Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона являється власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування будинку від 24.02.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Чигиринської державної нотаріальної контори Кашицькою О.Г. В даному житловому будинку, крім позивача, зареєстрований також відповідач, який приходиться позивачу сином, однак не проживає в даному житловому приміщенні з травня 2016 року і відмовляється добровільно знятись з реєстраційного обліку вказаного будинку. Позивач, як власник житла, звернулася до суду, оскільки відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження належним їй майном. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, обгрунтовуючи тим, що відповідач хочі є членом сім`ї позивача, але не проживає у її будинку з 2016 року, тобто, більше трьох років, а отже, втратив право користування ним. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним\~чином,\~відповідно до\~чинного законодавства,\~викликаним в\~судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що являються сусідами позивача, а тому можуть підтвердити, що відповідач є сином позивача, однак не проживає за даною адресою більше трьох років, приблизно з 2016 року. На даний час фактичне місце перебування та проживання відповідача їм не відоме. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення в справі на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст. 280-282 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності позивачу по справі на підставі договору дарування будинку від 24.02.1999 року, посвідченого завідуючою Чигиринською державною нотаріальною конторою Кашицькою О.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 372, що вбачається і з довідки № 1907 від 22.11.2019 року, виданої виконавчим комітетом Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. З довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 22.11.2019 року № 1096, вбачається, що в даному будинку за адресою: [ADDRESS] , крім позивача, як власника будинку, зареєстрований також син [PERSON] , [INFO] . Права власника житлового будинку визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.11.2019\~року,\~складеного комісією\~у складі\~депутата сільської\~ради Криворучка\~Л.М.\~і сусідів\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~затвердженого сільським\~головою Постригань\~Л.Я., [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але фактично не проживає в ньому з травня 2016 року, його особисті речі в будинку відсутні. Згідно з ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Той факт, що з травня 2016 року [PERSON] жодного разу не з`являвся за місцем своєї реєстрації в судовому засіданні підтверджується зокрема і показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у житловому будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Тобто право члена сім`ї власника будинку користуватись цим житлом існує лише за наявності у власника права власності на це майно. Виникнення права членів сім`ї власника будинку на користування цим житлом та обсяг їх прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на неї, а припинення права власності особи на будинку припиняє право членів сім`ї на користування цим житлом. А у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач, не проживаючи в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , більше трьох років без поважних причин і, не маючи права власності на нього, втратив право користування даним жилим приміщенням. Також суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved