Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], Приморського районного відділу Головного управління ДМС в Одеській області Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що останні десять років відповідач за адресою: [ADDRESS] не проживає, його місцезнаходження невідоме. Вищезазначена квартира належить їй на праві власності. Реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує її права власника, оскільки вона позбавлена можливості розпоряджатися належним їй майном. З цього приводу позивач звернулася до Приморського районного відділу Головного управління ДМС в Одеській області, однак у знятті з реєстраційного обліку відповідача їй було відмовлено, тому позивач звернулася з відповідним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача Головного управління ДМС в Одеській області в судове засідання не з'явився, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних частках належить 436/1000 частини квартири [ADDRESS], загальною площею 71,2 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 29.10.1996 року, видане на підставі розпорядження від 29.10.1996 року за №85782, яке зареєстровано та записано в реєстрову книгу за №ІІ-8261. Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрації) КП ЖКС «Порто-Франківський» від 20.03.2014 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON]. Згідно заяв [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] [PERSON] більше як десять років за адресою: [ADDRESS] не проживає. Зі слів [PERSON] він мешкає в іншому місті та повертатися до м. Одеси не збирається. Згідно ст.71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст.72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, факт реєстрації відповідача у квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивача у користуванні власністю, а вимога про зняття з реєстрації відповідача обґрунтована й підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Приморського районного відділу Головного управління ДМС в Одеській області Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно задовольнити, визнавши відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку.

Outcome: approved