Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON] - [INFO] , яка перебуває на утриманні позивача. Згідно рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.06.2020 року постановлено стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 1400,0 грн., щомісячно. Позивач зазначає, що з квітня 2020 року вони з відповідачем спільно не проживають і відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивач наголошує, що не працює, отримує пенсію по інвалідності 2-ої групи в розмірі 1497,00 грн. та інших доходів, окрім соціальної допомоги на дитину отримує. Відповідач інших утриманців, окрім їхньої дочки, не має, є пенсіонером по віку і є приватним підприємцем. Крім цього відповідач працює таксистом, отримує значний дохід а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки. Водночас відповідач ухиляється від утримання позивача, чим порушує її права, передбачені ч.ч.2,4 ст.84 СК України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі по 2000,00 грн., щомісячно, до досягнення дочкою трьохрічного віку, а також просить стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач подав відзив на позов, в якому вказує, що позивач не довела підставність позову. Так, будь-яків доказів на підтвердження покликання про наявність у відповідача додаткових заробітків позивачем не надано. Відповідач наголошує, що єдиним достеменно встановленим джерелом його доходів є пенсія в розмірі 1600 грн. Таким чином у нього відсутня об`єктивна можливість надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів на утримання колишньої дружини в розмірі по 2000,00 грн. Окрім того відповідач просить врахувати, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу. За таких обставин відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Позивач подала заяву, згідно якої вказує, що відзив на позов отримала, відповідь на відзив не буде подавати. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Зі свідоцтва про народження [PERSON] - 19.11.2019 року (а.с.4) вбачається, що її батьком є відповідач [PERSON] . Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є пенсіонером, те, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.06.2020 року постановлено стягувати з відповідача аліменти на утримання спільної з позивачем дочки [PERSON] в розмірі по 1400,0 грн., щомісячно (а.с. 15-16). Також суд враховує, що відповідач має на утриманні сина [PERSON] - [INFO] та дочку [PERSON] - [INFO] (а.с. 24, 25). За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 2000,00 грн. є завищеними. Позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів на її утримання в заявленому розмірі. При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі по 500,00 грн., щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON] трьохрічного віку. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторонни, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 200,00 грн. витрат за надання правничої допомоги (а.с. 7-9), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed