Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 25.02.2012 року по 31.01.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає та перебуває на її утриманні. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 20.01.2015 року з відповідача було стягнено аліменти на утримання доньки у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи із 24.12.2014 року, до досягнення дитиною повноліття. З моменту ухвалення рішення обставини та умови життя позивача та їх доньки суттєво змінилися. Так, у відповідності до медичного висновку №18 від 15.03.207 року [PERSON] надано статус дитини-інваліда. Відповідач, який мав на час стягнення аліментів мінливий, нерегулярний дохід, на теперішній час працевлаштований до державної установи та має регулярний дохід. У звязку з цим, позивач просила збільшити розмір аліментів, які сплачуються відповідачем на користь позивача на утримання дитини, у твердій грошовій сумі у розмірі 500 щомісячно, починаючи з 24.12.2014 року, до досягнення дитиною повноліття, змінивши спосіб присудження та визначивши їх в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В останнє судове засідання позивач та її представник не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, зазначили, що на задоволенні позову наполягають. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частини заробітної плати з тих міркувань, що дитина відвідує дитячий садок, а не знаходиться на домашньому догляді та її мати, позивач за справою, працевлаштована в цьому дитячому садку викладачем музики. Зазначив, що інших утриманців не має, підтвердив ту обставину, що працевлаштований в державній установі та має регулярний дохід (заробітну плату) близько 7000,00 грн. Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до актового запису про народження №1274 від 27.12.2012 року, батьками [PERSON], [INFO], записані [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 20.01.2015 року стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 24.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З медичного висновку №18 від 15.03.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], є інвалідом та має захворювання: а саме лівобічний диспластичний каксартроз внаслідок вродженого вивиху стегна. Вкорочення лівої нижньої кінцівки 1,5 см. стійкі значні порушення опорно-рухового апарату. Дитина проживає та зареєстрована разом з матірю, зазначена обставина відповідачем не спростована. Відповідно до довідки №109 Прот.№51 від 15.03.2017 року [PERSON], [INFO], потребує домашнього догляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що матеріальне становище відповідача після винесення рішення про стягнення аліментів змінилося, відповідач на даний час працевлаштований та має регулярний дохід у вигляді заробітної плати. Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає, за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з твердої грошової суми 500 грн. на частку від заробітку в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на відповідача. Доводи відповідача суд до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved