Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, вказавши, що на початку грудня 2011 року вона із засобів масової інформації дізналася, що приватне підприємство «Грандфінресурс» за програмою «Альянс Україна» надає кредити населенню під 3-12 % річних. Як стало відомо пізніше, дане підприємство знаходилося за адресою: [ADDRESS]. Оскільки позивачці не вистачало коштів на придбання нерухомості, вона вирішила отримати позику у ПП «Гранфінресурс» в розмірі 50000,00 грн. 05.12.2011р. позивачці в офісі ПП «Грандфінресурс» запропонували сплатити первісний внесок та укласти після цього відповідний договір. В цей же ж день вона сплатила 3500,00 грн. та уклала договір з ПП «Грандфінресурс» (ЄДРПОУ 31469012) № 203322 від 05.12.2011 року, на підставі якого вона повинна отримати кошти в сумі 50000,00 грн. На час підписання вказаного договору вона вважала, що підписує типовий договір позики з фінансовою установою, яка у встановленому законом порядку має право на залучення коштів фізичних осіб, та видачу позики, крім того, документа були складені на 5 аркушах та набрані дуже дрібним шрифтом. Після чого, її запевнили, що протягом трьох - п'яти днів вона отримає позику. До зазначеної дати гроші вона не отримала, а їй було запропоновано сплатити черговий місячний платіж в сумі 525,85 грн. та адміністративні витрати за договором 165 грн. та пообіцяли надати їй ссуду наступного разу. Після сплати чергового платежу, їй знову запевнили, що наступного разу вона обов'язково отримає кошти, при умові, що вона буде продовжувати чергові місячні платежі. Сплативши декілька платежів і не отримавши позики, позивачка зрозуміла, що під впливом омани з боку працівників ПП «Грандфінресурс» вона потрапила до фінансової піраміди та стала учасником програми діяльності під назвою «Альянс Україна» і вона може отримати згідно договору не грошові кошти в сумі 50000 грн. в якості позики, а лише має право брати участь у розподілі якогось грошового фонду, при умові, що вона буде сплачувати щомісячно зазначену їй суму. А кошти, сплачені нею відповідачу в розмірі 3500 грн. це не первинний внесок в рахунок майбутніх платежів за позикою, а одноразовий платіж, який нікуди не враховується. Крім того, за період часу з 05.12.2011 року до березня 2014 року включно, нею було сплачено внесків на рахунок ПП «Грандфінресурс» (ЄДРПОУ 31469012) та ТОВ «Грандфінресурс» (ЄДРПОУ 38947319) на загальну суму 22703,80 грн. Відповідно до ч.2 ст.230 ЦК України, сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Таким чином, застосовуючи норму цієї статті, борг становить 22703,80 грн. х 2 = 45407,60 грн. За внески сплачувалася банківська комісія, загальна сума якої становить 248,60 грн. 18.11.2013 року між ПП «Грандфінресурс» та ТОВ «Гранфінресурс» була укладена Додаткова угода до договору № 203322 від 05.12.2011 року, за якою ПП «Грандфінресурс» передало, а ТОВ «Гранфінресурс» прийняло на себе в повному обсязі права та обов'язки адміністратора програми «Альянс Україна». Позивачка 06.05.2014р. позивачка звернулася до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про порушення кримінальної справи за фактом шахрайства відносно неї з боку співробітників ПП «Грандфінресурс». 11.05.2014р. їй була надана довідка про початок досудового розслідування та визнання її потерпілою по кримінальному провадженню, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014080060001921 від 06.05.2014р. за ч.1 ст.190 КК України. Позивачка вважає, що з її боку присутня помилка щодо природи правочину при укладенні договору, який оспорюється. Також, діями відповідача їй спричинена моральна шкода, порушився її звичайний життєвий уклад, вона втратила віру в людяність та порядність, вимушена хвилюватися внаслідок того, що втратила кошти. Моральну шкоду вона оцінює в 10000,00 грн. Просить суд визнати недійсним договір № 203322 від 05.12.2011р., укладений між нею і ТОВ «Гранфінресурс», стягнути на її користь матеріальні збитки в сумі 45407,60грн., 248,60 грн. за сплачені банківські комісії, а також моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, у зв'язку із чим, проведено заочний розгляд справи зі згоди представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.12.2011р. [PERSON] та уклала договір з ПП «Грандфінресурс» (ЄДРПОУ 31469012) № 203322 на підставі якого вона повинна отримати кошти в сумі 50000,00 грн. На час підписання вказаного договору вона вважала, що підписує типовий договір позики з фінансовою установою, яка у встановленому законом порядку має право на залучення коштів фізичних осіб, та видачу позики, крім того, документа були складені на 5 аркушах та набрані дуже дрібним шрифтом. Після чого, її запевнили, що протягом трьох - п'яти днів вона отримає позику. Потім щомісячно позивачка сплачувала внески з 05.12.2011 року до березня 2014 року включно на загальну суму 22703,80 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.). Доданий до матеріалів справи договір № 203322 від 05.12.2011р. не містить істотних умов, передбачених законом - якими є: предмет договору; ціна; терміни виконання зобов'язань. Крім того, в договорі відсутні - повна назва сторони, яка надає послуги; найменування та адреси як самої юридичної особи, так; банківські рахунки, прізвища, імена, по батькові посадових осіб, уповноважених укладати договір від імені підприємства. Крім того, не вказано кінцевий строк дії договору. П.3 ч.1 ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» зазначено, що відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягає господарська діяльність, зокрема з надання фінансових послуг. Згідно до п.1,5, ст.1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг під фінансовою установою слід розуміти юридичну особу, яка відповідно до закону надає одну або декілька фінансових послуг, а також інші послуги, пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках , прямо зазначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», національна комісія , що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачає пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. ТОВ «Гранфінресурс» такої ліцензії не мало. Вчинення відповідачем вказаного правочину без відповідного дозволу (ліцензії) в силу ст..203, ст..215, 227 ЦК України є підставою для визнання договору недійсним. Згідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано. Таким чином на користь позивачки необхідно стягнути 22703 гривні, на повернення внесений нею за договором платежів. В частині стягнення моральної шкоди позов підлягає задоволенню частково, оскільки діями відповідача йому була завдана моральна шкода, але сума завищена. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial