Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що її чоловік [PERSON] працював електрозварником в УВТК ПАТ «Криворіжіндустрбуд», та м же працювала і вона. 06 квітня 2013 року в робочий час на території виробничого майданчика УВТК по вул..Акціонерна,11 в м.Кривому Розі при виконанні зварювальних робіт на виробництві з використанням кисневого балону, стався вибух цього кисневого балону, в результаті чого уламками зазначеного балону був травмований її чоловік [PERSON], який отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких він в той же день помер. Вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 06 вересня 2013 року по кримінальній справі відносно [PERSON], заступника директора з виробництва ТОВ «Астор», було встановлено, що причиною вибуху кисневого балону є те, що кисень у кисневих балонах не відповідав ГОСТу 5583-78, у балонах містились домішки у виді органічного пального газу. Цим же вироком встановлено, що наповнення киснем балонів і поставка їх в ПАТ «Криворіжіндустрбуд» здійснювалося ТОВ «АСТОР», яке при наповненні балонів киснем не перевіряло наявності в них органічного пального газу. Винним в порушенні правил безпеки і норм по охороні праці при наповненні киснем балонів цим же вироком визнаний заступник директора з виробництва ТОВ «АСТОР» [PERSON], який засуджений за ст..272 ч.2 КК України. Внаслідок смерті чоловіка їй завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона коли почула вибух, то побачила на землі свого чоловіка, бачила, що він помирає, а вона нічим не могла йому допомогти. У зв'язку з цим вона перенесла потрясіння, обставини смерті її чоловіка визвали у неї сильні переживання і хвилювання. [PERSON] виплачена сума 40 700 гривень сину, однак зазначена сума не відшкодує їй заподіяну моральну шкоду, внаслідок смерті чоловіка. Тому вона просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТОР» та Публічного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» на її користь 900 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю її чоловіка. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «АСТОР» Морозов Є.Є. позов не визнав, надав письмові заперечення, а також надав пояснення відповідно заперечень, й тому просить відмовити в задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Криворіжіндустрбуд» позов не визнав, надав письмові заперечення, просив відмовити у задоволенні позову. Суд вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, 06.04.2013 року в робочий час, на території виробничого майданчика УВТК по вул.. Акціонерна,11 в м.Кривому Розі при виконанні зварювальних робіт на виробництві загинув [PERSON] (а.с.8). Вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 06 вересня 2013 року по кримінальній справі відносно [PERSON], заступника директора з виробництва ТОВ «Астор», було встановлено, що причиною вибуху кисневого балону є те, що кисень у кисневих балонах не відповідав ГОСТу 5583-78, у балонах містились домішки у виді органічного пального газу (а.с.10-15). Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. У відповідності до ч.1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до вимог ч. 2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи той факт, що винним в порушенні правил безпеки і норм по охороні праці при наповненні киснем балонів вироком суду визнаний заступник директора з виробництва ТОВ «АСТОР», то суд вважає, що саме ТОВ «АСТОР» повинно відшкодовувати шкоду, як джерело підвищеної небезпеки. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Посилання позивача на те, що внаслідок смерті чоловіка вона втратила годувальника, тобто її сім'я втратила додатковий дохід є безпідставним. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також підлягають з'ясуванню, чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачці моральної шкоди спричиненої смертю близької людини, суд враховує, характер та об'єм душевних страждань в зв'язку зі смертю чоловіка, зміну в організації життя, вину підприємства ТОВ «АСТОР» в заподіянні смерті. Суд вважає, що саме відповідач ТОВ «АСТОР», як джерело підвищеної небезпеки несе відповідальність перед позивачем за моральну шкоду на підставах, передбачених главою 82 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial