Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11 квітня 2013 року. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дитини і матеріальної допомоги добровільно не надає, і тому позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, та просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку і до її повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду, через канцелярію суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, подав до суду, через канцелярію суду заяву, в якій просив суд провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, згоден сплачувати аліменти. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 11 квітня 2013 року, що підтверджується копією рішення суду у справі № 357/3372/13-ц, 2/357/1694/13 про розірвання шлюбу, яке видане Білоцерківським міськрайонним судом Київської області та яке набрало законної сили 22.04.2013 року. Сторони проживають окремо. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серії [NUMBER], виданим 02.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. В суді, також, встановлено, що дитина проживає з позивачем та знаходиться на утриманні позивача, яка бажає офіційно отримувати аліменти на утримання доньки. Спільне подружнє життя між сторонами не склалося, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач не може самостійно утримувати дитину. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому відповідач, як батько, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дочки до досягнення нею повноліття, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів не заперечує. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати, а саме: 551 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved