Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що [PERSON] прийняла спадщину після померлого 29 грудня 2005 року [PERSON], який був власником земельної ділянки загальною площею 1,59 га, яка складається із земельної ділянки площею 1,29 га, земельної ділянки площею 0, 30 га, в адмінмежах Трушівської сільської ради Чигиринського району, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 18-17-458 від 15.03.2002 року. 22 березня 2015 року [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняла позивач, шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус роз'яснив позивачу право звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після померлої, тому позивач просить визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку після померлої [PERSON], пояснивши, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої за заповітом та прийняла спадщину, але не змогла нотаріально оформити вказану земельну ділянку через відсутність оригіналу Державного акта на право приватної власності на землю. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Третя особа, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надіславши заяву в якій позов визнала і згідна на задоволення позовних вимог та про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши представника позивача, задовольнивши лист відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частина 1 ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка передбачає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші порушення прав та свобод. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 29 грудня 2005 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 028668 від 01.01.2006 року помер [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті на території Трушівської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. [PERSON] був власником земельної ділянки загальною площею 1,59 га, яка складається із земельної ділянки площею 1,29 га, земельної ділянки площею 0, 30 га, в адмінмежах Трушівської сільської ради Чигиринського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 18-17-458 від 15.03.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 458, що підтверджується довідкою відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 03.11.2017 року № 752/112-17 і копією вищезазначеного Державного акта у матеріалах справи (а.с.18-19). Спадщину після померлого [PERSON] прийняла його сестра [PERSON], яка на день смерті спадкодавця постійно з ним проживала, та 22 березня 2015 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 251244 від 24.03.2015 року, померла (а.с. 10). Після її смерті на території Трушівської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. Позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом від 10 лютого 2009 року, посвідченого секретарем Трушівської сільської ради Чигиринського району, який на день смерті заповідача не змінений та не скасований (а.с.11). Позивач прийняла спадщину у встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 15.11.2017 року № 994/02-31, виданої державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON], гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON], який помер 29.12.2005 року, спадкоємцем якого була його сестра [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.20). Згідно даних державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 1050/01-16 від 29.11. 2017 року, після смерті 22 березня 2015 року [PERSON], із заявою про прийняття спадщини зверталася [PERSON], якій 08.12.2016 року були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися (а.с.12-13, 31). Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Поскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, а інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, 1235, 1268,1270 ЦК України,

Outcome: approved