Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що вона з 2011 року по 2012 рік та з серпня 2014 року по серпень 2015 року проживала з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу та від сумісного проживання з останнім 20.11.2013 року народила доньку [PERSON]. В актовому записі про народження дитини відомості про батька внесено в порядку, визначеному ч. 1 ст. 135 СК України. Позивачка бажає, щоб відповідач був визнаний батьком її дитини. Крім того, бажає, щоб [PERSON] приймав участь в утриманні її доньки, а тому порушує питання про стягнення з нього аліментів. Учасники справи в\~ підготовче засідання не з»явилися, але надали письмові заяви. Позивачка просила заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі, відповідач заявлені вимоги визнав повністю та погодився з доводами позивача, які викладені в позовній заяві. Не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні в зв'язку з визнанням ним позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, до того ж, відповідає інтересам дитини. Згідно ч.1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Згідно свідоцтва про народження серії І-ТП №208927 виданого 20.11.2013 року виконавчим комітетом Шоломківської сільської ради Овруцького району Житомирської області , встановлено, що [PERSON] народилася 20 листопада 2013 року в селі Шоломки Овруцького району Житомирської області, про що 04.12.2013 року виконавчим комітетом Шоломківської сільської ради Овруцького району Житомирської області,вчинено актовий запис №21. Батьком дитини зазначено [PERSON]. Матір'ю [PERSON] ( а.с. 4 ). З поданої відповідачем заяви, встановлено, що останній визнає факт свого проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]\~ Також визнає позовну вимогу про стягнення аліментів з нього на користь позивача на утримання їх спільної дитини. З довідки Овруцької міської ради Житомирської області від 23.07.2018 року №1691, встановлено, що до складу сім'ї [PERSON]\~ входить батько [PERSON], мати [PERSON]\~ та донька [PERSON] (а.с.5). Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяв право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи , зібрані відповідно до цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу . Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм\~ Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено , що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК ). Відповідно до п.9 Постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК ( 1618-15 ), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах та ведення ними спільного господарства, як до народження доньки [PERSON], так і після її народження, що вказує на походження дитини саме від [PERSON] З огляду на вказане, позовні вимоги про визнання батьківства є обґрунтованими та підлягають задоволенню . Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки виданої ФОП [PERSON] від 31.08.2018 року [PERSON] працює сумісником на 0,5 ставки посадового окладу на посаді Комплектувальника меблів з посадовим окладом 3900 грн. Довідка видана Овруцькою міською радою від\~ 23.07.20118 року свідчить про те, що [PERSON] прожмиває разом із матір»ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. З огляду на вказане, суд вважає, що позивач, на утриманні якої знаходиться спільна з відповідачем дитина, має право вимагати стягнення з останнього аліментів, а відповідач, який ухиляється від добровільного виконання свого батьківського обов'язку, зобов'язаний їх сплачувати, тому позовну вимогу про стягнення аліментів слід задовольнити повністю. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 265 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Позивач сплатила судовий збір в сумі 704,80 грн., за вимог про визнання батьківства, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.\~ Від сплати судового збору за стягнення аліментів позивач звільнена згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору. На підставі , ст.ст. 128, 180, 182, 183 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм\~ Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: approved