Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі також зареєстровані її батько - [PERSON] та відповідач - [PERSON] Відповідач, хоча і зареєстрована у спірній квартирі, однак близько чотирьох років не проживає у ній, там відсутні її особисті речі, вона не несе жодних витрат по утриманню та збереженню квартири. Будь яких домовленостей між позивачем та відповідачем стосовно її проживання у належній їй квартирі не існує. Позивачем неодноразово вживалися заходи досудового врегулювання спору, однак [PERSON] відмовляється в добровільному порядку знятися з реєстрації. Вважає, що такий стан речей порушує права [PERSON] , як власника нерухомого майна. Так через реєстрацію відповідача у її квартирі їй не призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування будинком за вказаною адресою. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак її представник подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про час і місце судового розгляду судовою повісткою, відзив на позовну заяву суду не надала, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за наявних доказів в заочному порядку, відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: копію паспорта та картки платника податків позивача; копію паспорта та картки платника податків [PERSON] ; копію договору дарування від 27.09.2018 року, згідно якого [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняла у дарунок 2/3 частки квартири [ADDRESS] ; копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.09.2018 року згідно якого квартира [ADDRESS] належить [PERSON] у розмірі частки 2/3 на підставі договору дарування, посвідченого 27.09.20218 року приватним нотаріусом Обідняк І.В.; копією договору міни квартири від 17.06.2005 року та копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.07.2005 року, згідно яких позивач є власником 1/3 частини спірної квартири; копію довідки від 24.09.2018 року № 391 видану [PERSON] згідно якої у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та відповідача, - суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні з урахуванням вищевказаних доказів не спростовано доводи позивача, про те, що відповідач більше року у вищевказаному будинку не проживає без поважних причин, в будинку відсутні її речі. Тим самим, відповідач створює перешкоди позивачу у користуванні квартирою, оскільки позивач не може скористатись правом на отримання субсидій на оплату житлово-комунальних послуг. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В ст. 319 ч.1 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України закріплює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного та ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved