Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Олексіївське» про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що відповідно до Державного акту на право власності на землю серії РІ № 512008, він є власником земельної ділянки площею 3,97 га з кадастровим номером: 5320883200:00:003:1019, яка знаходиться на території Наталівської сільської ради Гребінківського району, Полтавської області. Зазначає, що йому нещодавно стало відомо, що між ним та ТОВ «СГ Олексіївське» (орендарем) було укладено договір оренди землі строком на сім років. Вказаний договір датовано 03.04.2015 року та зареєстровано у реєстраційній службі Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області 23.11.2015 року за № 12177794, після державної реєстрації договір набрав чинності. Проте, він на укладення договору оренди землі згоди не давав, договір не підписував і взагалі не знав про його існування. Вважає, що оскільки спірний договір оренди землі між ним та ТОВ «СГ Олексіївське» не був заснований на вільному волевиявленні орендодавця, не спрямованим на реальне настання правових наслідків, є наявні підстави для визнання його недійсним. Просить визнати недійсним договір оренди землі від 03.04.2015 року, укладений між ним та ТОВ «СГ Олексіївське», та скасувати державну реєстрацію речового права оренди землі, яка зареєстрована реєстраційною службою Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області 23.11.2015 року за № 12177794. Зобов`язати ТОВ «СГ Олексіївське» повернути позивачу земельну ділянку площею 3,97 га, з кадастровим номером: 5320883200:00:003:1019, призначену для ведення товарного особистого селянського господарства, яка розташована на території Наталівської сільської ради Гребінківського району, Полтавської області. Стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі змісту заяви вбачається, що представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та незаконності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі наявних у справі письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на землю серії РІ №512008, виданого 25 липня 2001 року Наталівською сільською радою, Гребінківського району, Полтавської області, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,97 га, з кадастровим номером: 5320883200:00:003:1019, призначення земельної ділянки - для ведення товарного особистого селянського господарства, яка розташована на території Наталівської сільської ради Гребінківського району, Полтавської області (а.с.13). Відповідно до довідки міжрайонного управління у Гребінківському та Пирятинському районах головного управління держгеокадастру у Полтавській області від 02.02.2018 року №303/0/210-08 вбачається, що грошова оцінка земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 3,9711 га, яка знаходиться на території Наталівської сільської ради, кадастровий номер: 5320883200:00:003:1019, становить 144 931 грн. (сто сорок чотири тисячі дев`ятсот тридцять одна) грн. (а.с.14). Відповідно до Договору оренди землі від 03 квітня 2015 року [PERSON] передав в оренду ТОВ «СГ Олексіївське»» вищевказану земельну ділянку строком на 7 років. 23 листопада 2015 року проведено державну реєстрацію вказаного договору оренди, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер Витягу 48205404, номер запису 12177794 (а.с. 15). Із матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2019 року представник позивача надав суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, яка ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 20 березня 2019 року була задоволена, та призначена почеркознавча експертиза, виконання якої доручено експертам Полтавського відділення Харківського НДІСЕ (вул. Чураївни 8, м. Полтава 36000 (а.с. 143). Із висновку експерта № 458 від 27 червня 2019 року, вбачається, що підписи від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» договору оренди землі від 03.04.2015 року, зареєстрованому реєстраційною службою Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області 23.11.2015 року за № 12177794, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. (а.с. 202-205). Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд, право вчиняти будь-які дії щодо свого майна має лише його власник. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи і такий правочин є нікчемним. За правовою позицією, висловленою судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-99цс13, договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації, а отже - оспорюваним й витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння можливо за умови визнання цього договору оренди землі недійсним відповідно до вимог, встановлених ст. 210, ст. 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності в Україні є непорушним, а за ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, і такого обов`язку власника у даній справі не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Зважаючи на те, що договір оренди землі від 03.04.2015 року пройшов державну реєстрацію, а отже, за правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-99цс13, є укладеним, він є оспорюваним і витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння можливо за умови визнання цього договору недійсним. Судом на підставі висновку судово-почеркознавчої експертизи № 458 від 27.06.2019 року встановлено, що підписи у Договорі оренди від 03.04.2015 року виконані не орендодавцем [PERSON] , а отже, відсутнє волевиявлення власника, що є підставою для визнання договору недійсним та повернення позивачу безпідставно отриманої відповідачем у користування його земельної ділянки. Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи з положень ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved