Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 14 червня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу сторони по справі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Подальше збереження шлюбу не можливе. Фактично шлюбні стосунки припинено з вересня 2016 року. Заходи спрямовані на збереження сім'ї, зокрема наданий сторонам строк на примирення, - не дали позитивного результату. Позивач у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче. Як вбачається зі ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Стаття 105 ч. 1 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище «[PERSON]») зареєстрували шлюб 14 червня 2013 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку складено відповідний актовий запис № 303, відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER]. Прізвище дружини після одруження «[PERSON]». Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved