Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що ними за спільні сімейні кошти під час шлюбу було придбано колісний трактор марки «ЮМЗ-6002», 1986 року випуску та причіп марки «2ПТС4», 1995 року випуску, дане рухоме майно було оформлено за відповідачем. На даний час виник спір щодо зазначеного майна, а тому просила визнати за нею право власності на 1/2 частку вищезазначеного майна як на спільне сумісне майно придбане під час шлюбу. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи. Суд зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що сторони у даній справі уклали шлюб 02 грудня 2007 року. Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано рухоме майно, а саме колісний трактор марки «ЮМЗ-6002,» 1986 року випуску, свідоцтво [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , який було оформлено за відповідачем. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи ту обставину, що колісний трактор марки «ЮМЗ-6002», 1986 року випуску було придбано сторонами під час шлюбу за спільні кошти, то кожен з них має право на 1/2 частку даного рухомого майна, у зв`язку із чим, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду в цій частині за захистом свого невизначеного права у обраний ним спосіб, що повністю відповідає вимогам ст. 15 ЦК України та ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. В той же час, з довідки виданої ГУ Держпродспоживслужби в Чернівецькій області № 24.10-7275 від 30 листопада 2018 року вбачається, що причіп марки «2ПТС4», 1995 року випуску було зареєстровано за відповідачем 19 травня 2007 року, тобто до укладання шлюбу між сторонами, а тому твердження позивача про те, що дане майно було придбано під час шлюбу та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя з [PERSON] є безпідставним, у зв`язку із чим у задоволенні вимог про визнання права власності на нього слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на звернення позивача до суду з позовом та його задоволенням судом, судові витрати мають бути стягнуті на її користь з відповідача. На підставі ст.ст. 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 60, 69, 70 СК України, суд

Outcome: partial