Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з дійсним позовом і в його обґрунтування пояснила, що 26.01.2017 р. помер її чоловік [PERSON], [INFO], після смерті якого залишилася спадщина, яка складається з частини квартири та недоотриманої пенсії, яку не вдалося переоформити у звязку з хворобою чоловіка. Спадкоємцями першої черги є донька померлого [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які на даний час мешкають у Російській Федерації. Вона є спадкоємцем четвертої черги. При зверненні до нотаріальної контори, їй було відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка - [PERSON] та відсутні документи, які підтверджують проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини. У звязку з тим, що м. Брянка Луганської області відноситься до переліку населених пунктів, на території якого здійснювалося антитерористична операція, вона не мали змоги виїхати з м.Брянка на підконтрольну територію України, вважає, що у неї маються поважні причини пропуску строку для подання заяви для прийняття спадщини. До того ж, після смерті чоловіка, вона себе дуже погано почувала та з 21.02.2017р. по 07.03.2017р. та з 25.05.2017 р. по 09.06.2017р. знаходилась на лікуванні. На підставі викладеного, позивач просить суд надати їй додатковий строк тривалістю в два місяці на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті чоловіка [PERSON]. У судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, позов підтримала, просила справу розглядати у її відсутність,про що надала відповідну заяву. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилася, просила справу розглядати у її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЕД № 286293, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21 грудня 1974 року, про що зроблено актовий запис № 656. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.4). Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 506146, виданого 27.09.2017 р. Алчевським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області, 26.01.2017 р. в м.Брянка Луганської області помер [PERSON], про що зроблено запис № 130 (а.с.13). З копії довідки від 05.12.2016р. № 1264 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що фактичне місце проживання [PERSON] є Полтавська область, м.Кременчук, Автозаводський р-н, вул. Європейська, 62/71 (а.с.5). Як вбачається з копії паспорта громадянина Україна серії ЕК № 834787, виданого на імя [PERSON], [INFO], місце її проживання зареєстровано в [INFO] (а.с.9). 13 жовтня 2017 року представнику позивача [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на імя [PERSON], у звязку з пропущеним нею терміном для її прийняття та відсутністю документального підтвердження проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини (а.с.16). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49459157 від 13.10.2017, інформація щодо спадкової справи після смерті [PERSON], відсутня (а.с.17). Відповідно до копії акту від 28.08.2017р., складеного [PERSON], [PERSON], [PERSON], останні підтвердили факт проживання [PERSON] та [PERSON] разом з 1988 року до дня смерті [PERSON] (а.с.19). З копії свідоцтва про право власності на житло від 10.12.1996 року вбачається, що квартира [ADDRESS] 1 лінія м.Брянка Луганської області дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях (а.с.23). Згідно статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини Кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до приписів ст.ст. 1218, 1268 1269 ЦК України усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті, переходять до його спадкоємців, які прийняли спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом строку, встановленого у ст. 1270 ЦК України, а тими, які на момент відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, якщо вони протягом зазначеного у ній строку не заявили про відмову від спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено загальний шестимісячний строк для прийняття спадщини за законом, а також за заповітом, перебіг якого розпочинається з моменту відкриття спадщини, яким згідно із ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті спадкодавця. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначено у ст. 1272 ЦК. Згідно із ч.ч. 1, 2 цієї статті, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подасть заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, але за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У встановлений строк позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася. Отже, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України вона вважається такою, що не прийняла спадщину, а тому згідно із ч. 3 цієї статті не позбавлена права в судовому порядку просити про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до цього припису суд призначає додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тільки у разі наявності поважних причини його пропуску, обовязок доведення існування яких покладено на особу, яке звертається з такою вимогою. Відповідно до розяснення абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику в справах про спадкування поважними можуть визнаватися причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця, існування яких перешкоджало йому своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» територіальна підсудність Брянківського міського суду Луганської області визначена Лисичанському міському суду Луганської області. Суд вважає повністю обґрунтованими посилання позивача щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини після померлого [PERSON] на ті обставини, що такий пропуск строку стався у звязку з перебуванням позивачки [PERSON] на лікуванні у період з 21.02.2017р. по 07.03.2017р. та з 25.05.2017р. по 09.06.2017р. Беручи до уваги наведене та враховуючи, що у звязку з проведенням антитерористичної операції позивач не мала можливості виїхати на територію Луганської області, яка підконтрольна України, вважає, що у неї маються поважні причини пропуску строку для подання заяви для прийняття спадщини, суд вважає причину пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважною, у звязку з чим позивачу необхідно продовжити строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном у два місяці з дня вступу рішення у законну силу. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved