Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та відділу РАЦСу Перечинського РУЮ про визнання [PERSON] батьком її малолітньої доньки [PERSON], та внесення змін в актовий запис про її народження № 20, складений 02 вересня 2011 року. Свої вимоги мотивує тим, що на початку 2010 року вона познайомилась з відповідачем, з яким вони зустрічалися близько року. За час вказаних відносин вона завагітніла і 28 серпня 2011 року народила доньку [PERSON]. На тоСй час вона з відповідачем знаходилася у неприязних відносинах і тому актовий запис про народження дитини був складений з її слів, де батьком дитини зазначений [PERSON]. Оскільки, вказана обставина не дає можливість встановити справжнього батька дитини з метою стягнення аліментів на її утримання, тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги та просив також стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу у сумі 4 448,80 грн., а також витрати, повязані з проведенням судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи в загальній сумі 6 207,14 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні змінений позов визнав. У судовому засіданні представник відділу РАЦСу Перечинського РУЮ проти задоволення зміненого позову не заперечив. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не перебували та на даний час у зареєстрованому шлюбі не перебувають; від 2010 року більше року підтримували фактичні шлюбні відносини. Також встановлено, що 28 серпня 2011 року народилася [PERSON], у свідоцтві про народження якої, батьком записано [PERSON], а матір'ю [PERSON] (а. с. 7). Реєстрація народження дитини проведена відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України, за якою при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Так, як вбачається з висновку експерта № 84 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи від 09 жовтня 2015 року молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої позивачем [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,999 %; таким чином батьківство практично доведене (а.с.47-55). Як розяснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач позов визнав, батьківства відносно [PERSON] не заперечив, тому суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, дійшов висновку, що позов [PERSON] в частині визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини підставний і підлягає до задоволення. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу та витрат, повязаних з проведенням судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, то суд приходить до наступного. Як розяснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних спав № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, згідно положень ст. ст. 86, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн., судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу в розмірі 4 448,80 грн., а також документально підтверджені витрати, повязані з проведенням судово-медичної експертизи (а. с. 65-67). На підставі наведеного та

Outcome: approved