Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним заповіту, складеного на користь [PERSON], [PERSON] , який посвідчений 04.02.2013 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] В обґрунтування позову зазначено, що позивач була власником будинку за адресою [ADDRESS]. 15 січня 2008 року подарувала свій будинок молодшому сину [PERSON], з метою, щоб він при необхідності ремонтував його, доглядав її, так як їй 70 років, хворіє, інвалід другої групи і потребує інколи допомоги рідних. В цей час син [PERSON] втретє одружився з [PERSON]. яка має доньку [PERSON] від першого шлюбу, Син [PERSON] з [PERSON] та її донькою [PERSON] почали мешкати в будинку по [ADDRESS]. Влітку 2012 року її син [PERSON] посварився із своєю дружиною, пояснив, що дружина знайшла собі іншого чоловіка, внаслідок чого [PERSON] із своєю донькою переїхали мешкати в центр міста в орендований будинок та восени 2012 року подала позов про розлучення з сином до Кіровського райсуду м. Кіровограда. В липні 2012 року син [PERSON] повідомив позивача, що хоче знову зійтись жити з [PERSON], але так як він їй не довіряє, не знає чим це примирення закінчитися, то хотів би написати заповіт на позивача, на все його рухоме і нерухоме майно, яким він володіє і в першу чергу на будинок, який йому подарувала мати, що він влітку 2012 року і зробив. Після того як син [PERSON] знову почав мешкати із дружиною [PERSON], він почав дуже багато вживати алкоголь, який йому купувала саме [PERSON], перестав ходити на роботу у взуттєву майстерню, де працював разом із дружиною, почав повністю бути залежним від коштів [PERSON], яка навмисно споювала його, взуттєву майстерню він потім оформив теж на дружину. Восени позивач декілька разів приходила до сина в майстерню, але його на роботі не було, його колега та [PERSON] говорили, що він вдома п'є горілку, також він лікувався в Кіровоградському наркодиспансері, проходив реабілітацію, а на початку березня 2013 року перестав туди ходити за медичною допомогою, так як не міг ходити після дорожньо-транспортної пригоди, цілодобово вживав лікарські та наркотичні препарати, алкогольні напої, не виходив з дому , за станом здоров»я не міг розуміти своїх дій та керувати ними. Після похорону сина позивач звернулася до державного нотаріуса Другої Кіровоградської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і від нього дізналася, що за два місяці до смерті син заповів будинок своїй дружині. Заповіт на її ім'я був посвідчений 04.02.2013 року приватним нотаріусом Кіровоградського округу [PERSON] В судовому засіданні відповідач та її представник позовні вимоги не визнали , в обґрунтування заперечень проти позову зазначили, що покійний [PERSON] , [INFO] розумів значення своїх дій , керував транспортними засобами та на час складення заповіту продовжував працювати , стверджуючи, що отримувана підтримувальна терапія не впливає на можливість особи розуміти значення своїх дій та керувати ними. Представником зазначається про те, що судова експертиза проведена не в повній мірі, експертами не враховано всіх матеріалів у справі, тому просить суд відмовити в задоволенні позову повністю. Третя особа, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини, в судовому засіданні зазначила, що [PERSON] зловживав алкогольними напоями, ще з грудня 2012 року перестав сплачувати аліменти на дитину, на її звернення за місцем його роботи у майстерні дружина - відповідач у справі повідомила, що [PERSON] не працює, знаходиться вдома, зловживає алкоголем . Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] являлась власником будинку за адресою [ADDRESS], який 15 січня 2008 року подарувала сину [PERSON], що підтверджується договором дарування (а. с. 13 т.1). 28.08.2012 року [PERSON] склав на ім»я [PERSON] заповіт , що зареєстрований в реєстрі № 1039 та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] (а. с. 14 т.1). 10 вересня 2012 року до Кіровського районного суду м. Кіровограда звернулась [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а. с. 177 т.1 ), який надалі було залишено позивачем без розгляду. Згідно даного позову нею зазначалося , що станом на вересень 2012 року сторони спільно не проживали. 04.02.2013 року [PERSON] склав заповіт на ім»я [PERSON], , що зареєстрований в реєстрі № 59 та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] (а. с. 15). [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а. с. 16). Згідно висновку № 93 від 21.02.2014 року посмертної судово-психіатричної експертизи, починаючи з 1990 року [PERSON] вживав екстракт макової соломки, при відсутності опіатів зловживав алкоголем, часто вживав одночасно препарати опію і алкоголь, з 2004 року перебував на диспансерному обліку в облнаркоднспансері, лікувався стаціонарно, останній paз лікувався в облнаркодиспансері з 14.09.2012 р. по 13.03.201З p. Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіодів, синдром залежності, хронічний гепатит «С». На протязі останнього терміну лікування в облнаркодиспансері отримував підтримуючу терапію, яка застосовується для лікування опіїдної залежності. До побічної дії препарату відноситься порушення концентрації та уваги. З 2002 року хворів на гепатит «С», який на протязі останнього року життя привів до розвитку цирозу печінки, печінкової недостатності , інтоксикаціїі, появою проявів печінкової енцефалопатії. Значно загальний стан [PERSON] погіршився з січня 2013 року, коли він потрапив в ДТП (03.01.2013) був збитий автомобілем на вулиці, отримав забої, але за медичною допомогою не звертався. Знаходився вдома, зловживав алкоголем, з»являвся в облнаркодиспансер для прийому метадону (06.01.13р., 08.01.2013р., 10.01.2013р., 12.01.2013р., 13.01.2013р., 23.01.2013р., 24.01.2013р., 28.01.2013р., 29.01.2013р., 30.01.2013р. отримання пацієнтом препарату). На підставі вищевикладеного, аналізуючи медичну документацію (медичну хворого № 2343, копії медичних карт стаціонарного хворого №706 та 21/725 обднаркоднспансеру, копії висновку експерта судово-медичної експертизи, показів свідків), комісія прийшла до висновку, що [PERSON] на час складання заповіту 04.02.2013 року виявляв психічні розлади внаслідок вживання опіатів та алкоголю, синдром залежності, постійне вживання, які досягли психотичного рівня з амнестичним синдромом. Вказана патологія була обтяжена цирозом печінки, наростаючії інтоксикації з проявами печінкової енцефалопатії . Враховуючи все видкладене комісія експертів прийшла до висновку, що на час складання заповіту 04.02 2013 року [PERSON] не міг осмислювати свій стан та ситуацію в цілому, передбачати наслідки своїх дій, змістовно осмислювати те, що відбувається. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст.. 215 ч. 1 ЦК України, підставою недійсності правочину недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1,2,3,4,5 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009) року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочин недійсним, правила ст.. 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін , оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку, щодо задоволення позову, оскільки зібрані у справі докази , а саме як висновок експерта по факту смерті ( а.с. 22-23 т.1), висновок посмертної судової- психіатричної експертизи ( А.С. 190-193 т.1) вказують на наявність у померлого [PERSON] на час складання заповіту 04.02 2013 року захворювань, внаслідок яких він не міг осмислювати свій стан та ситуацію в цілому, передбачати наслідки своїх дій, змістовно осмислювати те, що відбувається, що дає суду підстави для задоволення позову повністю та визнання зазначеного заповіту недійсним. При цьому, спростовуються зазначення представника відповідача , що судова експертиза проведена не на підставі всіх доказів, оскільки відповідно до мотивуючої частини висновку комісією експертів дослідувалася як медична документація так і матеріали справи і в т.ч. і пояснення свідків, про , що зазначено у висновку з посиланням на свідчення свідків із записів дисків. Таким чином, судом достовірно встановлено наявність , і жодним доказом не спростовуються обставини , викладені у позові , який підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 114,70 грн.

Outcome: approved