Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача здійснити обмін заблокованих талонів для отримання дизпалива на дійсні талони та відпустити пальне, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та з аналогічних підстав. Крім того, позивач пояснила, що про зміну ціни товару дізналася після отримання талонів. В бухгалтерії їй повідомляли, що при зміні ціни буде виставлений інший рахунок. Просять позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що з моменту виставлення позивачу рахунку на оплату товару у продавця відбулася зміна ціни і в рахунку наявне відповідне застереження. Позивачу було запропоновано або отримати товар за зміненою ціною, або звернутися із заявою про повернення сплачених коштів. Позивач отримала товар, підписавши видаткову накладну, чим підтвердила прийняття пропозиції, в тому числі і щодо ціни товару. Просить в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов наступних висновків. У відповідності до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Згідно ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір ( оферти ) і прийняття пропозиції ( акцепту ) другою стороною. Судом встановлено, що 24 лютого 2015 року позивач отримала від ТОВ ВПФ «Авіас» три рахунки-фактури : № 0030/0000591 на товар - дизпаливо «Energy» в кількості 1900 літрів по ціні 21 грн. з ПДВ на загальну суму 39900 грн., № 0030/0000594 на товар - дизпаливо «Energy» в кількості 950 літрів по ціні 21 грн. з ПДВ на загальну суму 19950 грн. та № 0030/0000617 на товар - дизпаливо «Energy» в кількості 1300 літрів по ціні 23 грн. з ПДВ на загальну суму 29900 грн. Вказані рахунки-фактури відповідача, в яких зазначені всі істотні умови договору, передбачені ч.1 ст.638 ЦК України - предмет договору, кількість літрів, ціну за літр та суму з ПДВ, строк дії рахунку, найменування сторін договору, є пропозицією останнього укласти договір з позивачем. Позивач прийняв пропозицію відповідача, оплативши вказані рахунки двома платежами на загальну суму 89750 грн., що підтверджується чеком № 24022015144443 та квитанцією № 0.0.353776200.1 від 24 лютого 2015 року. Відповідно до ч.1 ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем ( попередня оплата ), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст.530 цього Кодексу. Отже, в той же день - 24 лютого 2015 року, коли позивач отримала від відповідача пропозицію, вона оплатила попередньо вартість зазначеного в рахунках-фактурах товару. Відтак, слід вважати, що дизпаливо, одержане позивачем по видаткових накладних № 0030/0000599 та № 0030/0000600 від 25 лютого 2015 року, це поставка товару по договору, укладеному сторонами у відповідності до ст.638 ЦК України. Згідно ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору ( сплатила відповідну суму грошей ), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Суд вважає, що позивач належним чином та у строки прийняла пропозицію відповідача, а тому на час одержання видаткових накладних на отримання товару, зазначеного в рахунках-фактурах, сторони знаходилися в договірних відносинах, зазначених в даних рахунках. Покликання представника відповідача на те, що пропозицією укласти договір є видаткова накладна, яку отримала та підписала позивач, не заслуговує на увагу, оскільки, як вбачається зі змісту вище зазначених видаткових накладних, підставою для видачі видаткових накладних вказано договір поставки № б/н від 24 лютого 2015 року. Уклавши договір та отримавши попередню оплату, відповідач зобов'язаний був поставити позивачеві дизпаливо в кількості та ціні, зазначеній в рахунках-фактурах ( зазначеній у договорі ) відповідно до ст.526, 632, 662, 691 ЦК України. Фактично, як вбачається з видаткових накладних № 0030/0000599 та № 0030/0000600 від 25 лютого 2015 року, відповідач поставив позивачеві дизпаливо по завищеній ціні - 24,50 грн. за 1 л. Згідно договору відповідач повинен був видати позивачу талони для отримання дизпалива в кількості 2850 л по ціні 21 грн. за 1 л та 1300 л по ціні 23 грн. за 1 л. Внаслідок завищення ціни відповідач не передав позивачу 490 л дизпалива «Energy», що є порушенням ст.662 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Таким чином, внаслідок неналежного виконання договірних зобов'язань позивач не отримала від відповідача належної кількості товару, а тому має право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі. Згідно ч.1 та ч.2 ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором та законом. Представник відповідача в обґрунтування заперечень проти позову покликався на те, що у виданих позивачу рахунках-фактурах наявне застереження про дійсність рахунку протягом одного банківського дня за умови відсутності зміни ціни продавця, з яким позивач ознайомлена та прийняла вказану умову, оскільки сплатила рахунок. Суд зауважує, що рахунок-фактура служить доказом того, що відповідач запропонував позивачу наявний в нього товар по конкретній ціні і кількості, але не може бути підтвердженням того, що вказана відповідачем ціна діє лише 24 лютого 2015 року. Суду не було надано доказів, що з моменту отримання позивачем рахунку і до закінчення банківського дня у відповідача змінилася ціна товару і що позивач була повідомлена про це. Відповідач не скористався своїм правом на відкликання пропозиції у разі зміни ціни товару відповідно до ч.3 ст.641 ЦК України. Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи ( послуги ). Інформація про продукцію повинна містити, крім іншого, дані про ціну ( тариф ). З огляду на наведене суд вважає, що у випадку зміни ціни товару відповідач повинен був повідомити про це позивача та виставити, за її згодою, новий рахунок із зазначенням іншої ціни, тобто зробити нову пропозицію укласти договір. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо передання позивачу кількості товару, якої не вистачає, відповідно до умов укладеного між сторонами 24 лютого 2015 року договору. У відповідності до ст.84, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, які підтверджені документально, та на користь держави судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved