Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25 квітня 2015 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2016 року сімейне життя між позивачем та відповідачем погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сімейне життя подружжя не склалося, оскільки кожен з них має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Відповідач зловживав спиртними напоями та застосовував до неї фізичне насилля. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Просила шлюб з відповідачем розірвати. Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.05.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409,60 грн. 07.02.2019 року від позивача надійшла заява про залишення без розгляду її позовної вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON]. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2019 року частину позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за її відсутністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надавав. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності встановив наступне. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ №304071, актовий запис №77 від 25 квітня 2015 року. Згідно копії свідоцтва про народження серія І-КИ №450248 від 04.10.2013 року вбачається, що [PERSON] народився 19.09.2013 року та сторони по справі є його батьками. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, між сторонами було відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З приводу вирішення позовних вимог про стягнення аліментів судом встановлено наступне. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини, які входять до предмета доказування (статті 182, 184 СК України), враховує інтереси дитини, встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 2000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 24.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. У відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~звільнено від\~сплати судових\~витрат,\~з другої\~сторони стягуються\~судові витрати\~на користь\~осіб,\~які їх\~понесли,\~пропорційно до\~задоволеної чи\~відхиленої частини\~вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 704,80 грн. та на користь держави у розмірі 704,80 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів. Вимоги позивачки про стягнення на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини задоволенню не підлягають, так як позивач відмовилася під даної позовної вимоги.

Outcome: partial