Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона уклала з відповідачем шлюб 13 лютого 2010 року, зареєстрований виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області, актовий запис 04. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини припинені, спільне господарство ними не ведеться, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з початку березня 2019 року, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, шлюб існує формально, з моменту припинення фактичних шлюбних відносин примирення між ними не сталося, просить суд розірвати шлюб. Крім того, позивач зазначила, що вона має на утриманні неповнолітніх дітей і знаходиться у скрутному матеріальному становищі, працює молодшою медичною сестрою в лікарні м.Сіверськ, та має заробітну плату у розмірі 3 800 грн., а тому не має можливості забезпечувати дітей усім необхідним для їхнього навчання, лікування та розвитку. Відповідач працює в ДПУ «Артемсіль», має стабільний заробіток та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, а тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі Ѕ частини від його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. На підставі ч.1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України проведення попереднього судового засідання здійснюється за відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд, відповідно до ч.4 ст.200, ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд,вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити,оскільки примирення між сторонами не можливе і сім`я фактично не існує. Судом установлено, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] укладено шлюб, який 13 лютого 2010 року зареєстрований виконкомом Сіверської міської ради, після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис № 04. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.09.2010 року виконкомом Роздолівської сільської ради Артемівського району Донецької області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.08.2012 року виконкомом Роздолівської сільської ради Артемівського району Донецької області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.02.2014 року виконавчим комітетом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що примирення між сторонами не можливе, сім`я фактично не існує та шлюб необхідно розірвати. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. 1ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Україна, ратифікувавши Конвенцію про права дитини, визнала принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси якої є предметом їх основного піклування (ст.18 Конвенції) . Таким чином, суд відповідно до ст.183 СК України, з урахуванням матеріального стану сторін, вважає необхідним присудити аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) з відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved