Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 25.01.1992 року Сухомаячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають спільного повнолітнього сина Спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинено. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, на примирення не погоджується, пояснила, що більше 20 років з відповідачем не проживають та не спілкуються (а.с.37). Ухвалою суду від 22.08.2018 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 17.10.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав ухвалу суду та повістку особисто, відзив на позов не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив, враховуючи зазначене, суд вважає не поважною причиною неявки відповідача до суду (а.с.34,48). Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлена ухвала від 18.12.2018 року. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач перебуває з відповідачем в шлюбі, що зареєстрований 25.01.1992 року Сухомаячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 2, між [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Сторони мають спільного повнолітнього сина. Розірвання шлюбу в органах РАЦС не можливе. Судом встановлено, що позивач з відповідачем більше 20 років не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство. Відповідач проживає окремо. Причиною розірвання шлюбу є взаємне непорозуміння подружжя. Спору щодо розподілу спільного майна між сторонами не має. Розірвання шлюбно-сімейних стосунків пройшло належне випробування часом, шлюб відновити неможливо. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст. 1, 24 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Аналізуючи вищевикладене суд встановив, що при таких стосунках між подружжям подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення, в зв'язку з чим позов слід задовольнити. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд враховує обставини на які посилається кожна із сторін на обґрунтування підстав розірвання шлюбу, характер стосунків, які склалися між сторонами, на час розірвання шлюбу. Суд вважає, що збереження нормальних стосунків в сім'ї, які базуються на почуттях любові, взаємної поваги та допомоги, залежить від обох сторін, а тому кожна із сторін несе відповідальність за те, що шлюб розпався. За таких підстав, суд вважає за доцільне розподілити судові витрати зі сплати судового збору на кожну із сторін порівну. Оскільки весь судовий збір сплачений позивачем, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частка судового збору. Відповідно до ст. ст. 105, 112-113 СК України,

Outcome: approved