Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі-продажу житлового будинку, укладену між нею та відповідачем, дійсною, такою, що відбулася, та визнати за нею право власності на житловий будинок (на плані позначено літ. А) загальною площею 62,7 м2, житловою площею 40,6 м2, розташований на земельній ділянці площею 340 м. кв. по [ADDRESS], який раніше належав матері відповідача [PERSON], померлій [INFO], стверджуючи, що 20.11.2014 року вона уклала з відповідачем угоду купівлі-продажу вище вказаного житлового будинку, згідно якої сплатила відповідачу гроші у сумі 40000 грн., про що складена відповідна розписка, а відповідач передала їй технічний паспорт на будинок, сам житловий будинок, пообіцяла з'явитися до нотаріальної контори для оформлення угоди купівлі-продажу, але до теперішнього часу відповідач ухиляється від належного оформлення угоди, до нотаріальної контори не з'являється, крім того, відповідач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, після смерті своєї матері [PERSON] фактично прийняла спадщину, але свідоцтво про право на спадщину за законом встановленим порядком не отримала, оскільки спадкодавець за свого життя не оформила встановленим порядком право власності на збудований нею та її чоловіком [PERSON] житловий будинок. Вказані вище обставини позбавили позивача права володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним нерухомим майном, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом і в судовому засіданні свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, підтвердила викладені в позові обставини, в тому числі і небажання оформити угоду купівлі-продажу у нотаріуса. Третя особа у справі [PERSON] у судовому засіданні заперечень проти позовних вимог не надав, при винесенні рішення поклався на розсуд суду, підтвердив, що 21.12.2001 року надав державному нотаріусу заяву про те, що спадщину після смерті своєї матері [PERSON] не приймав і відмовився від своєї частки спадщини за законом. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що мати відповідача [PERSON] разом з своїм чоловіком [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Балтської міської ради депутатів трудящихся від 08.01.1970 року №11 про дозвіл на будівництво нового житлового будинку замість старого житлового будинку та дозволу на виконання робіт від 08.01.1970 року, побудувала житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 340 м. кв. по [ADDRESS], технічна документація була оформлена на [PERSON], після смерті [PERSON], померлої [INFO], спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняла її дочка відповідач [PERSON], але свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді житлового будинку вона не отримала, так як спадкодавець за свого життя встановленим порядком не оформила право власності на побудований будинок, інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] - її чоловік [PERSON], син [PERSON], спадщину не прийняли, що підтверджується їх заявами, посвідченими 21.12.2001 року приватним нотаріусом Балтського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON], реєстр №4958, крім того, [PERSON] помер [INFO], що сторони уклали між собою договір купівлі-продажу вище вказаного житлового будинку від 20.11.2014 року, згідно якого відповідач продала, а позивач придбала вище вказаний житловий будинок за 40000 грн. і по акту прийому-передачі від 20.11.2014 року відповідач передала, а позивач прийняла житловий будинок, що відповідно до розписки, складеної відповідачем, вона отримала від позивача вище вказану суму грошей і взяла на себе зобов'язання оформити угоду належним чином у нотаріальній конторі. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом з'ясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 1878-VI(1878-17) від 11.02.2010, № 2756-VI(2756-17) від 02.12.2010) договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухилилася від нотаріального посвідчення договору, про що повідомила у судовому засіданні, і вказала, що наміру з'явитися до нотаріуса для посвідчення договору у неї немає, тому втрачена можливість посвідчення вище вказаного договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимог ч.2 ст.220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 20.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved