Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 17 січня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають 2 неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться у неї на утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинилися з серпня 2018 року. Спільне господарство не ведеться. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Позивач зазначає, що на даний час відповідач працює в відділенні служби [PERSON] виробничого обслуговування «Суми» фідії «Придніпровські магістралі нафітопроводи» ПАТ «Укртанснафта» та має регулярний дохід, але категорично відмовляється добровільно приймати участь в утриманні дітей. За таких обставин, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітної плати, щомісяця, з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми 18 років; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, щомісяця, до досягнення дочками 3-х річного віку. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2019 року відкрито провадження по зазначеній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 05 квітня 2019 року на 09 год. 30 хв. В підготовче судове засідання сторони не зявилися, від них надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримує, відповідач визнає в повному обсязі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 17 січня 2014 року, який зареєстровано Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 30 (а.с. 10). Згідно вимог ст.ст. 110, 112 \~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сімя фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаємопорозуміння. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступні обставини. Від шлюбу сторони мають дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем і перебувають на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвами\~ про народження\~ дітей (а.с. 11,12), копією акту (а.с. 13).\~ Відповідач [PERSON] працює з 16 липня 2002 року по теперішній час командиром відділення служби безпеки [PERSON] виробничого обслуговування «Суми» філії «Придніпровські магістральні нафтопроводи» Публічного акцірнерного товариства «Укртранснафта», що підтверджується довідкою [PERSON] виробничого обслуговування «Суми» від 09 липня 2014 року №91-53/01-05/579 (а.с. 14). За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, задовільний стан здоров'я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об'єктивну можливість виплачувати аліменти. Позивач вимоги про стягнення аліментів у зазначеному вище розмірі визнав у повному обсязі. Враховуючи\~ вищевикладене, суд вважає, що щомісячний розмір аліментів в розмірі Ѕ частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання дітей буде розумним, достатнім і відповідатиме їх інтересам, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача, та інших осіб, а також відповідач може надавати допомогу на утримання дружини до досягнення дітьми трирічного віку у заявленому позивачем розмірі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 05 лютого 2019 року. Таким чином, позов підлягає задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути аліменти\~ на користь позивача на утримання неповнолітніх дочок в розмірі Ѕ частки заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, та на\~утримання позивача\~в розмірі\~1/6\~ частки\~заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми трирічного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., а також на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved