Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, обґрунтовуючи його тим, що 22.05.2020 року нею було надано в борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 000 000,00 гривень. Згідно п. 1.1. Договору позики від 22.05.2020 року Позикодавець в порядку і на умовах, визначених цим Договором, надає Позичальнику безвідсоткову позику у сумі 2000000,00 грн., а останній зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк. П.2.1. Договору позики строком надання позики Позичальнику з моменту реальної передачі всієї грошової суми визначено до 31.01.2021 року. Згідно п.3.1. Позикодавець зобов`язується передати позику, що складається з грошових коштів у сумі 2000000,00 грн. під час підписання Договору за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до п.3.4. по закінченню строку, вказаного в п. 2.1 цього Договору, Позичальник зобов`язується протягом наступного дня повернути суму позики з урахуванням вимог п.3.7 цього Договору. П.3.7. Договору позики від 22.05.2020 року місцем виконання цього договору, а саме повернення Позичальником грошових коштів Позикодавцю є: [ADDRESS] . Отже, у Відповідача виникло грошове зобов`язання. Цей факт підтверджується Договором позики від 22.05.2020 року та Розпискою про передачу грошових коштів від 22.05.2020 року до Договору позики від 22.05.2020 року. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк виконання грошового зобов`язання, зазначений в розписці минув, однак грошові кошти у розмірі 2 000 000,00 гривень Відповідачем повернуто не було. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу у розмірі 2 000 000,00 гривень. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі. Крім того, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що дійсно 22.05.2020 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого остання передала йому грошові кошти в сумі 2000000,00 грн.. Цей факт підтверджується договором позики від 22.05.2020 року та розпискою про передачу грошових коштів від 22.05.2020 року до Договору позики від 22.05.2020 року. На даний момент він не має такої суми грошових коштів, тобто повернути позивачу борг в сумі 2000000,00 грн. та не можливості повернути борг за договором позики від 22.05.2020 року. У зв`язку з цим, просить в задоволенні позову [PERSON] відмовити частково, та надати йому розстрочку для сплати [PERSON] суми боргу в сумі 2000000,00 грн. за договором позики від 22.05.2020 року. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії ( негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. З матеріалів справи вбачається, що 22.05.2020 року між [PERSON] ( Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) був укладений Договір позики ( безвідсоткової), відповідно до п.1 пп.1.1 Позикодавець в порядку і на умовах , визначених цим Договором, надає Позичальнику безвідсоткову позику у сумі 2000000,00 грн., а останній зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк. Строк надання позики Позичальнику з моменту реальної передачі всієї грошової суми визначено до 31.01.2021 року ( п.2 пп.2.1 Договору). Відповідно до п.3 пп.3.1,3.3 Договору, Позикодавець зобов`язується передати позику, що складається з грошових коштів у сумі 2000000,00 грн. під час підписання Договору за адресою : [ADDRESS] . Підтвердженням отримання позики Позичальником є розписка, видана Позикодавцю. По закінченню строку, вказаного в п.2.1 цього Договору, позичальник зобов`язується протягом наступного дня повернути суму позики з урахуванням вимог п.3.7 цього Договору. Позика повертається шляхом передачі готівки із рук Позичальника в руки Позикодавця ( п.3 пп.3.4, 3.5 Договору). Відповідно розписки від 22.05.2020 року, [PERSON] цією розпискою підтвердив, що отримав позику в розмірі 2000000,00 грн. від [PERSON] . Відповідно до ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач 22.05.2020 року отримав у позивача у позику грошову в суму в розмірі 2000000,00 грн., яку зобов`язався повернути в строк до 31.01.2021 року. Станом на 28.04.2021 року відповідач грошові кошти не повернув, а відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю. Крім того, ч.1,2,6 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з цим, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 11350,00 грн.

Outcome: approved