Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на права та обов'язки подружжя. Припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства і поновлювати їх не мають наміру. Крім того відповідач не надає коштів на утримання дітей, самоусунувся від виконання своїх обов'язків які полягають у матеріальному забезпечені дітей. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд: розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем по справі 21.09.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 440; стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі 3000,00 гривень щомісяця починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з вищенаведених підстав. Пояснила, що відповідач свідомо не працює але має неофіційний дохід, допомоги на утримання дітей не надає, не бере участі у додаткових витратах, викликаних частими хворобами дітей та не надає коштів на відвідування дітьми позашкільних закладів. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дітей у розмірі 3000,00 грн., оскільки знаходиться у працездатному віці, має змогу працювати, інших дітей у нього не має, непрацездатних членів родини на його утриманні немає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Додатково пояснила, що відповідач не цікавиться долею дітей, матеріально їм не допомагає. Позивач по справі змушена шукати додаткові джерела для заробітку заради того, щоб забезпечити матеріальне утримання дітей. Батько ж дітей в свою чергу жодним чином не цікавиться долею дітей, не надає допомоги на утримання дітей. Вибрав позицію, відповідно до якої стоїть осторонь життя своїх доньок та не вбачає за потрібне забезпечувати дітей всім необхідним. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. А саме, не заперечував щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Таку свою позицію обґрунтував тим, що з позивачкою вже досить тривалий час не перебуває у шлюбних відносинах, не проживає разом та не веде з нею спільного побуту. Отже, не вбачає за доцільне збереження шлюбу. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів то відповідач не погоджується з позовними вимогами саме в частині розміру аліментів, які мають бути присуджені [PERSON] на утримання дітей. В обґрунтування такої позиції суду пояснив, що станом на сьогодні він не може працевлаштуватися, оскільки існує постійна загроза його життю і ніхто не може забезпечити йому захист від посягань на його життя, навіть суд. Вважає, що саме з боку родичів позивача здійснюються спроби замаху на його життя, в результаті чого він не має змоги офіційно працевлаштуватися і відповідно отримувати заробітну плату та сплачувати аліменти на утримання дітей. У зв'язку з вищевикладеним вважає адекватним та розумним визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 406,50 грн. на утримання доньки [PERSON] та 506,70 грн. на утримання доньки [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Не погодилась з позовними вимогами в частині розміру аліментів у твердій грошовій сумі на рівні 3000,00 грн. щомісяця на утримання дітей, які мають бути присуджені [PERSON] Таку думку обґрунтувала тим, що відповідач, який станом на сьогоднішній день не має змоги офіційно працевлаштуватися не зможе здійснювати сплату аліментів у розмірі 3000,00 грн. Зазначила, що відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки йому немає де жити. Відповідач фактично став безхатченком, оскільки родичі позивача незаконно відібрали в нього частку його квартири. Також вказувала на те, що сім'я [PERSON] складається з його батьків, які є непрацездатними особами - пенсіонерами за віком, а також його сестри та її доньки. Батьки відповідача мають незадовільний стан здоров'я, тому потребують матеріальної допомоги з боку відповідача. Усі вказані особи перебувають у скрутному матеріальному становищі та мають істотні грошові зобов'язання перед іншими особами. Вважає доречним та доцільним визначити аліменти в твердій грошовій сумі, а саме на утримання доньки [PERSON] 406,50 грн., на утримання доньки [PERSON] 506,70 грн., тобто 30% прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років відповідно. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 21.09.2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблений від\\повідний актовий запис за № 440 (а.с.4). Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.5,6). Як вбачається з поданої позовної заяви, сімейне життя сторін не склалося. Припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства і поновлювати їх не мають наміру. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним, оскільки позивач та відповідач не бажають перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається - збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача так і відповідача. Отже, у зв'язку з вищевикладеним суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню. Крім цього, встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Діти проживають разом з матір'ю та знаходяться на повному її утриманні. Згідно із ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і не можуть бути меншими, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів, має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], враховуючи, те що позивачка одна несе витрати по утриманню дітей, а відповідач зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Так, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання дитини обома батьками. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Виходячи з того, що відповідач протягом розгляду справи відомості про дохід та наявність інших утриманців за законом не надав, враховуючи, що із поданих документів не зрозуміло, яким чином відповідач утримує своїх батьків, що отримують пенсію, в той час як зазначає, що жодних коштів він не заробляє. Крім того, суд критично оцінює покази відповідача, щодо надання ним утримання своїй сестрі та її дитині, оскільки сам зазначає, що не надає утримання своїм дітям, через брак коштів на даний час, але як батько зобов'язаний утримувати своїх дітей, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000,00 грн., щомісячно починаючи з 17.02.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст.367 ЦПК України. Також відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved