Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання спадкового договору. В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе за спадковим договором обов`язки. Неодноразові прохання позивача про її відвідини, які викликані тим, що позивач є особою похилого віку, яка потребує догляду та лікування, відповідач взагалі не цікавиться життям позивача. Враховуючи викладене, та односторонню відмову відповідача від виконання умов договору, позивач просить суд розірвати укладений між сторонами спадковий договір. В останнє судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові відправлення, що повернулися на адресу суду, будь яких повідомлень та заяв, щодо розгляду справи у її відсутності на адресу суду не надходило. Окрім того, відзиву на заявлені вимоги у вставлений суддею строк від відповідача не надходило. Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Заслухавши позиції сторін, допитаного свідка, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 30.09.2014 року, позивач [PERSON] є власником кватири [ADDRESS] (а.с. 8-9). 07.08.2017 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено спадковий договір, зареєстрований в реєстрі за №61044676, посвідчений приватним нотаріусом Фещенко А. С. (а.с. 12). Згідно з п. 4 спадкового договору на набувача покладається ряд обов`язків, узгоджених відчужувачем [PERSON] (а.с. 11). Відповідно п. 8 спадкового договору, останній може бути розірвано за взаємною згодою сторін, а при відсутності згоди, або невиконанні умов п.4 цього договору - в судовому порядку. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст.1302 Цивільного кодексу України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно до вимог ст. 1303 Цивільного кодексу України, відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа. У відповідності до вимог до ст. 1305 Цивільного кодексу України, набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Положення ч.1 ст.1308 Цивільного кодексу України, передбачає, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. В силу до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Вимогами ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд дійшов висновку, що за своїм змістом спадковий договір тісно пов`язаний з особою набувача майна, оскільки за умовами спадкового договору та відповідно до приписів ст. 1302 Цивільного кодексу України саменабувач зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Тобто передача обов`язків набувача іншій особі ні умовами спадкового договору, ні законом не передбачено. Судом встановлено, що починаючи з моменту укладення договору відповідач частково виконувала взяті на себе договором зобов`язання, а з 08.01.2019 року остання не відвідувала позивача взагалі. З дня укладення договору [PERSON] не надавала позивачці матеріальної допомоги, не купувала ліків та продуктів харчування, а відтак з моменту укладення договору відповідач не виконала покладених на неї обов`язків вказаних у п. 4 у спадковому договорі. Вказані обставини підтверджені дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі та поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON] , яка пояснила, що як соціальний працівник на протязі 2019 року два рази на тиждень обслуговувала позивачку, шляхом допомоги останній у купівлі продуктів харчування, ліків та сплати коштів за комунальні послуги за кошти останньої, прибирала в квартирі та надавала інші побутові послуги. Окрім того, пояснила, що відповідача [PERSON] жодного разу в квартирі не бачила та зі слів позивача, остання висловлювала намір про розірвання спадкового договору, що приймається як достовірний доказ. За результатами судового розгляду суд дійшов переконливого висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено порушення її прав як відчужувача за спадковим договором, в зв`язку з чим позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1223 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved