Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], де третіми особами, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору є Служба у справах дітей виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області та Служба у справах дітей Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні позову посилається на те, що з 11 липня 2012 року до 06 вересня 2017 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від даного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Коли дитині виповнилося 6 місяців, [PERSON] поїхав у невідомому напрямку, почав проживати окремо від сім'ї. Після чого, він лише один раз провідав дитину перед Новим роком, в грудні 2013 року. З того часу до сьогодні відповідач з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям та розвитком взагалі, участі у вихованні дитини не бере. Вихованням, здоров'ям, утриманням дитини займається лише вона, за допомогою своїх батьків, разом з якими вона проживає. Перешкод у спілкуванні батька з дитиною ніхто не чинив, оскільки у відповідача навіть наміру та бажання не було зустрітися з дитиною, хоча вона разом з дитиною не змінювали ні місця свого проживання, ні телефону. [PERSON] весь цей час за межі України не виїздив, тобто мав можливість за бажання приїхати до дитини, поцікавитися її життям. В зв'язку з чим, вона звернулася до суду з вимогою про позбавлення його батьківських прав. Ухвалою від 16 травня 2018 року вирішено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, відповідачу надано час для подання відзиву на позов. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив до суду не подав. Ухвалою від 21 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Оскільки, позивач та свідки проживають на території Бориспільського району Київської області, за клопотанням позивача, судове засідання у справі проводилося в режимі відео конференції з Бориспільським міськрайонним судом Київської області. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю та підтвердили викладенні в позові обґрунтування та посилання. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлявся за місцем своєї реєстрації неодноразово, проте на адресу суду поверталися конверти з відмітками працівників пошти «За закінченням терміну зберігання». У відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, він є таким, що повідомлений належним чином, за місцем реєстрації. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи №1 в судове засідання не з'явився. 21 серпня 2018 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав до суду надано. (а.с.60, 101) Представник третьої особи №2 в судове засідання не з'явився. 09 серпня 2018 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. (а.с.98) Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] свою дитину [PERSON], 2013 року народження останній раз бачив в кінці 2013 року. Вихованням, утриманням дитини займається її мати [PERSON], яка живе разом зі своїми батьками в с.Чубинське Бориспільського району Київської області. Батько дитини не телефонує, не приїздить до дитини, зовсім не цікавиться її життям, не займається вихованням. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, у відповідності до ст.281 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до слідуючого висновку. Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.6, 8) Від даного шлюбу сторін у справі народилася донька [PERSON], [INFO]. (а.с.9) [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON], 2013 року народження за адресою: [ADDRESS]. (а.с.10) З 23 серпня 2013 року з [PERSON], на користь [PERSON], на утримання дитини [PERSON] стягуються за рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходів) щомісячно. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах боржник жодного разу не сплачував аліменти і станом на 31 січня 2018 року заборгованість становить 104170 грн. 75 коп. Станом на 31 травня 2018 року заборгованість становить 116645 грн. 75 коп. (а.с.11, 38-39) Постановою державного виконавця Деснянського РВДВС м.Київ від 15 лютого 2018 року встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду [PERSON] за межі України до погашення заборгованості по аліментах. (а.с.12) Відповідно до акту обстеження умов дитини [PERSON], [INFO] від 15 червня 2017 року, дитина проживає в атмосфері любові та поваги. Всі члени родини ставляться до обстеження з повагою, виховують дитину в дусі поваги до старших. Дитина доброзичлива, контактна. Всі члени родини люблять дитину. Умови проживання дитини добрі. (а.с.13) [PERSON] відвідує ДНЗ «Джерельце» с.Чубинське Бориспільського району з 01 вересня 2016 року. (а.с.14) Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації від 23 травня 2018 року відомостей про перетинання державного кордону України з дати виконавчого провадження [PERSON], 1986 року народження в базі даних не виявлено. (а.с.83) Відповідно до висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] служба у справах дітей виконавчого комітету Світловодської міської ради у вирішення питання позбавлення батьківських прав покладаються на розсуд суду. (а.с.60) Відповідно до положень Конвенції про права дитини та ЗУ «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Ст.12 того ж Закону зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] життям своєї малолітньої доньки [PERSON] не цікавиться з 2014 року, не забезпечує її гідним життям, необхідним одягом, взуттям, не приділяє уваги та сил щодо розвитку та зростання її як особистості, її навчанню, вихованню. Проживаючи на Україні, жодного разу за період з 2014 по 2018 роки не виявив навіть бажання поспілкуватися з дитиною, поводиться чужою людиною, життям дитини не цікавиться, тому суд вважає, що всі ці факти свідчать, що він, як батько, злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. За таких підстав, суд приходить до висновку, що в суді знайшли своє підтвердження вимоги позивача і [PERSON] дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню до своєї доньки [PERSON] і є всі підстави для того, щоб позбавити його батьківських прав відносно даної дитини, у відповідності до вимог ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі, у вигляді оплати судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved