Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що їхня дитина проживає з нею, відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не допомагає, має заборгованість зі сплати аліментів. У зв`язку з чим вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 10.06.2019 року зупинено провадження по справі. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 12.02.2020 року поновлено провадження по справі. Інші процесуальні дії у справі не застосовувались. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні посилалися на те, що відповідач не відмовляється від виконання ним обов`язків по вихованню сина та надання йому матеріальної допомоги, позивач чинила перешкоди відповідачу в спілкуванні з дитиною, що він по можливості перераховував кошти на утримання дитини. Крім того, посилаючись на норми чинного законодавства зазначав, що вважає що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Представник третьої особи в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач перебуває в шлюбі з іншим чоловіком та її малолітній син [PERSON] проживає разом з ними. Згідно довідки №320 виданої 23.04.2018 року Харківською гімназією №14 куди було зараховано малолітнього [PERSON] з 29.08.2017 року. Дитиною опікується лише мама, цікавиться її вихованням, розвитком та здоров`ям. Тато дитини до дошкільного закладу не з`являвся. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей №716 від 20.11.2018 року, вважають доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] . Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тобто, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до вимог ст.166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019р. у справі № 631/2406/15-ц, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57. 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789- ХЦ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та вплив, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про таке попередження відповідача. Позивачем та представником не доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням своїми батьківськими. Також, не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини, факт наявності заборгованості по аліментам у відповідача, оскільки наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Також, Верховний Суд в своїй постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17, зазначив, що висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України). Обґрунтовуючи свій висновок, комісія посилається лише на пояснення батьків та довідки з поліклініки та навчального закладу, в яких зазначено, що ці установи відвідує лише мати. Тому суд не приймає до уваги висновок служби у справах дітей, в якому визначено доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити за необгрунтованістю та безпідставністю позовних вимог, та вважає, що відповідача слід попередити, що у разі в подальшому неналежного виконання ним батьківських обов`язків відносно малолітнього сина, він буде позбавлений батьківських прав. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: dismissed