Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі з 31.05.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку [PERSON] [INFO] На даний час між сторонами погіршилися відносини, сім»я розпалася, позивач зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, просить розірвати шлюб. Крім того, позивач вказує, що відповідач не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки. На даний час дитина перебуває на повному матеріальному забезпеченні своєї матері, позивача по справі, а тому вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 800 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач та його представник позов визнали частково. Відповідач не заперечував щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в сумі 500 грн., вказавши, що розмір аліментів в сумі вісімсот гривень є завеликий. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 31.05.2011 року сторони по справі зареєстрували шлюб. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб (серія І-ОК № 111593) \\а.с.6\\. Сторони по справі мають доньку [PERSON] [INFO]. Дане підтверджується свідоцтвом про народження дитини, (серія І-ОК № 195767 від 18.10.2011р.) \\а.с.7\\. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі спільно проживали по б-ру 50 років Перемоги 137 кв. №37 в м. Біла Церква; разом з ними проживала старша донька позивача від першого шлюбу та донька сторін [PERSON] [INFO] Встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, мали місце сварки та більше місяця сторони проживають окремо. Позивач забрала дітей, змінила місце проживання, винаймає собі квартиру по вул. Гайок в м. Біла Церква. Відповідач [PERSON] з липня 2014 року по жовтень 2015 року проживав і працював в Грузії. Дане підтверджено наданими в судовому засіданні поясненнями сторін . Сторони в судовому засіданні категорично заперечили надання їм строку для примирення, позивач зазначила, що її рішення щодо розірвання шлюбу є виваженим та кінцевим. Як пояснила в судовому засіданні позивач, - в період відсутності відповідача в Україні, його батьки надавали їй щомісяця матеріальну допомогу на утримання дитини в сумі 3000 грн., а на даний час відповідач не надає кошти. В сім»ї виникла сварка, відповідач застосував до дружини фізичну силу, а тому позивач не бажає проживати з відповідачем однією сім»єю, чоловік вигнав її з квартири, позивач не має доступу до попереднього житла та бажає розірвати шлюб з відповідачем і отримувати аліменти на утримання дитини. Відповідач суду пояснив, що постійно надає матеріальну допомогу на утримання доньки, висилав своїм батькам кошти для передачі дружині. У подружжя останнім часом виникають різні конфлікти, дружина агресивна, постійно провокує відповідача на сварки, поведінка позивача викликає підозри подружньої зради. [PERSON] на вихідні дні забирає собі доньку, купує необхідні речі, а тому, на його думку, є достатнім розмір аліментів 500 грн. Відповідач зазначив, що є директором ПП «Нікол», що займається будівництвом, але більше року його фірма не має доходу. Зазначене відповідач підтвердив довідкою з Білоцерківської ОДПІ про відсутність інформації про доходи ФОП [PERSON] Суд критично ставиться до даного доказу - довідки з БЦ ОДПІ від 03.12.2015р., що була надана в підтвердження заперечень відповідача, оскільки в судовому засіданні відповідач зазначив, що близько півтора року перебував за межами України. Отже, відсутність даних в Білоцерківській ОДПІ щодо доходу [PERSON] за період з 01.01.2014р. по 30.06.2015р. не може свідчити про відсутність будь-якого доходу у відповідача. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що близько року не має жодних доходів, і в той же час вказав, що висилав з Грузії своїм батькам кошти для передачі дружині на утримання дитини, квартири. При вирішенні даного спору, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, на підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб можливо розірвати. Позивач не заявила клопотання про зміну прізвища. Так, згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач обґрунтував свої заперечення щодо розміру аліментів положеннями ч.2 ст. 182 СК України, зазначивши, що 500 грн. це розмір аліментів є на даний час більшим 30 % прожиткового мінімуму для дитини пятирічного віку, а тому 800 грн. є завеликим розміром аліментів. Однак, з даними запереченнями не можливо погодитися, оскільки законодавець визначаючи, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, не визначив обовязку прирівнювати розмір аліментів до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, оскільки у кожному випадку розмір аліментів визначається судом з урахуванням потреб дитини, можливостей батьків та інших обставин. Суд визначаючи розмір аліментів по даній справі, врахував обставини, що передбачені ст. 182 СК України, врахував потреби дитини, можливості матері, батька, загальний матеріальний стан відповідача, відсутність на утриманні відповідача непрацездатних членів сім»ї. Зокрема, суд врахував, що відповідач є працездатним, має мінливий дохід, зареєстрований, як приватний підприємець, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, проживає окремо від дитини. При цьому, також, суд врахував, що позивач не має постійного місця роботи, власного постійного місця проживання, має на утриманні двох неповнолітніх доньок, одна з яких напівсирота, а тому позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню та визначена сума аліментів саме у вісімсот гривень щомісяця на утримання дитини є обґрунтованою. Відповідач не надав належних та безперечних доказів своїм запереченням. Відповідно до до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved