Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 02.11.20001 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Октябрьського районного суду м. Полтави від 10.10.2012 року шлюб між сторонами розірваний, проте питання щодо розподілу спільно нажитого майна у добровільному порядку не вирішено. Під час шлюбу у 2007 році на ім'я [PERSON] у кредит був придбаний автомобіль CHERY AMULET д.н.з. [NUMBER], 2007 року випуску. 24.01.2008 року відповідач за скоєння злочину був заарештований та засуджений до 8 років позбавлення волі. Посилаючись на те, що вона у період відбуття відповідачем покарання самостійно вилатила кредит за автомобіль та посилаючись на ч. 2, 3 ст. 70 СК України просила відступити від засади рівності часток подружжя і визначити розмір частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль - 93/100, [PERSON] - 7/100 частки; визнати за нею право власності на автомобіль, припинивши право власності [PERSON] на частку у майні зі сплатою на його користь грошової компенсації в сумі 3243 грн. Відповідач пред'явив зустрічний позов, який до початку розгляду справи по суті змінив та просив визнати розмір часток подружжя у праві спільної сумісної власності автомобіль CHERY AMULET д.н.з. [NUMBER], 2007 року випуску рівним - по ? за кожним; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль, припинивши право власності [PERSON] на його частку зі сплатою на його користь грошової компенсації в сумі 23 160,50 грн. Зустрічні вимоги обґрунтовував тим, що в грудні 2007 року та на початку січня 2008 року він позичив 40 тис. грн. та передав їх дружині для використання на потреби сімї та на погашення кредиту; окрім того, його мати [PERSON] протягом всього часу перебування його у місцях позбавлення волі, за попередньою домовленістю надсилала [PERSON] кошти для сплати кредиту, всього - близько 50 тис. грн. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у заяві. Проти зустрічного позову заперечували, посилаючись на те, що [PERSON] у зв'язку з притягненням його до кримінальної відповідальності значну суму коштів витратив на правову допомогу; кошти, які [PERSON] надсилала через банківські перекази, витрачались на утримання їхньої малолітньої дитини та на передачі [PERSON] [PERSON] та його представник первісний позов не визнали повністю, зустрічний позов підтримали, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та задоволення зустрічного позову у повному обсязі з таких підстав. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Встановлено, що з 02.11.2001 року по 10.10.2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі(а.с. 4). Під час шлюбу у 2007 році на ім'я [PERSON] подружжям придбаний автомобіль CHERY AMULET д.н.з. [NUMBER], 2007 року випуску(а.с.27). Для придбання автомобіля [PERSON] уклав з ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» кредитний договір №230-Б від 29.05.2007 року, згідно з яким отримав 54 770 грн. терміном до 27.05.2012 року(а.с. 21-27). Згідно з довідкою ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» №22.1/7-01/917 від 16.03.2012 року заборгованість [PERSON] станом на 16.03.2012 року відсутня(а.с.19). Вироком Київського районного суду м. Полтави від 07.10.2011 року, зміненим ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 05.01.2012 року, [PERSON] засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі(а.с. 5-18). Згідно з частиною 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності; тобто автомобіль CHERY AMULET д.н.з. [NUMBER], 2007 року випуску є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Як вбачається з системного аналізу норм Сімейного кодексу України, зменшення частки одного з подружжя, передбаченою ч. 2 ст. 70 СК України у спільній сумісній власності - це санкція за невиконання обов'язків як дружини чи чоловіка, зокрема обов'язку дбати про матеріальне забезпечення сімї, і, водночас, це санкція до одного з них як співвласника. При визначенні розміру часток суд виходить із засад їх рівності з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується показаннями свідків, під час відбуття [PERSON] покарання у місцях позбавлення волі з 24.01.2008 року по жовтень 2012 року, матеріальну допомогу [PERSON] надавали родичі як з її боку, так і з боку [PERSON] Зокрема, згідно з інформацією, наданою розрахунковою небанківською кредитною організацією «Платіжний Центр»(а.с. 122-137) та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»(а.с. 206-207), [PERSON] отримала від матері [PERSON] - [PERSON] - через [PERSON] з серпня 2010 року по березень 2012 року суму коштів, еквівалентну 40 тис. грн.; вказана обставина не заперечується [PERSON] Таким чином, суд не вбачає підстав для зменшення частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, та приходить до висновку про визнання за подружжям рівних часток у праві спільної сумісної власності на автомобіль - по ? за кожним. При визначенні вартості автомобіля суд керується висновком ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» №1178, яка погоджена сторонами(а.с. 67-91). Відповідно до частин 1-2 ст.71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про розподіл майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні ручі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частинами 4-5 статті 71 СК України передбачено, що присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки в праві сумісної власності подружжя на майно, а саме житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається тільки при згоді іншого із подружжя, крім випадків, передбачених ЦК України, за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідач [PERSON] не заперечує проти компенсації вартості його частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль, частину якої у розмірі 3243 грн. позивач [PERSON] попередньо внесла на депозит суду(а.с. 118). Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст. 88 ЦПК України - пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial