Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25% від усіх видів заробітку (доходу) відповідача , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 1992 року. Мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені. Станом на теперішній час в суді розглядається справа про розірвання шлюбу. За домовленістю сторін, дитина залишилась проживати з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не цікавиться вихованням, та без нагадування не приймає участі в утриманні дитини. Як батько не виявляє піклування про сина. На скільки їй відомо, він працює офіційно механіком ПП «Орбіта» і має стабільну заробітну плату, крім того має доходи від підприємницької діяльності та підприємництва. Тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить суд справу розглядати за його відсутності. З огляду на визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 1992 року Диківською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області, актовий запис за №12 (а.с.12). Також встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження серії [NUMBER] зазначений відповідач (а.с.11). Відповідно до довідки виданої квартальним комітетом №20 м. Знам`янки від 28 грудня 2020 року [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: донька - [PERSON] , та син [PERSON] . Довідкою виданою виконавчим комітетом Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 18 січня 2021 року встановлено, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.13; 19). Доказів про доходи сторін суду не надано. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповдіно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, а відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, який знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, щомісяця, до його повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved