Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що 11 серпня 2012 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Боринської селищної ради Турківського району Львівської області за №5. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина на даний час проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою від 16.04.2019 за №562, виданою виконавчим комітетом Боринської селищної ради Турківського району Львівської області та довідкою про склад сім`ї від 16.04.2019 за №561, виданою виконавчим комітетом Боринської селищної ради Турківського району Львівської області. Відповідач вже тривалий час проживає окремо, жодних коштів на утримання дитини відповідач вже більше трьох місяців не надає та не бере жодної участі в утриманні доньки. Розмір заробітної плати позивача не дає їй можливості належним чином забезпечити необхідний рівень життя її дитини самостійно. До того ж дочка [PERSON] має ряд захворювань, в тому числі правобічну вроджену м`язову кривошию та алергію на холод. Лікування м`язової кривошиї вимагає регулярного лікування, оскільки провокує сколіоз. Для лікування правобічної вродженої м`язової кривошиї необхідно возити дитину в м. Львів. Оскільки у дитини алергія на холод, вона не може їздити автобусом, її необхідно возити у таксі. Одна поїздка у таксі коштує близько 1000,00 грн. Докази вартості проїзду у таксі в позивача відсутні, адже вона користується послугами таксистів, які не видають ані чеків, ані прибуткових касових ордерів, а оплату приймають виключно готівкою, оскільки інші таксисти сюди приїжджати відмовляються. Таким чином, відновлення здоров`я їх дитини та підтримання його в належному стані вимагає додаткових витрат на лікування та супутні витрати, пов`язані з цим, в тому числі санаторно-курортне лікування. Зважаючи на те, що захворювання їх дочки [PERSON] має хронічний характер, є необхідність у постійному фінансуванні додаткових витрат на підтримання здоров`я дитини. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] до досягнення нею повноліття у розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та додаткові витрати на дитину у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 21.05.2019 року постановлено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали судді Турківського районного суду Львівської області від 21.05.2019 позивач одержала особисто згідно поштового відправлення 24.05.2019. Копію ухвали судді Турківського районного суду Львівської області від 21.05.2019 відповідач одержав особисто згідно поштового відправлення 28.05.2019. 03.06.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, посилаючись на те, що він кожного місяця надавав кошти для дитини особисто позивачу, а також здійснював грошові перекази на рахунок позивача, придбав дитині одяг, велосипед, телефон. Просить відмовити у задоволенні позову в частині визначення розміру аліментів - 1/3 усіх видів заробітку, згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 усіх видів заробітку. Також просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки фактичні витрати не наведені і нічим не підтверджуються. 12.06.2019 позивач подала відповідь на відзив, у якому, серед іншого, зазначила про те, що заробітна плата позивача дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 1/3 усіх видів заробітку. Сторони по справі клопотань про проведення судового засідання з повідомленням сторін не подавали. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 11 серпня 2012 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Боринської селищної ради Турківського району Львівської області за №5. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина на даний час проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою від 16.04.2019 за №562, виданою виконавчим комітетом Боринської селищної ради Турківського району Львівської області та довідкою про склад сім`ї від 16.04.2019 за №561, виданою виконавчим комітетом Боринської селищної ради Турківського району Львівської області. Дочка [PERSON] має ряд захворювань, а саме: правобічну вроджену м`язову кривошию та алергію на холод. Відповідач періодично надавав допомогу для дитини, забезпечував дитину окремими речами. На його утриманні також перебуває непрацездатна мати. Сторони мають постійну роботу, отримують заробітну плату. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України під час визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Однак, позивач не надала суду підтвердження, які конкретно додаткові витрати на дитину, фактично понесені матір`ю чи передбачувані, підлягають стягненню; чи необхідно їх фінансувати наперед або відшкодовувати після фактичного понесення разово чи періодично або постійно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними доказами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу та документами про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, довідками, розрахунковими та проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які можуть бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. При цьому необхідність стягнення додаткових витрат щомісяця позивач не довела. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Аналізуючи зібрані у справі докази, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків, а також те, що відповідач працює і має на своєму утриманні непрацездатну матір, суд приходить до висновку, що для забезпечення необхідного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини необхідним є стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т.ч. і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial