Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що вона є пенсіонером, перебуває на обліку в Михайлівському управлінні ПФУ в Запорізькій області, отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група) в розмірі 2100 грн., інших джерел доходу не має. В силу похилого віку має значні проблеми зі здоров`ям, в зв`язку з чим кожного місяця значну суму коштів витрачає на купівлю ліків. ЇЇ чоловік, [PERSON] , помер [INFO] , проживає одна. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є її сином. Дочка [PERSON] , [INFO] , проживає окремо в іншому населеному пункті, по можливості надає допомогу. Зазначає, що догляд за нею здійснюють догляд сторонні люди, допомагають безкорисливо. Пенсії, яку вона отримує по інвалідності, недостатньо для забезпечення її потреб, інших джерел доходів не має, тому вона потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначає, що її син [PERSON] матеріальну допомогу їй не надає, хоча має таку можливість, так як працює і має постійний заробіток, а також утримує домашнє господарство. На підставі викладеного просила щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її утримання. Сторони в призначене судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заяви від 22.10.2020 року про зменшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері [PERSON] в розмірі 1/10 частини від усіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з дати винесення рішення суду. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог про стягнення аліментів в розмірі 1/10 частини від всіх видів доходу (заробітку) визнає в повному обсязі. Не заперечує проти стягнення з нього такого розміру аліментів з моменту винесення рішення суду. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.21). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 23.05.2005 року, [PERSON] є пенсіонером за інвалідністю третьої групи (а.с. 5), згідно довідки про доходи отримує пенсію в розмірі 2100,00 грн. (а.с.6). Відповідно до довідки Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 24.07.2020 року, [PERSON] проживає одна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно із ст. 202 Сімейного Кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок, передбачений ч.1 ст.202 СК України, не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи (ст.75 СК України). Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено у частині четвертій ст. 75 СК України. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання у дочки, сина на утримання батьків можуть бути призначені за наявності юридичних складових у сукупності певних умов, а саме: мати, батько не були позбавлені батьківських прав та не ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків; непрацездатність матері, батька; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом. На підставі викладеного, враховуючи обставини, що мають істотне значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище позивача, а також матеріальне становище відповідача, який має можливість надавати матеріальну допомогу та визнав позовні вимоги після їх зменшення повністю, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір в розмірі 840,80 гривень підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved