Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з 20 грудня 2003 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем (а.с. 14), який було розірвано 18 лютого 2010 року . Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Оскільки батько дитини протягом останніх років мешкає за кордоном, тому у позивача виникають складнощі щодо здійснення прав дитини, а саме вільне пересування (виїзд за межі України, поїздок за кордон) та інших правочинів щодо яких участь батька є обов`язкова. У зв`язку з чим просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 17 грудня 2020 року ухвалою суду витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (02068, вул. Кошиця, 11, м. Київ) оригіналу висновку органу щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Крім того, 17 грудня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 12 березня 2021 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України судом не заслухана думка неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з отриманням письмових пояснень, відповідно до яких вона проживає та хоче і надалі проживати з матір`ю (а.с. 74). Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З 20 грудня 2003 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем (а.с. 14), який було розірвано 18 лютого 2010 року (а.с. 29). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування. На підтвердження позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини позивачем надано свідоцтва про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16, 17), технічний паспорт на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19-21), довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофко Агрі Ресорзіс Україна», відповідно до якої загальна сума виплаченого доходу за період з 01 січня по 30 червня 2020 року становить у розмірі 742 578,82 грн. (а.с. 22), позитивну характеристику від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кофко Агрі Ресорзіс Україна» (а.с. 23). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини визнав повністю (а.с. 43, 44). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку Органу опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини № 101-1090/02 від 15 лютого 2021 року, комісія вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 59-60). Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Отже, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин,

Outcome: approved