Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, просила позбавити його батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що з 06.06.2013 року по 08.04.2014 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON] . Донька від самого народження і по теперішній час перебуває на утриманні позивача та проживає разом з нею. Батько дитини, перестав надавати їй будь-яку матеріальну допомогу на утримання дитини, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків і практично ніяким чином не цікавився своєю донькою, з березня 2020 року дитину не бачив, інтересу до дитини не виявляє, має велику заборгованість по аліментам, що на її думку є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо доньки. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони, перебували у шлюбі з 06.06.2013 року по 08.04.2014 року, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідач у часті у вихованні та утриманні доньки не приймає з 2014 року, що підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] . Згідно педагогічної характеристики учениці КЗО «НВК №125» ДМР [PERSON] , батько дитини за весь період навчання доньки у школі не зявлявся, жодних контактів з вчителем немає. Станом на березень 2021 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 65102,66 грн., що підтверджується довідкою АНД відділу ДВС. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Із роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок органу опіки та піклування в особі Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої доньки [PERSON] , оскільки оцінюючи докази у зазначеній справі суд дійшов висновку про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, батько взагалі не приймає участі у вихованні дитини, не відвідує дитину та не спілкується з нею, ухиляється від утримання дитини, має заборгованість по аліментах. Таким чином, з урахуванням неявки відповідача до судового засідання, суд прийшов до висновку, що ставлення відповідача до дитини є байдужим, дитиною опікується мати, перешкод з боку якої у спілкуванні відповідача з дитиною судом не встановлено. Вказані обставини дають підстави суду для позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини, вказане рішення приймається в найвищих інтересах дитини. Крім того, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), в якому зазначив, що якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У зазначеному рішенні розглядалися аналогічні правовідносини, тому суд вважає за можливе застосувати його у вказаній справі. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути судові витрати у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved