Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 02.07.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2017 року їх шлюб був розірваний. Їх сім'я фактично розпалася у січні 2015 року. Позивач самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов'язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання їх дітей. Відповідач, який проживає окремо від неповнолітніх дітей, ухиляється від виконання свого обов'язку щодо їх утримання, оскільки з моменту припинення між ними шлюбних відносин, матеріально своїм дітям не допомагає, участі у їх вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов'язків, які покладені на нього законом як на батька дітей. За таких умов позивач не має можливості належним чином самостійно, без участі батька утримувати дітей. За станом здоров'я відповідач є працездатним і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та сина, інших дітей у відповідача не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей : [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його доходу, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. До початку судового засідання відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, заперечень не має. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про шлюб, 02.07.2010 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу : «Іванова». З копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER], [PERSON], [INFO], серія [NUMBER] вбачається, що їх батьками є сторони по справі. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Згідно довідки Іларіонівської селищної ради Синельниківського району № 938 від 02.04.2018 року [PERSON] проживає разом з дітьми : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення ( ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України). Частинами 2 та 3 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно вимог ч.1,2,3 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1, 2 ст. 179 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем доведені, підтверджені документально та визнані відповідачем. Крім того, згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, ст. ст. 179, 180 - 182, 183, 179, 191 СК України, та

Outcome: approved