Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 09 жовтня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] і проживала з ним до лютого 2017 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], народження 16 квітня 2011 року. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок різниці в характерах та відсутності взаєморозуміння і довіри. Подружні відносини припинилися з лютого 2017 року, спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно як і спору щодо проживання дитини, немає. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд шлюб розірвати. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] в судовому засіданні на своїх вимогах наполягала, просила суд шлюб розірвати, судові витрати з відповідача не стягувати та дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу їй не відновлювати. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та просив його задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~ Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, заслухавши сторін, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]підлягають задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2010 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.6). \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON], народження 16 квітня 2011 року (а.с.3). Сторони однією сім'єю не проживають, миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. \~\~Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння та довіри, що призвело до припинення шлюбних відносин. \~ \~ \~ \~За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Позивач заявляла про залишення їй прізвища «Сагумян», тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з відповідачем. \~\~\~\~ \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved