Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою 04.08.2016 року, уточнивши вимоги, просила суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття; рішення суду в межах суми аліментних платежів за один місяць допустити до негайного виконання. В обґрунтування пред'явлених вимог вказала, що в період перебування з відповідачем в фактичних шлюбних відносинах [INFO] у них народився син [PERSON]. Оскільки стосунки з відповідачем у них не склались, вона разом з сином проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає, у зв'язку з чим за захистом майнових інтересів дитини позивач вимушена звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про визнання ним уточнених позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, враховуючи позицію сторін та визнання відповідачем позову, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період перебування сторін в фактичних шлюбних відносинах [INFO] у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER], виданим 01.03.2013 року, факт батьківства відповідачем не оспорюються (а.с.6). Як вказувала, що також визнав відповідач, дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Одним із основних прав дитини є право на утримання (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»), яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття і закріплене у ст.180 СК України, ст.27 Конвенції про права дитини. Згідно ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, з урахуванням викладеного та визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явлених вимог та їх задоволення із стягуванням з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання їх дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.08.2016 року і до досягнення сином повноліття, тобто до 02.02.2031 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved