Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, в якій указала на те, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 20.12.2010 року розірвано, сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважав розмір аліментів завищеним, дитині допомагав по-можливості, півроку вже не працює тому просив стягувати з нього аліменти в розмірі 500 грн., щомісячно. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність позивача та на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180\~ СК України батьки зобовязані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття, а відповідно до п.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини\~ присуджуються у частці від доходу її матері, батька та (або) в твердій грошовій сумі. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, з 2006 року, який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20.12.2010 року розірвано. Сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою. Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, офіційно не працює, на його утриманні перебуває вагітна дружина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує, що позовні вимоги недостатньо обґрунтовані, під час розгляду справи відповідач довів неспроможність сплачувати аліменти у передбаченому позовом розмірі. Суд вважає можливим визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі на рівні не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки сторони мають рівні обовязки щодо утримання дитини, сторони спільно зобовязані забезпечити дитині рівень життя не менше встановленого законом прожиткового мінімуму, при цьому доказів наявності у відповідача достатнього рівня доходів суду не представлено, а надані суду документи не вказують з достатнім рівнем переконливості на рівень доходів відповідача. На момент вирішення спору половина від прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років відповідного віку становить 1860 : 2 = 930 грн., тому слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини саме в такому розмірі. Заперечення відповідача проти позову суд вважає недостатньо обґрунтованими, оскільки доводи про недостатній рівень доходу не можуть слугувати підставою для звільнення батька від передбаченого законом обовязку утримувати дитину до її повноліття, а розмір коштів, які відповідач, з його слів, має змогу сплачувати без дотримання регулярної періодичності не забезпечує мінімальних потреб дитини. При цьому надані суду докази понесених відповідачем певних витрат на утримання дитини у позасудовому порядку не можуть слугувати підставою для відмови у позові. Так як батько дитини, відповідач по даній справі, в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, а вони цього потребують, тому суд з врахування обставин зазначених в ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 930 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, позов слід задовольнити частково. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача повністю.

Outcome: partial