Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Науково-Дослідного Економічного інституту про стягнення нарахованої , але не виплаченої , заробітної плати, у тому числі індексації та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у загальній сумі 57 689,54 грн. та судових витрат. 29 грудня 2012 року за результатами розгляду справи було прийняте заочне рішення, яким позов задоволено в повному обсязі. Не погоджуюсь із даним рішенням, 06 грудня 2013 року представник відповідача подав заяву про його перегляд. 20 грудня 2013 року заочне рішення Франківського районного суду м.Львова від 29 грудня 2012 року скасовано. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивач покликається на те , що з 01.04.2005 року вона була прийнята на посаду наукового секретаря по сумісництву у Львівське відділення науково-дослідного економічного інституту, де працювала по день звільнення 31.10.2008 року. За цей період роботи, підприємство заборгувало їй виплату по заробітній платі в сумі 30900 грн..На постійні звернення щодо виплати вказаної заборгованості, відповідач не реагує , розрахунок з нею не проведено. Просить стягнути існуючу заборгованість, індексацію та середній заробіток за час затримки заробітної плати. Позивач в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, хоч належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Заяви про слухання справи за її відсутності не подала, проте, представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про слухання справи за відсутності позивача із постановленням рішення по справі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, та пояснив, що вважає позовні вимоги позивача безпідставними , оскільки згідно наказу ДП «Науково-дослідного економічного інститут Міністерства економіки України» №28 від 12.12.2006 року Львівське відділення НДЕІ, де працювала позивач було ліквідованим, про що було внесено відповідний запис в «Єдиний державний реєстр юридичних та фізичних - осіб підприємців» . Отже твердження позивача про те, що вона була звільнена з роботи 31.10.2008 року не відповідає дійсності та немає жодних документальних підтверджень. Крім того, вимоги позивача про заборгованість по заробітній платі, з посиланням на довідку про розмір заборгованості від 15.11.2010 року , є безпідставним. Довідка підписана після ліквідації відділення, в.о. директора і бухгалтера ЛВ НДЕІ МЕУ [PERSON], який на час видачі довідки таким не являвся. Окрім того, позивачем не надано суду жодних доказів перебування в трудових відносинах із відповідачем: не надано копій наказів про прийняття на роботу та звільнення, а також копій із трудової книжки , не представлено контракту із НДЕІ. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю таких. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до статуту Науково - Дослідного Економічного інституту Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, затвердженого Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України 12 грудня 2001 року №307, НДЕІ є державною організацією, заснованою на державній формі власності, яка належить інституту на праві оперативного управління. НДЕІ вправі створювати філії, представництва, відділення та інші відособлені підрозділи з правом відкриття поточних рахунків в установах банків і затверджує положення про них. (а.с.43-49) В матеріалах справи наявне положення про Львівське відділення НДЕІ, затверджене директором НДЕІ 22 вересня 2001 року. Із вказаного положення вбачається, що відділення є відособленим підрозділом НДЕІ, здійснює свою діяльність на принципах госпрозрахунку. Відділення є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, штамп і печатку з своєю назвою, власну символіку та інші реквізити. Відділення від свого імені укладає господарські та інші договори, набуває майнові і немайнові права в порядку, встановленому законодавством, основні і обігові засоби, наділяється самостійною процесуальною правосуб'єктністю. Кошти відділення формуються за рахунок власної господарської діяльності, надходжень від участі в наукових конкурсних програмах та інших джерел незаборонених законом. Відділення має свої рахунки в установах банків. У вказаному положенні визначено, що відділення самостійно несе відповідальність за своїми зобов'язаннями всім своїм майном та коштами, НДЕІ не несе відповідальності за зобов'язаннями відділення. Згідно п.6.1 положення про Львівське відділення НДЕІ, таке очолюється директором, який призначається на посаду і звільняється із посади директором НДЕІ. (а.с.78-82) Згідно наказу ДП «Науково-дослідного економічного інститут Міністерства економіки України» №28 від 12.12.2006 року, Львівське відділення НДЕІ, де працювала позивач було ліквідованим, про що було внесено відповідний запис в «Єдиний державний реєстр юридичних та фізичних - осіб підприємців». ( а.с.37) Позивачем надано до суду довідки про те, що з 01.04.2005 року, її [PERSON], було прийнято на посаду наукового секретаря по сумісництву у Львівське відділення науково-дослідного економічного інституту, де вона працювала по день звільнення , тобто по 31.10.2008 року. Даний факт підтверджений довідкою №20 від 15.11.2010 року , виданою відповідачем в особі ЛВНДЕІ.(а.с.5) Згідно довідки №12 від 15.11.2010 року , виданої Львівським відділенням науково-дослідного економічного інституту (ЛВНДАІ) [PERSON] працювала по сумісництву в (ЛВНДАІ) на посаді наукового секретаря і у період з 01.04.2005 року по 31.10.2008 року їй нарахована заробітна плата в розмірі 30900 грн., яка станом на 15.11.2010 не виплачена .(а.с.6) Проте, [PERSON] ,який підписав та видав довідки про наявність заборгованості в позивача, займав посаду виконуючого обов'язки директора з 02 жовтня 2001 року. Згідно наказу НДЕІ про ліквідацію Львівського відділення від 12 грудня 2006 року, останнього призначено головою ліквідаційної комісії, а наказом від 24 листопада 2010 року припинено його повноваження. Окрім того, довідки були скріплені печаткою давно ліквідованого Львівського відділення НДЕІ. Тобто, позивач покликається на неналежний доказ. Крім того, в матеріалах справи наявна довідка № 13/221 від 17.06.2001 року про те, що починаючи з 2000 року по теперішній час позивач [PERSON] в штатному розписі не значилась, заробітна плата за вказаний період не нараховувалась. (а.с.32) Матеріалами справи не підтверджено укладення між позивачем та НДЕІ трудового договору, визначення останнім посадового окладу позивача, а також інших доказів того, що заробітну плату позивачу мав виплачувати відповідач за рахунок власних коштів. Також , відповідно до Постанови Президії Національної академії наук України № 122 від 25.04.2001 року , посади наукових співробітників заміщуються тільки за конкурсом або за підсумком чергової атестації , проведеної згідно із положенням. Проте, даних, що позивач проходила конкурс або атестацію на зайняття посади наукового співробітника інституту нею не надано. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, позивачем не доведено існування трудових правовідносин із відповідачем. Враховуючи наведені обставини, суд вважає недоведеним та не встановленим існування обов'язку відповідача по оплаті праці позивача, в тому числі в розмірі та за період, визначені останнім, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. У відповідності до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Встановлені в судовому засіданні обставини щодо об'єктивності поданих позивачем доказів, встановлені також рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 28 березня 2013 року. ( а.с.25-28). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі викладеного,

Outcome: approved