Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після чоловіка право власності на земельнe ділянкe, площею 2,59 га, розташованої на території Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті її чоловіка вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини померлого. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, оскільки на ної відсутній правовстановлюючих документ на ім'я померлого. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовільнити з підстав викладених у заяві. Відповідачі у своїй заяві просив розглянути справу у відсутності його представник та не заперечив щодо задоволення позову. Представник третьої особи в судове засіданян не прибув. Вислухавши пояснення представник позивача та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 28 травня 2013 року (а.с. 65). Спадкоємцями померлого є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON], про що свідчать свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 27.09.1975 року, свідоцтво про народження [NUMBER] від 01.12.1981 року, свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 03.06.2011 року та свідоцтво про народження [NUMBER] від 08.12.1976 року. З копії матеріалів спадкової справи № 1216/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що його діти [PERSON] і [PERSON] у встановлений законом спосіб відмовився від прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У встановлений законом строк позивач звернулася до державної нотаріальної контори з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого чоловіка, що також підтверджується матеріалами спадкової справи до майна померлого. Постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Прядко Т.А. від 25.02.2015 року за Вих. № 666/02-31/5, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,59 га, розташованої на території Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області з тих підстав, що відсутній правовстановлювальний документ, що підтверджує право власності на нього за спадкодавцем (а.с. 70). Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02.08.2006 року, [PERSON], як син померлої був спадкоємцем майна [PERSON], що складалося із земельної ділянки, площею 2,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 68). Про існування даних обставин також свідчать витребувані судом копії матеріалів спадкової справи № 511/2001 до майна померлої [INFO] [PERSON]. Тобто, у зв'язку із своєю смертю [PERSON] не встиг належним чином у встановлений законом спосіб оформити належне йому право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування після своєї матері. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Норма статті 125 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 126 ЗК України визначає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові правата обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що право власності на спірну земельну ділянку належало спадкодавцеві померлого [PERSON] - [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого Рославичівською сіьською радою Васильківською районною Київської області 03.04.2002 року, про що також зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом від 02.08.2006 року (а.с. 68, 71). При цьому суд враховує, що з наведених вище об'єктивних причин спадкодавець позивача також не встиг оформити право власності на спадкові земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. Проте, суд вважає, що такі обставини не перешкоджають позивачу, як і не перешкоджали її спадкодавцю реалізувати своє право на спадкове майно після померлих родичів. Отже, та обставина, що [PERSON] за життя не встиг переоформити (оформити) державний акт на право власності на землю на своє ім'я не є достатньою підставою для відмови у визнанні за позивачем права власності на земельну ділянку, яка залишились після смерті її чоловіка. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved