Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, 02 серпня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому на час подання данного позову до суду разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Дитина мешкає разом із нею. Самій утримувати дитину їй важко, оскільки отримує заробітну плату у розмірі 3\~200,00 грн. Подальше збереження шлюбу неможливо. Просить розірвати між ними шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільного сина в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 гривень, щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 травня 2017 року і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав лише в частині розірвання шлюбу, однак в частині стягнення аліментів заперечив, оскільки зазначив, що він надає дитині матеріальну допомогу в добровільному порядку. Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2013 року (а.с.6). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи надані письмові докази, наведені правові норми, врахувавши позиції сторін, суд дійшов до висновку що вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню як обґрунтовані та підтверджені належними доказами. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до роз'яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка мешкає разом із позивачкою, потребує утримання, матеріальне положення позивача, відповідача, який є працездатним, але постійного місця роботи та стабільного доходу не має, тому на користь позивачки на утримання сина підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн., щомісяця, починаючи стягнення з 24 травня 2017 року і до повноліття дитини; враховуючи зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, згідно Закону України від 17 травня 2017 року N2037-VIII, з 08 липня 2017 року розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також підлягає стягненню з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial