Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 28.08.2015 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.09.2016 року шлюб з відповідачем розірвано. Майже від моменту народження дитини відповідач не виявляв належної батьківської турботи, не опікувався потребами та інтересами дитини, перекладаючи свої батьківські обов'язки на неї. Байдуже ставлення відповідача до дитини не змінювалося, його не хвилювали а ні питання годування дитини, матеріального утримання доньки, а ні питання компенсувати доньці нестачу батьківської турботи власними зусиллями. Він ніде не працював, жодної допомоги ні матеріальної, ні моральної, не надавав. Натомість, він маючи посвідку на тимчасове проживання на території України, постійно заводив сторонні статеві відносини з іншими жінками, а до неї (позивача) застосовував фізичне та психічне насилля, та причинив їй тілесні ушкодження, внаслідок чого вона втратила дитину (стався викидень на ранньому строці вагітності), у зв'язку з чим було відкрито кримінальне провадження. Ще до народження дитини відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений в Україні та Грузії. Крім того, як виявилося, він хворіє на гепатит В і С, що ним приховувалося. Стало відомо і те, що відповідач приймає анфітамін. Це змусило її вигнати відповідача. Проте, повертатися додому він не поспішав, жодних вибачень не було, натомість почав вести розбещений спосіб життя - алкоголь, жінки, наркотики. Про існування дитини він взагалі забув, й жодного разу до неї не приїхав. Відповідач добровільно перестав приймати участь у вихованні дитини, тим самим ухилився від виконання покладеного на нього обов'язку утримувати дитину. Він не цікавиться здоров'ям, фізичним станом доньки. Він не приймає участь у вихованні та утриманні дитини, не бажає піклуватися про її фізичний та інтелектуальний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, виявляти інтерес до її внутрішнього світу, створювати умови для отримання освіти. У зв'язку з чим вона звернулася до суду. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала щодо заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав лист про слухання справи за його відсутності, позов підтримав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді в повному обсязі і підлягають задоволенню. В суді встановлено, що сторони 28.08.2015 року уклали шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 29.07.2015 року, виданого Відділом РАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народилася [INFO], батьками записано - [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.09.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. З наданих документів встановлено, що відповідач дитиною не цікавиться, вихованням та утриманням не займається. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.04.2017 року № 3403/41/3/103, вони вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав проводиться тільки в судовому порядку. При розгляді таких справ необхідним є подання письмового висновку органів опіки і піклування. Таким чином, враховуючи надані докази, та обміркувавши їх обґрунтованість, суд дійшов висновку, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав відносно його доньки - [PERSON]. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано. Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі, визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, і на думку суду, даний розмір аліментів є відповідним. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За вимогу про позбавлення батьківських прав позивач сплатила судовий збір в розмірі 640,00 грн. За вимогу про стягнення аліментів позивач звільнена, у зв'язку з чим з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved