Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 25.10.1991 року на ім`я її чоловіка [PERSON] та членів його сім`ї був виданий ордер № 004706 на квартиру [ADDRESS] . 31.12.2015 року [PERSON] , помер. В даній квартирі з 1992 року зареєстровані: позивач, син позивача - [PERSON] , дочка позивача - [PERSON] , та двоє онуків [PERSON] , [PERSON] . Позивач вказує, що в 2010 році відповідач виїхала до Росії, та не проживає у зазначеному житловому приміщенні, не цікавиться своїми дітьми, не сплачує за комунальні послуги, не приймає участі в утриманні житла та взагалі не з`являється за місцем своєї реєстрації, позивач не може оформити субсидію, а тому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право на користування цим житлом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. В судове засідання відповідач не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена за зареєстрованою адресою проживання рекомендованими листами, а також, була викликана через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань чи заперечень суду не подала, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що комітетом Білоцерківської міської ради народних депутатів був виданий [PERSON] Михайловичу Виконавчим ордер №004706 на квартиру [ADDRESS] на сім`ю з 4-х чоловік. В ордері зазначений склад сім`ї: [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син. Наведене підтверджується копією ордеру № 004706 від 25.10.1991 року виданого Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради народних депутатів. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] . Встановлено, що наймачем квартири являється [PERSON] , позивач по справі, що підтверджено заявою про зміну договору найму та особового рахунку складеного ЖЕК №1. (а.с.20). Як вбачається з довідки, наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради про місце проживання та склад сім`ї № 3968 від 12.09.2019 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та зареєстрова, але не проживає [PERSON] , відповідач по справі. Представником КП ЖЕК № 1 було складено акт від 11.12.2018 року в присутності позивача та сусідів, які проживають в будинку під [ADDRESS] , за підписом начальника ЖЕК №1 про непроживання. За змістом даного акта, вбачається, що відповідачі у справі [PERSON] , та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані але не проживають. Позивач суду пояснила, що відповідач по справі [PERSON] , її дочка, яка вийшла заміж, народила двох дітей, яких залишила на виховання і утримання позивачу, а сама в 2010 році поїхала в Росію, не відомо де проживає, не спілкується з позивачем та своїми дітьми, в 17.07.2019 році була позбавлена батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON] . Позивач зазначила, що відповідач [PERSON] з 2010 року не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі, квартирою вона не цікавиться. Позивач зазначає, що в даний час, у неї тяжке матеріальне становище, вона опікун та опікується утриманням онука, а тому вона вимушена самостійно оплачувати кошти за утримання спірного житла, та не має змоги оформити субсидію. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є сусідкою позивача з 1991 року, суду показала, що іноді буває в квартирі позивачки, спілкуються, але [PERSON] , давно не зустрічала, в квартирі проживає позивач [PERSON] зі своїми онуками, а її дочка поїхала в Росію, близько 10 років тому. Свідку відомо, що відповідач спілкується по скайпу тільки зі своєю старшою донькою. При вирішенні даної справи суд виходить з наступного. За ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В Листі Верховного Суду України від 26.05.2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ /Житлове право/» передбачено, якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Згідно зі ст.163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. На підставі викладеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та можливо визнати [PERSON] , такою, що втратила право на користування в квартирі [ADDRESS] , оскільки відповідач добровільно залишила житло. Встановленим є те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі без поважних причин понад шість місяців, а саме з 2010 року. Доказів того, що відповідачу чинилися перешкоди в користуванні спірним житловим приміщенням, суду не надано, а тому суд вважає за можливе визнати відповідача такою, що втратилаправо на користування зазначеним житлом. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved