overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначила, що 23.08.1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя не склалося, постійно виникають непорозуміння та сварки, проживають окремо. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, тому просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з відповідачем по справі. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.1996 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №1154, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №064450. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Борисова». 27.03.1999 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Однак внаслідок непорозумінь сімя сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сімєю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 24.10.2009 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Мотивує заяву тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сім'ю, сторони втратили взаємоповагу та інтерес один до одного, внаслідок чого з початку 2017 року фактично припинили сімейно-шлюбні відносини. Позивач вказала, що вжиття заходів щодо примирення сторін не має жодного сенсу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Просила шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, електронною поштою направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.10.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за №1077 (а.с.3). Від спільного життя сторони мають неповнолітю доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з січня 2017 року, майнового спору немає. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки, як зазначила позивач в своїй заяві, вони втратили взаємоповагу та інтерес один до одного, шлюб існує лише формально. Після розлучення дитина залишиться проживати з матір'ю. Суд, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечило б їх інтересам. Сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена міцною і здоровою. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 26.05.2006 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Мотивує заяву тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між сторонами почали виникати непорозуміння, сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. В результаті цього сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. На думку позивачки, подальше спільне життя, примирення і збереження сім'ї є неможливим, оскільки шлюб існує формально. Просила шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримала позовну заяву та просила її задовольнити, відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.05.2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №22. Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, вони не ведуть спільного господарства та мають окремий бюджет. Спору про поділ майна у сторін немає. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки позивачка в своїй заяві вказала, що подальше спільне життя і примирення сторін є неможливим, шлюб існує формально. За домовленістю сторін діти залишаться проживати з матір'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена міцною і здоровою, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 26.08.2009 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Мотивує заяву тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та виховання дитини, що призвело до втрати почуття любові один до одного. З травня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. На думку позивачки, примирення між сторонами неможливо, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, фактично шлюб існує формально. Просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно телефонограми позивач позов підтримала, просила його задовольнити та розглядати справу у її відсутність. Відповідач також просив слухати справу без його участі, зазначив, що позов визнає, просив шлюб з [PERSON] розірвати. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26.08.2009 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №595 (а.с. 8). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2014 року, з цього ж часу сторони не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. 21.08.2009 року між сторонами було укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №4555, яким було урегульовано майнові відносини між сторонами (а.с.10-13). Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки, як зазначила позивач в своїй заяві, сторони втратили почуття любові один до одного, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, шлюб існує лише формально. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з матір'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена міцною і здоровою, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 29.10.2004 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Мотивує заяву тим, що з причини непорозуміння, відсутності взаємної поваги та спільних інтересів, а також психологічного дискомфорту, спільне життя з відповідачем стало неможливим. З 18 лютого 2016 року шлюбні відносини між сторонами припинилися, з того ж часу сторони не ведуть спільного господарства. Просила шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримала позовну заяву та просила її задовольнити, відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення та зазначив, що подружжя з жовтня 2016 року не веде спільного господарства. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29.10.2004 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №869. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що з 2016 року сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, з цього ж часу вони не ведуть спільного господарства. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки шлюб тривалий час існує формально. Крім цього, позивачка в своїй заяві вказала, що примирення з відповідачем не можливе, оскільки буде суперечити її особистим інтересам. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена міцною і здоровою, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначила, що 30.08.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 1459, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 048063. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Шаповалова». Однак внаслідок непорозумінь сімя сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сімєю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначила, що 30.10.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя не склалося, постійно виникають конфлікти, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, тому просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матірю, стягнути з відповідача судові витрати. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.10.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №1887, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №074768. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Багинська». 19.05.2011 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Однак внаслідок непорозумінь сімя сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сімєю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. відповідно до положень ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] в м. Донецьк померла бабуся заявника - [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді недоотрианої пенсії, яка належала померлій. Пенсія не була виплачена при житті бабусі Волноваським оьєднаним Управлінням пенсійного фонду України Донецької області. Другіх спадкоєвців за законом першої черги немає. В установлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з проведенням антитерористичної операції та активних обстрілів лінії розмежування. Крім того після смерті бабусі їй необхідно було встановити факт смерті у судовому порядку, відповідно до норм чинного законодавства, та отримати свідотцтво про смерть встановленого зразка. В липні 2019 року пятою Донецькою державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у звязку з пропуском строку на прийняття спадщини. Ттому просила надати їй додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач не Зявилась, в заяві вказала про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області 24 січня 2019 року, [PERSON] померла [INFO] в м. Донецьк Донецької області (а.с.12). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - з дня смерті спадкодавця ( ч.2 ст.1220 ЦК України). Згідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частина 3 ст. 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд визнає, що позивач є спадкоємцем по заповіту, однак не звернувся у визначений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, тому визначає йому додатковий шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті На підставі ст.ст.1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді недоотриманих пенсійних виплат. В установлений законом 6-місячний строк вона не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки після смерті чоловіка довго хворіла та проживала в епіцентрі подій в зоні АТО. Крім того, вона є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка. У вересні 2017 року на консультації у нотаріуса їй роз'яснено порядок прийняття спадщини,а також те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, тому просила надати їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. Представник Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечень не надав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.10.1971 року (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області 11.08.2017 року, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - з дня смерті спадкодавця ( ч.2 ст.1220 ЦК України). Згідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом 6 шести місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частина 3 ст. 1272 ЦК України передбачає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд визнає, що позивач є дружиною померлого [PERSON], спадкоємицею першої черги за законом, однак яка не звернулася у визначений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, тому визначає їй додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] На підставі ст.ст.1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved