Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2009 року спільне проживання з відповідачем у неї не склалося, син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням Канівського міськрайонного суду від 06.04.2010 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина до його повноліття. На даний час син є повнолітнім, однак з 01.09.2017 навчається у Черкаській філії ПВНЗ «Європейський університет», у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Навчання платне, за контрактом, йому стипендія не нараховується і не виплачується. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, а позивач сама не має можливості нести всі витрати на утримання сина. Відповідач працює заступником начальника охорони ПрАТ «Миронівська птахофабрика», одержує заробітну плату, у звязку з чим має змогу утримувати їх спільну дитину. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно до закінчення ним навчання. Судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини та витрати на правову допомогу, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання справи. Повідомлення про причину його неявки в засідання до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження (а.с.7) вбачається, що батьками повнолітнього [PERSON], [INFO] є батько: [PERSON] та мати: [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] на даний час не досяг 23 років і є студентом І курсу рівня «Молодший спеціаліст» денної форми навчання Черкаської філії ПВНЗ «Європейський університет» IV рівня акредитації, спеціальність: економіка підприємства. Період навчання - з 01.09.2016 року по 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою навчального закладу №24/01 від 13.06.2017 року (а.с.10), у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Відповідно до ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому, суд визначає кінцеву дату сплати аліментів відповідно до вимог частини 1 та частини 2 статті 199 СК України, а саме до досягнення позивачем двадцяти трьох років або до припинення його навчання. Позивач сама не може утримувати сина та нести одноособово витрати повязані з його навчанням, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, а тому суд приходить до висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 13.10.2017 року і до моменту закінчення його навчання, а саме до 30 червня 2019 року. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та необхідність задоволення позову. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 2355 грн., то суд вважає, що їх слід задовольнити частково, так як позивачем понесено витрати на правову допомогу, що підтверджується квитанцією від 09.10.2017 року та розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу (а.с.14,16) в сумі 1682 грн., а саме за консультацію -336 грн., вивчення матеріалів справи -673 грн., підготовку процесуальних документів -673 грн., які підлягають стягненню, крім витрат на участь адвоката в судових засіданнях в сумі 673 грн.. Суд вважає, що на відповідача [PERSON] слід покласти сплату судових витрат по справі у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України у вигляді судового збору в сумі 640,00 грн. на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць

Outcome: partial