Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Амур-Нижньодніпровський районний відділ у м.Дніпро ГУ Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 листопада 2014 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі під № 1-1264 позивачу [PERSON] на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] Разом з позивачем в зазначеному домоволодінні зареєстрована відповідачка [PERSON], яка є дружиною сина позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. [PERSON], не проживає в домоволодінні більше шести років, не користується ним, не несе витрат на його утримання. Тому позивач звернулася до суду та просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування жилою площею житлового будинку [ADDRESS] В судовому засіданні позивачка надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволені позову наполягала. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні. Третя особа Амур-Нижньодніпровський районний відділ у м.Дніпро ГУ Державної міграційної служби у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надавши заяву. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 листопада 2014 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі під № 1-1264 позивачу [PERSON] на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] Разом з позивачем в зазначеному домоволодінні зареєстрована відповідачка [PERSON], яка є дружиною сина позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб наявним в матеріалах справи. [PERSON], не проживає в домоволодінні без поважних причин більше шести років, особистих речей в ньому не має, не користується домоволодінням, оплату комунальних послуг не здійснює, що підтверджується наданими доказами та допитаними у судовому засіданні свідками. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем). З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки відповідачі втратили право користування спірним житлом. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України стягнути з [PERSON]на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 640, 0 грн.

Outcome: approved