSON] не перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення(а.с.95). За даними Світловодського міськрайонного центру зайнятості [PERSON] не перебуває на обліку та не отримує допомоги по безробіттю,як безробітній(а.с.74). Суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника відносно не спроможності надавати матеріальну допомогу позивачу з посилкою на вищезазначені надані документи. Враховуючи,що саме витрати позивача пов»язані з навчанням, погоджуясь зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі,з урахуванням матеріального становища відповідача, суд разом з тим, вважає,що позов слід задовольнити частково,а саме зменшив грошову суму для стягнення - в 500.00грн. Суд звертає увагу сторін,що ч.1 ст.192 СК України встановлено,що розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану,погіршення або поліпшення здоров»я когось з них. За нормою ч.3 ст.88 ЦПК України,якщо позивача,на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору,він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial