Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про розірвання договору довічного утримання, в якому просила розірвати договір довічного утримання від 8 серпня 2011 року, укладений між нею та відповідачами. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що згідно з умовами даного договору вона передала у власність відповідачів належний їй на праві власності житловий будинок [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, земельну ділянку площею 0,25 га та земельну ділянку площею 0,3115 га, а відповідачі зобов'язалися довічно повністю утримувати [PERSON], на умовах даного договору, а саме: шляхом забезпечення харчуванням, одягом, взуттям, медикаментами, доглядом, необхідною допомогою, оплатою комунальних послуг, проведенням поточного ремонту та довічним безоплатним проживанням у вказаному будинку, а також надавати матеріальне забезпечення у розмірі 250 грн., щомісячно. Після укладення договору стосунки між ними стали погіршуватися, відповідачі купували їй ліки за її кошти та на її прохання, а потім взагалі відмовилися це робити. [PERSON] неодноразово ображала її та принижувала, висловлювалася на її адресу нецензурними словами, виганяла з будинку. В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів, які зазначені в позовній заяві, пояснила, що вона проживала в будинку, який був побудований нею та її чоловіком. На будинок не було виготовлено правовстановлюючих документів. Діти меншої дочки [PERSON] виразили бажання проживати разом з нею, перебудували будинок та зареєстрували на її ім'я право власності на нього, а потім уклали договір довічного утримання. Після укладення договору відповідачі різко змінили ставлення до неї, створили нестерпні умови для спільного проживання. [PERSON] на початку 2013 року звинуватила її (позивача) в тому, що вона багато їсть, після чого вона стала готувати собі їжу самостійно, по потребі купувати молоко в той час, коли відповідачі тримають у власному господарстві декілька корів та продають молоко населенню. Продукти харчування їй (позивачу) привозить старша дочка [PERSON] та її син. Після звернення з позовом до суду відповідачі не змінили свого ставлення до неї. Навіть, 7 січня 2014 року відповідачі, після повернення з гостей, не приготували святкової вечері та не запросили її до столу. Вона ([PERSON]) користується стаціонарним телефоном, надає власні кошти відповідачам для сплати абонплати. Перепланування будинку створило для неї незручності, з будинку винесли всі особисті речі, предмети побуту, килими. Вона просила занести в будинок килим, який знаходився на вулиці під дощем, але її прохання залишилося поза увагою. Килим занесли лише після того, як вона стала сваритися на відповідачів. До суду раніше з даним позовом вона не зверталася тому, що не бажала розголосу, не хотіла, щоб про сварки в її сім'ї стало відомо мешканцям села, сподівалася, що відповідачі одумаються та змінять своє відношення до неї. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що відповідачі неналежним чином надають допомогу позивачу. Коли одного разу [PERSON] серед ночі стало погано зі здоров'ям, то [PERSON] спромоглася зателефонувати їй (представнику), повідомити про це, але не викликала швидкої медичної допомоги. Вона (представник) змушена була відвезти позивача до лікарні. [PERSON] перебувала там, але відповідачі лише один раз відвідали її, після того не цікавилися станом її здоров'я, не запитували чи потрібні ліки, не надавали коштів на їх придбання. Після виписки з лікарні відповідачі не забрали позивача до себе додому. Відповідачі не запитали згоди в позивача та підселили до неї в кімнату рідну сестру її ([PERSON]) покійного чоловіка [PERSON], яка є особою похилого віку та потребує стороннього догляду. [PERSON] та [PERSON] не повідомляють позивачу, що йдуть до магазину, не купують їй продуктів, а якщо купують, то лише на її (позивача) прохання та за її власні кошти. Їй (позивачу) створені такі умови, що вона не може користуватися холодильником. [PERSON] зберігає продукти в каструлі на вулиці в господарських приміщеннях. За останні два роки відповідачі не купили позивачу ні взуття, ні одягу, але викинули її капці. З кімнати намагалися викинути тумбочку, не проводять в кімнаті позивача прибирання, розпочатий ремонт не закінчили, шпалери не поклеєні, новозбудована стіна сиріє. Відповідачі не створили позивачу належних умов для проживання. Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що приблизно з 2009 року вони стали проживати в будинку бабусі, за її згодою зробили прибудову та перепланування в будинку, влаштували в ньому водопостачання, ванну кімнату, столову кімнату з підігрівом підлоги, облаштували спальну кімнату для проживання позивача. Право власності на будинок зареєстрували за бабусею, а потім уклали договір довічного утримання. Взяті на себе обов'язки по договору, вони виконують. [PERSON] робила бабусі масаж шиї, на прохання бабусі возили її до сестри [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що відповідачі вклали особисті кошти та кошти позивача в перебудову будинку, влаштували там водопостачання, змінили розташування кімнат, побудували ванну кімнату, туалет, облаштували столову кімнату з підігрівом підлоги, а потім зареєстрували за позивачем право власності на будинок. 8 серпня 2011 року між сторонами укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1007 (а.с. 16-20). Згідно з умовами даного договору [PERSON] передала [PERSON] та [PERSON] у власність належний їй на праві власності житловий будинок [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, земельну ділянку площею 0,25 га та земельну ділянку площею 0,3115 га, а останні зобов'язувалися довічно утримувати позивача, на умовах цього договору, а саме шляхом забезпечення харчуванням, одягом, взуттям, медикаментами, доглядом, необхідною допомогою, оплатою комунальних послуг, проведенням поточного ремонту та довічним безоплатним проживанням у вказаному будинку. Крім того, [PERSON] та [PERSON] зобов'язувалися надавати [PERSON] матеріальне забезпечення, яке оцінене сторонами у розмірі 250 грн., щомісячно. Тобто, згідно з умовами спірного договору у набувачів, якими є відповідачі, виник обов'язок утримувати відчужувача, взамін отриманого майна. Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач майна зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої сторони, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежного від його вини. В судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що вона знає [PERSON], їй (свідку) відомо, що після того як позивача виписали з лікарні, то вона приїхала до своєї дочки [PERSON] та проживала там близько трьох тижнів. В розмовах з нею позивач бідкалася, що відповідачі створили неможливі умови для проживання, не доглядають за нею та не піклуються. В судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що вона проживає неподалік від будинку сестри позивача, знає що [PERSON] утримають корів, продають молоко. Свідок [PERSON] стверджувала, що два рази продала [PERSON] три та два літри молока. В судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що, як сільський Голова с. Козари, вона приходила до будинку [PERSON], на протязі однієї години 30 хвилин спілкувалася з [PERSON] та відповідачами. Позивач характеризується, як особа яка не схильна до видумок та брехні. З розмови їй (свідку) відомо, що між сторонами склались неприязні стосунки, [PERSON] просив вибачення у [PERSON]. Позивач не пробачила, а навпаки, розповіла, що відповідачі до неї погано відносяться, повідомляла, що їй не готують їсти, говорила, що готували собі пельмені, але їй (позивачу) не запропонували. В судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що вона є депутатом сільської ради на тій дільниці, на якій проживають сторони. Про обставини, що склалися між [PERSON] та [PERSON], їй (свідку) відомо з розмов мешканців села. До неї [PERSON] не зверталася зі скаргами чи наріканнями на дії відповідачів. В судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що проживає неподалік від [PERSON], підтримує з ними відносини, зустрічається з ними кожного ранку, коли виганяє корову на пашу. З [PERSON] відносин не підтримує. Відповідачі купували в магазині продукти харчування. Їй (свідку) не відомі обставини, які склалися в сім'ї [PERSON]. На прохання [PERSON] вона (свідок) писала письмові пояснення до суду, щоб її не викликали в якості свідка. В судовому засіданні свідок [PERSON], суду пояснила, що проживає на одній вулиці з відповідачами. По селу ходять розмови про ситуацію, яка склалася між сторонами. Вона (свідок) вважає, що відповідачі є молодими людьми, а тому не розуміють потреб осіб похилого віку. В судовому засіданні відповідачі не спростували доводи позивача про те, що відповідачі не виконують умови договору довічного утримання, не надають їй допомоги, не забезпечують харчуванням, доглядом, одягом, взуттям, медикаментами та коштами на її ([PERSON]) утримання. [PERSON] пояснив, що позивач переслідує мету розірвати договір та виділити частину майна своїй старшій дочці [PERSON]. Дані доводи відповідача є необґрунтованими та спростовуються доказами по справі. Позивач звернулася до суду про розірвання договору довічного утримання, але не ставила питання про повернення їй у власність житлового будинку та земельних ділянок. Пояснення відповідачів та їх доводи не спростовують доводів позивача про порушення відповідачами умов договору. У своїх письмових запереченнях відповідачі пояснили, що на всі будівельні роботи та матеріали, на виготовлення документації, на узаконення переобладнання ними були використані власні кошти на суму близько 80 000 грн. Позовна заява підготовлена з метою завол 15, 16, 526, 744, 755, 756 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved