Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини та аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог в позовній заяві позивач пояснює, що вони з відповідачем перебували в шлюбі, за період перебування в шлюбі у них народився син [PERSON] З 17 червня 2014 року фактичні сімейні стосунки між нею та відповідачем припинились, спільного господарства вони не мають, дитина проживає разом з нею в [ADDRESS] в будинку, який вона взяла на виплату, за будинок вона сплачує самостійно з тих коштів, що отримує на дитину, матеріальної допомоги не отримує. Позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, так як працює та має стабільний дохід, інших дітей відповідач не має. Позивач в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, аліменти на утримання позивача платити не згоден, так як ще значною мірою погіршить його матеріальне становище. Заслухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 18 червня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про народження сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З довідки Михайлівської сільської ради № 470 від 22.07.2014 року, виданої [PERSON], позивачеві по справі, вбачається, що її дитина [PERSON], [INFO] знаходиться на її утриманні (а.с. 10). Відносини, що склалися між сторонами, суд відносить до сімейних правовідносин по аліментним зобов'язанням і вважає за необхідне керуватися нормами СК України. Зі ст.180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Нормами ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні було встановлено, що позивач не працює, доглядає дитину, підсобного господарства не утримує, тобто її доходи не забезпечують прожиткового мінімуму. Відповідач є батьком дитини, а дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Таким чином суд вважає за можливим задовольнити позов в частині стягнення коштів на утримання позивача. При цьому суд не приймає доводів відповідача в тій частині, що стягнення ? частини його заробітка на утримання непрацюючої дружини потягне за собою погіршення його майнового стану, зробить неможливим його існування на ту частку його заробітної плату, що йому залишиться після стягнень. Суд знаходить, що відповідач працює та отримує заробітну плату в межах встановленого трудовим договором. Створючи сім'ю та дитину відповідач свідомо допускав, що це потягне за собою певні витрати, однак створив. Суд знаходить, що відповідач не надав в розпорядження суду переконливих доказів, що стягнення аліментів в тому розмірі як вимагає позивач зробить неможливим його існування, на ту частку його заробітної плату, що йому залишиться після стягнень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, та аліменти на її утримання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved