Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], видане на імя [PERSON] після смерті [PERSON], померлої 06.03.2011 року в м. По, [PERSON]. Позов обґрунтований такими обставинами. 06.03.2011 року померла мати позивача. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги є позивач та її молодша сестра [PERSON], 03.07.2005 р. н., які є громадянами [PERSON]. На день смерті матері позивач та її сестра були неповнолітніми та не мали змоги приїхати до України для оформлення прав на спадщину. Цим скористалася їхня бабуся [PERSON], яка подала заяву до державного нотаріусу про прийняття спадщини, заявивши, що вона є єдиним спадкоємцем. Як наслідок, свідоцтво про право на спадщину на квартиру було видано [PERSON], яка зареєструвала право власності у КП «ОМТІ та РОН». 16.07.2014 року [PERSON] померла. Після її смерті спадкоємцем першої черги є її син відповідач по справі. 20.01.2015 року позивач звернулася до державного нотаріуса з заявою про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачу. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про підтримання позову з проханням розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову з проханням розглядати справу за його відсутності. Оскільки відповідач позовні вимоги визнав, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення, що відповідає вимогам ст. 174 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на такі обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 21.05.1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІІІ-ЖД № 400618. Від цього шлюбу народилася дитина [PERSON], 30.01.1994 р. н., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 026514. Згідно з належним чином засвідченим перекладом витягу з акту про шлюб № 70 від 15.12.2001 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] [PERSON] [PERSON]. Від цього шлюбу 03.07.2005 року народилася [PERSON]. Згідно з належним чином засвідченим перекладом рішення суду з французької на українську мову, [PERSON] було усиновлено [PERSON] [PERSON], чоловіком матері дитини, після чого дитині було присвоєно прізвище «Дюрулль». [PERSON] та [PERSON] є громадянами [PERSON] та проживають у місті По, [PERSON], що підтверджується належним чином засвідченими перекладами копій паспортів у матеріалах справи. 06.03.2011 року [PERSON], яка проживала в м. По (Атлантичні Піренеї), вул. Іврі, 10, померла, що підтверджується належним чином засвідченим перекладом актового запису про смерть рік 2011/№332. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. 04.09.2012 року [PERSON], мати [PERSON] та бабуся позивача відповідно, звернулася до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, повідомивши при цьому, що окрім неї, інших спадкоємців немає. 04.09.2012 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. 16.07.2014 року [PERSON] померла. Після її смерті спадкоємцем першої черги є її син [PERSON]. 20.01.2015 року позивач звернулася до державного нотаріуса Овідіопольської районної державної нотаріальної контори із заявою про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з наявністю спору про право. Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли у зв'язку зі спадкуванням та регулюються книгою VI ЦК України. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1261 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Зважаючи на те, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її мати, а також діти та те, що свідоцтво про право на спадщину було видано на все спадкове майно лише померлій [PERSON] без урахування спадкових прав позивача та її молодшої сестри, які на час відкриття спадщини були неповнолітніми та не мали змогу приїхати до України задля оформлення спадщини, суд вважає, що видане свідоцтво про право на спадщину належить визнати недійсним. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.

Outcome: approved