Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання прав та обов»язків спадкодавця в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що її матері [PERSON] та її чоловіку [PERSON] належить на праві приватної, спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] в рівних частках, кожному по 1/2. Зазначена квартира заінвентаризована за ними на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 листопада 1995 року Синельниківським ресорним заводом імені Комінтерну. Право власності на квартиру не зареєстровано. 13 липня 2000 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частку вищезазначеної квартири. Заповіту [PERSON] не залишив. Єдиним спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, який прийняв спадщину, є його дружина [PERSON]. Спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] прийняла, згідно із п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР 1963 року так як фактично вступила в управління та володіння майном, тому що на момент смерті спадкодавця була зареєстрована в спадковій квартирі, фактично проживала в ній та є співвласником цієї квартири, що підтверджується довідкою з місця проживання. Тобто, її мати [PERSON] спадщину після смерті свого чоловіка прийняла, але спадкових прав не оформила. 15 жовтня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на: -1/2 частку вищезазначеної квартири в праві спільної власності подружжя; -1 /2 частка цієї квартири в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Тобто спадщина відкрилася на всю зазначену квартиру. Заповіту її мати [PERSON] не залишила. Вона єдиний спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом. Спадщину після смерті матері вона прийняла, згідно із ст.1269 ЦК України, так як у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Вона звернулася до державного нотаріуса Першої Синельниківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця. Але нотаріус відмовив їй у його видачі в зв'язку з тим, що право власності на вищезазначену квартиру не зареєстровано, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 липня 2015 року. Дійсно, квартира [ADDRESS] заінвентаризована за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.11.1995 року Синельниківським ресорним заводом ім.Комінтерну. Але зазначене свідоцтво не пройшло державної реєстрації. Тобто за життя спадкодавці не встигли зареєструвати право власності на вказаний будинок, а тому, вона вважає, що права та обов'язки, як спадкодавця, а саме зареєструвати право власності на дане майно перейшло до неї, як спадкоємця в порядку спадкування за законом. У звязку з чим просить суд за нею, [PERSON], [INFO], права та обов'язки спадкодавця на квартиру № 106 в будинку № ЗО по вулиці Миру в м. Синельникове Дніпропетровської області, загальною площею 34,6 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлої 15 жовтня 2014 року [PERSON], з правом реєстрації права власності зазначеної квартири у відділі державної реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції. До початку відкритого судового засідання позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просить справу розглянути без її участі. До початку відкритого судового засідання представник відповідача надала суду заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Матеріалами справи встановлено, факт смерті [PERSON], 13 липня 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ №296742, актовий запис №378 від 13 липня 2000 року. (а.с.4). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-КИ №313624 від 17.07.1980 року. (а.с.8). В матеріалах справи є копія свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1995 року виданого Ресорним заводом ім.. Комінтерну, згідно якого на праві приватної, спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON]. (а.с.9). Згідно довідки виданої КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 14.07.2015 року №1216, вбачається, що згідно архівних даних, квартира за №106 по вул.. Миру, 30 м. Синельникове за інвентаризована за [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.11.1995 року Синельниківським ресорним заводом ім.. Комінтерну. Право власності на квартиру не зареєстровано. (а.с.13). З довідки виданої СМКП «ЖЕК-2» від 19.08.2015 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] з 31.07.1986 р. по день смерті 13.07.2000 року. Разом з ним мешкала та була зареєстрована дружина [PERSON], з 31.07.1986 р. по день своєї смерті 15.10.2014 року. (а.с.12). Згідно інформації наданої нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори за вх.. №12634/15 від 02.11.2015 року, вбачається, що спадкова справа після смерті 13 липня 2000 року [PERSON] не заводилась. (а.с.26). У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року правила нового кодексу щодо спадкового майна застосовуються щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності. Частиною 1,2 ст.524 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 525 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК Української РСР 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1,2 ст. 549 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, відкрилася спадщина на ? частину вищевказаної квартири, а [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого 17.01.2000 року, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме здійснювала догляд та ремонт спільної квартири, та розпоряджалася речами, які належали померлому. [PERSON] померла 15.10.2014 року, спадщину після смерті чоловіка оформити не встигла. Факт смерті [PERSON], 15 жовтня 2014 року підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ №589623, актовий запис №426 від 17 жовтня 2014 року. (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру за адресою вул.. Миру, 30/106 м. Синельникове. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про народження серія ІІ-УР №493177, актовий запис №128 від 02.03.1960 р. (а.с.6), копією свідоцтва про укладення шлюбу серія І-МД №378376 від 24.04.1980 року. (а.с.7). В матеріалах справи є копія спадкової справи після смерті [PERSON] №303/2014 померлої 15.10.2014 року, з якої вбачається, що [PERSON] спадщину прийняла, про що свідчить відповідна заява про прийняття спадщини за законом від 03.12.2014 року. (а.с.28). Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст.1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON]. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved