Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], 2016 року народження, у розмірі 3 500 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає коштів на його утримання. Також позивач просила стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 3 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, з якої вбачається, що вона підтримує позов та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. З заяви вбачається, що позов він визнає частково, оскільки не працює, а позивач не надала суду доказів про хворобу дитини та перебування дитини на штучному вигодовуванні. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини та у розмірі 700 грн. на утримання позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 6). Дитина проживає разом з матір'ю, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що позивач проживає з малолітньою дитиною окремо від відповідача, який є працездатним. Суду не надано належних та допустимих доказів наявності на утриманні у відповідача інших осіб. Враховуючи викладене, відсутність даних про те, що відповідач має регулярний дохід, а також вік дитини та її потреби, суд вважає за можливе з відповідача на користь позивача стягнути аліменти у розмірі 2000 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Це право має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене та визнання відповідачем позовних вимог про стягнення з нього 700 грн. щомісячно на утримання позивача, суд вважає за можливе з відповідача на користь позивача стягнути аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial