Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним,вказуючи,що являється спадкоємцем по заповіту після смерті матері - [PERSON] [INFO] році між її мамою - [PERSON] і [PERSON] , при її участі, була домовленість про купівлю будинку [ADDRESS] .Вартість будинку з господарськими спорудами на земельній ділянці технічний паспорт на садибний житловий будинок - 6665,00 грн. В зв`язку з необізнаністю матері і наполегливості працівників біржи 4 грудня 1998 року договір купівлі - продажу № 1-280 був затверджений універсальною товарною біржою «Віконт-Т», а не в нотаріальній конторі, як це вимагає законодавство. Гроші за проданий будинок мати - [PERSON] передала відповідачу в повному обсязі, після чого вселилася з нею в будинок. Будь яких претензій між продавцем і покупцем не було. Тобто всі умови купівлі - продажу, передбачені ст.224 ЦК УСРСР були виконані. Згідно заповіту від 14 січня 2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № Новоіванівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, мати позивача - [PERSON] , заповіла позивачу дім №41 в селі Новоіванівка Баштанського району Миколаївської області, і взагалі всього того, на що вона мала право за законом і що належало їй на день смерті. В судове засідання позивач не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена вчасно та належним чином - оголошенням на сайті Баштанського районного суду Миколаївської області. Представник третьої особи - про розгляд справи повідомлений вчасно та належним чином - оголошенням на сайті Баштанського районного суду Миколаївської області. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору купівлі-продажу №1-280 від 04.12.1998р., техпаспорт на будинок, копію заповіту, довідку сільської ради, копію свідоцтва про смерть, ) суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 04.12.1998 р. між матір`ю позивача та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , проте нотаріально його не посвідчили. Посвідчити його на даний час не являється можливим. Дійсність укладеного договору підтверджується наданими доказами. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними «роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено 04.12.1998 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР) статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсно обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved