Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 14 січня 2008 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок № 4-А по пров. Північному в с. Глинівці Андрушівського району Житомирської області та земельну ділянку 0,25 га. - для будівництва і обслуговуванню жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою; земельну ділянку площею 0,11 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Глинівці. Вона є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою та отримавши свідоцтво про право на спадщину в частині іншого майна. Інших спадкоємців не має. Але вона не може оформити спадщину, оскільки на вищевказаний будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на жилий будинок, дві земельні ділянки, як на спадщину за заповітом після смерті матері. В судове засіданні позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, заначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: 14 січня 2008 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок № 4-А по пров. Північному в с. Глинівці Андрушівського району Житомирської області та земельну ділянку 0,25 га. - для будівництва і обслуговуванню жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою; земельну ділянку площею 0,11 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Глинівці. Вона є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою та отримавши свідоцтво про право на спадщину в частині іншого майна. Інших спадкоємців не має. Але вона не може оформити спадщину, оскільки на вищевказаний будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 380, 1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. ст.81, 120, 125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1269 ЦК України, згідно якої, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна,яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення,відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, відсутність державної реєстрації, в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачкою право власності на будинок № 4-А по пров. Північному в с. Глинівці Андрушівського району Житомирської області, земельну ділянку 0,25 га. - для будівництва і обслуговуванню жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою; земельну ділянку площею 0,11 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Глинівці, оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. Відповідно до клопотання позивачів понесені ними судові витрати при подачі позову суд на їх користь з відповідача не стягує.

Outcome: approved