Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Стягнути з відповідача витрати повязані з наданням їй правової допомоги в розмірі 500 грн. Вимоги обґрунтувала тим, що з [PERSON] з 28 листопада 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Домовленості між ними про участь останнього в утриманні дитини не досягнуто. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації вказаній в копії його паспорту. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в адресованій суду заяві не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 28 листопада 2014 року виконавим комітетом Знамянської Другої селищної ради м. Знамянка Кіровоградської області, актовий запис №43 (а.с.4). Від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якого згідно з копією свідоцтва про народження, є відповідач (а.с.5). Дитина проживає разом з матірю і знаходиться на її утриманні. Доказів про доходи сторін суду не надано. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й\~ відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає\~ дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи (абз. 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року). При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України має враховувати матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та враховуючи те, що позивач позов підтримує, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоровя відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до її повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.367 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення на її користь витрат повязаних з наданням правової допомоги слід зазначити, що згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Отже, в стягненні з відповідача на користь позивача витрат повязаних з наданням їй правової допомоги в сумі 500 грн. слід відмовити за недоведеністю, оскільки в наданому розрахунку гонорару за надану правову допомогу від 07.10.2017 року, що є додатком до договору №168 про надання правової допомоги, зазначено про те, що представником позивача на представлення інтересів позивача в суді при розгляді справи витрачено десять годин часу, що не відповідає дійсним обставинам справи, а всього витрачено часу вказано 5 годин. Крім цього, матеріали позову не містять документу, що свідчить про оплату гонорару. Тобто, суму витрачену на отримання правової допомоги позивачем не підтверджено. Крім того, в зазначеному розрахунку зазначено інше прізвище сторін по справі, яке не співпадає з їх дійсним прізвищем, в звязку з чим у суду виникають сумніви щодо належності розрахунку за надання правової допомоги саме у цій справі. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial