Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 11 січня 2019 року в Олександрівській сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що вчинено актовий запис № 1. Від сумісного проживання вони мають двох дітей сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, оскільки вони мають різні погляди на життя, а тому не підтримують сімейних відносин. За таких обставин, [PERSON] вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати . Позивач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення. Подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, строк на примирення просить не надавати. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень до суду не надав. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З долучених до позовної заяви письмових доказів встановлено, що 11 січня 2019 року у Олександрівській сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області сторони зареєстрували шлюб, про що вчинено актовий запис №76 відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.01.2019, видане Олександрівською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області ( а.с. 10 ). Від сумісного проживання подружжя має неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.09.2009, виданого Олександрівською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.11.2012, виданого Олександрівською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с. 8,9). Згідно з довідкою від 18.11.2019 № 423/1, виданої виконкомом Олександрівською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що [PERSON] , 1992 року народження, має такий склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , 1987 року народження, син - [PERSON] - 2009 року народження, син - [PERSON] - 2012 року народження, свекруха - [PERSON] , 1967 року народження (а.с. 11). З пояснень позивача, які викладені в позовній заяві, встановлено, що причиною її звернення до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, оскільки вони мають різні погляди на життя, а тому не підтримують сімейних відносин. Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. З`ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім`ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з вимогами ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, а також інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд доходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити . Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача у розмірі 768 гривні 40 копійок.

Outcome: approved