Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 12 серпня 2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON], від спільного проживання у сторін 20 лютого 2013 року народився син [PERSON]. Просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що після народження сина сімейне життя не складається, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сімї, не може підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Кожен має протилежні погляди на шлюб та сімю, що призвело до фактичного розпаду сімї. Протягом 2017 року позивач двічі зверталась до суду із заявами про розірвання шлюбу, проте залишала їх без розгляду з надією, що відповідач змінить свою поведінку та відношення до сімейного життя. За таких обставин зберегти сімю неможливо, шлюб існує формально, перспектив для збереження сімї немає. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просить строк на примирення не надавати, судові витрати з [PERSON] не стягувати. Відповідач подав до суду заяву із змісту якої вбачається, що він згоден на розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, серії І-БВ №093612 від 12 серпня 2011 року, виданого виконкомом Струзької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, сторони зареєстрували шлюб 12 серпня 2011 року, про що зроблено актовий запис № 4. Відповідно до свідоцтва про народження, серії І-БВ №188921 від 25 лютого 2013 року, виданого виконавчим комітетом Струзької сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача; сторони наполягають на розірванні шлюбу, сімейних відносин не підтримують, відмовились від надання строку на примирення, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В частині 3 ст.115 цього ж Кодексу зазначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Також, суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивача, згідно заяви поданої нею.

Outcome: approved