Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 8\~000 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також витрати на оплату правничої допомоги. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.12.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, в якому у сторін [INFO] народився син [PERSON] . У січні 2021 року відповідач створив неможливі умови для спільного проживання, як наслідок, позивач була вимушена самостійно зняти житло для себе і дітей. Крім того, сторони не змогли дійти згоди щодо участі відповідача в утримання спільного сина, а позивач не має змоги самостійно здійснювати всі витрати, пов`язані з утриманням та лікуванням сина, який з народження не має правої нирки та потребує значних витрат на підтримку стану його здоров`я. Також вказала, що відповідач постійно перебуває на заробітках в Республіці Польща, жодних проблем із здоров`ям не має, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на сина в розмірі 8\~000 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених в позовній заяві. Додатково вказала, що на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за спільним з відповідачем сином до досягнення ним 3-річного віку, як наслідок, не має можливості вийти на роботу, та її дохід складає лише відповідні соціальні виплати, однак вже з вересня 2021 року планує відновити свою трудову діяльність. Також просила долучити до матеріалів справи копії медичних довідок про стан здоров`я малолітнього [PERSON] . Представник відповідача, адвокат Яровенко Ю.М., повноваження якого підтверджені ордером від 07.06.2021 року серії ЧК № 85066, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 2\~505 грн., що відповідає розміру 1/4 частини середньомісячної заробітної плати в Звенигородському районі Черкаської області. Також вказав, що дійсно відповідач перебуває на заробітках за межами території України, однак офіційно за кордоном не працевлаштований, як наслідок, не сталого та значного щомісячного доходу. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Заслухавши доводи позивача та представника відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини справи. Сторони з 16.12.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.12.2017 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданого 26.09.2019 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Факт перебування спільного сина сторін на утриманні в позивача підтверджується актом депутата Ватутінської міської ради Черкаської області від 23.03.2021 року, а також не заперечувалося представником відповідача, тож не викликає обґрунтованого сумніву щодо його достовірності. Відповідачу на праві приватної власності належить 4/25 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 14.04.2021 року № 5002517966551 Згідно довідки № 145, виданої 07.04.2021 року Управлінням праці та соціального захисту населення Ватутінської міської ради Черкаської області, [PERSON] отримує допомогу на дитину [PERSON] , [INFO] , з 01.10.2018 року по [INFO] . Станом на день подачі позову [PERSON] , виповнилося 2 повних роки. Днем подачі даної позовної заяви до суду є 15.04.2021 року, що підтверджується відміткою канцелярії Ватутінського міського суду Черкаської області. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколу № 7 до неї, Конвенцією ООН про права дитини, а також Декларацією прав дитини. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до змісту ст. 26 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов`язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Принцип № 4 Декларації прав дитини зазначає, що дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток, з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно з ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» законодавець установлюючи прожитковий мінімум на місяць для дітей відповідного віку розділяє їх лише на 2 групи: віком до 6 років та віком від 6 до 18 років. З 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років 1\~921 грн. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно. Враховуючи встановлені обставини у суду відсутні сумніви щодо того, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, та ухиляється від обов`язку утримання його до повноліття, оскільки докази зворотного не надано. Крім того, стороною відповідача визнано факт працевлаштування [PERSON] за кордоном, хоч і не офіційного, при цьому не надано суду доказів щодо наявності інших вагомих обставин, що підлягають врахуванню під час вирішення справ вказаної категорії, зокрема наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, незадовільного стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. Водночас доводи [PERSON] щодо необхідності визначення аліментів у твердій грошовій сумі розміром 8\~000 грн., оскільки їх спільний син має вродженні вади та проблеми зі здоров`ям, як наслідок, потребує регулярних обстежень та дорогого лікування, судом оцінюються критично, оскільки питання участі батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), вирішується у порядку ст. 185 СК України, а не ст. 192 СК України, якою врегульовано питання зміни розміру аліментів. Крім того, надана нею копія довідки комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Ватутіне Черкаської області» від 20.04.2021 року № 244 щодо стану здоров`я малолітнього [PERSON] , не завірена належним чином, у відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 95 ЦПК України. З огляду на вказане, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог, шляхом присудження аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення дитиною повноліття, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Задовольняючи частково позовні вимоги суд бере до уваги те, що за змістом ст. 180 СК України кожен з батьків має обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тож вживати заходи до створення належних умов проживання та харчування, повинен не лише відповідач, а й позивач. При цьому суд враховує, що на даний час позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за [PERSON] до досягнення ним 3-річного віку, та отримує в зв`язку з цим відповідну державну соціальну допомогу, а також, що аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3\~000 грн., перевищують законодавчо встановлений мінімум на дитину віком до 6 років, та є посильним для відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вказане відповідає вимогам національного законодавства, не суперечить охоронюваним законом інтересам сторін та їх спільних дітей. Положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно змісту ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до змісту позовної заяви та додатків до неї, [PERSON] понесла судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката Терещенко В.В. при підготовці позову в розмірі 1\~300 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 14.04.2021 року, попереднім розрахунком суми судових витрат на правову допомогу в якому, крім іншого, зафіксовано факт оплати позивачем послуг на 1\~300 грн., що засвідчено підписами [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, підстави для його зменшення відсутні, оскільки стороною відповідача відповідне клопотання не заявлено. Водночас, оскільки згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 50 коп., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог (37,5%). Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 904 (дев`ятсот чотири) грн. 00\~коп., від сплати якого звільнена позивач при подачі позову, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial