Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . 04 січня 2006 року шлюб між сторонами було розірвано. Після досягнення повноліття син на контрактній основі продовжує навчання в Державному університеті інфраструктури та технологій на денній формі навчання по спеціальності інженера програмного забезпечення. Розмір оплати за надання освітньої послуги, згідно з укладеним з навчальним закладом договором, становить 60 000 гривень, в тому числі 15 000 гривень - за третій календарний рік. Син під час навчання проживає в гуртожитку, за який також сплачуються кошти. В період канікул чи карантину син проживає з нею, знаходиться на її повному утриманні. Вона сама несе витрати по утриманню сина. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, в поточному році добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На її звернення про допомогу дитині під час навчання відповів відмовою. Вважає, що стягнення аліментів у розмірі 3000 гривень щомісячно є доцільним та відповідатиме інтересам дитини. Посилаючись на норми статті 199 Сімейного кодексу України, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку за умови продовження навчання. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 23 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно зі статтею 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 19 січня 2021 року відповідачу вручено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень статті 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи 09 лютого 2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог позивача, зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 3000 гривень на місяць, оскільки у нього за останній рік суттєво змінилися життєві обставини та матеріальне становище. Зокрема, послався на ті обставини, що у нього змінився сімейний стан, у повторному шлюбі народилася донька, дружина перебуває на його утриманні в зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Також зазначив, що у зв`язку з оголошенням на території України карантинних заходів на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», він не має постійного та достатнього заробітку. При цьому, він щомісячно несе витрати на житлово - комунальні послуги, утримання сім`ї та малолітньої дитини, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. Посилаючись на норми статей 182, 200 Сімейного кодексу України, просив врахувати, що у нього відсутня можливість надавати допомогу на утримання сина [PERSON] у розмірі 3000 гривень, просив стягувати з нього аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення сином двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Фактичні обставини справи Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. За час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано 04 січня 2006 року. Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Центральненською сільською радою Миронівського району Київської області 25 жовтня 1997 року (а.с. 9), свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 28 лютого 2001 року (а.с. 10), свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 15 березня 2006 року (а.с. 11). Син сторін [PERSON] досяг повноліття та є студентом третього курсу Державного університету інфраструктури та технологій, здобуває освіту у формі денного навчання на контрактній основі за спеціальністю інженера програмного забезпечення. Термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року. Загальна вартість освітньої послуги становить 60 000 гривень. Вартість навчання, що ще підлягає оплаті становить 15000 гривень за третій та четвертий календарний рік та 9000 гривень за п?ятий календарний рік навчання. Вказані обставини підтверджуються даними довідки Державного університету інфраструктури та технологій № 281 від 02 листопада 2020 року (а.с. 16), договору № 18-ДПР-1028 про надання освітніх послуг, укладеного 27 січня 2018 року між Державним університетом інфраструктури та технологій і Капишін Т.О. (а.с.12-13). [PERSON] зареєстрований та проживає на час навчання в гуртожитку, що знаходиться по [ADDRESS] , перебуває на утриманні позивача, яка сплачує кошти за навчання сина, а також оплачує проживання у гуртожитку, в якому проживає син на час навчання. Вказані обставини підтверджуються даними квитанції № 0.0.1830086705.1 від 10 вересня 2020 року, згідно з якою [PERSON] , було здійснено оплату у розмірі 4907 гривень за проживання в гуртожитку (а.с. 17), довідки про реєстрацію місця проживання особи № 34146431 від 17 жовтня 2018 року (а.с. 31). Крім того, ці обставини визнані відповідачем в поданому до суду відзиві на позов. За даними довідки про доходи позивача [PERSON] , виданої КП Росавської сільської ради «Добробут» № 43 від 24 листопада 2020 року, її заробітна плата за період з травня по жовтень 2020 року становить 42109,04 гривень (а.с. 30). Відповідач [PERSON] 20 березня 2020 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від вказаного шлюбу нього [INFO] народилася донька [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 березня 2020 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) та свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого10 квітня 2020 року Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (а.с. 37,38). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Згідно правил статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов?язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно частини 2 зазначеної статті право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За правилами частини 3 статті 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року передбачено, що обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено наявніст юридичних фактів, що зобов?язують відповідача до сплати матеріальної допомоги на навчання: досягнення сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі. Статтею 200 Сімейного кодексу України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За правилом статті 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу. Матеріальне становище повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання (комп?ютера, спеціальних інструментів тощо), навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. [PERSON] у зв?язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки власного доходу не має. Допомогу на навчання дитини надає мати. З огляду на розмір доходу матері, він є недостатнім для повноцінного утримання сина в період його навчання. Позивачу бракує коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності сина. Вона несе витрати на сплату за освітні послуги, його проживання у гуртожитку, проїзд до місця навчання та додому. Крім вказаних витрат, студенту необхідні кошти на придбання одягу, приладь, продуктів харчування тощо. Відповідачем заперечується факт спроможності сплати аліментів у розмірі, що визначений в позовній заяві з підстав відсутності доходу, наявності витрат на житлово - комунальні послуги, придбання продуктів харчування, засобів гігієни та необхідності утримувати малолітню доньку та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Суд зазначає, що зміна сімейного стану відповідача та народження дитини не є безумовною підставою для звільнення відповідача від обов?язку надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, проте за правилом пункту 3 частини 1 статті 182 Сімейного враховує вказану обставину під час визначення розміру аліментів, оскільки утримання малолітньої дитини потребує матеріальних витрат. Разом з тим, відповідачем суду не надано доказів на підтвердження своїх доводів відсутності у нього доходу, зокрема, підтверджених даними державної фіскальної служби. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження розміру та наявності витрат на оплату житлово - комунальних послуг. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує будь-яку відсутність у сина відповідача можливості свого матеріального забезпечення та необхідність одержання належного матеріального утримання на час навчання. Враховуючи встановлені при розгляді справи обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну допомогу на навчання в розмірі 2000, 00 гривень. Вказаний розмір аліментів суд вважає достатнім для матеріального забезпечення батьком дитини на період навчання. Висновки за результатами розгляду На підставі статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, які можуть бути підставою для часткового задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує будь-яку відсутність у його дитини можливості свого матеріального забезпечення, вартість навчання, необхідність у харчуванні та забезпеченні одягом, вартість проживання на час навчання у гуртожитку. Відповідачем визнано обставини продовження сином [PERSON] навчання після досягнення повноліття, а також обставини перебування сина [PERSON] на утриманні позивача. Разом з тим, суд також враховує обставину перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дитини. З огляду на справедливі й розумні критерії визначення належного розміру аліментів необхідного для утримання повнолітнього сина, такий розмір може бути визначений в розмірі 2000,00 гривень. За правилом статті 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з позивача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. За правилами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial