Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Калуського міськрайонного суду від 15.02.2013 року. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 24.04.2017 року постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач просить врахувати, що на даний час змінився майновий стан відповідача. Так, на час визначення розміру аліментів у 2013 році відповідач мав постійне місце роботи, а на даний час працює за межами України , зокрема в Королівстві Данія. Відповідач є здоровою, працездатною собою, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу по утриманню сина . За таких обставин позивач змушена звернутися до суду, просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином і в передбаченому законом порядку ,в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України . З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.(а.с.33). За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду від 15.02.2013 року шлюб між ними було розірвано (а.с.13-16). Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Рішенням Клуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.04.2017 року (а.с.17-19) постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу наведених норм слідує, що батьки мають рівні права та обов`язки відносно дітей і повинні забезпечити дитині умови для її повноцінного розвитку. У силу положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі». В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону №2037-V-ІІІ від 17 травня 2017 року), право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Позивач скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у твердій грошовій сумі . Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. При визначенні розміру аліментів слід врахувати факт перебування дитини на утриманні позивача; вік дитини , його стан здоров`я , вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, так і необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб сторін. Суд бере до уваги, що згідно наданої інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відповідач, починаючи з 22.05.2018 року, здійснює перетин державного кордону, що свідчить про те, що відповідач перебував на сезонних заробітках за кордоном. Водночас вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 6000,00 грн. є завищеними. Позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно та до дсягнення ним повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судові витрати по справі становлять 840,80 грн. - судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена .Однак, враховуючи, що позов задоволено частково на суму 3000 грн., що становить 50,00% від ціни позову(3000:6000х100=50,00%), то відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 420,40грн. (840,80х50,00%=420,40). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed