Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила винести рішення про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 11 червня 1998 року вступила у шлюб з відповідачем, зареєстрований виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, актовий запис №44. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними та різних поглядів на сімейне життя, починаючи з жовтня 2017 року спільно не проживають. Просила розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити прізвище «Крива». Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.05.2018 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 29.05.2018 р. о 14:30 годині. В підготовче судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила розглянути справу за участю її представника [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від представника позивача [PERSON], надійшла заява про розгляд підготовчого провадження без його участі. Позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши відповідача, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст.89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 червня 1998 року сторони зареєстрували шлюб, про що виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, складено відповідний актовий запис №44 та видано свідоцтво про шлюб серії І-НО № 022585. (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про народження серії І-НО №459360 від 03.07.2012 року. (а.с.10). Ме\-та по\-даль\-шо\-го спіль\-но\-го жит\-тя под\-руж\-жя та збе\-ре\-жен\-ня ро\-ди\-ни від\-сут\-ня. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На вимогу ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач та відповідач однією сімєю не проживають з жовтня 2017 року, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суперечки щодо розподілу спільного майна подружжя у сторін на даний час не має. Суд приймає до уваги те, що позивач позов про розірвання шлюбу підтримала, а відповідач визнав позов і не заперечує проти розірвання шлюбу. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя. Таким чином, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Враховуючи приписи ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 352,40 грн., покладається на відповідача з урахуванням приписів ч.1 ст.142 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved