Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що їй належить на праві власності квартира [ADDRESS] . У квартирі зареєстрований її рідний брат [PERSON] . Більше ніж рік до часу звернення до суду відповідач не мешкає у кватирі. Вона теж там не проживає, оскільки працює в м.Київ. Внаслідок дій відповідача, який перетворив квартиру на смітник, мешкати у квартирі неможливо будь-кому. Вона не пов`язана спільним побутом з відповідачем. Відповідач був вселений у квартиру як член сім`ї попереднього власника [PERSON] , який подарував квартиру їй. Ухвалою судді від 3 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем усунені. Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. 18 червня 2020 року представником позивача адвокатом Панчелюга К.М. подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується договором дарування квартири від 18 червня 2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 39293781 від 18 червня 2015 року. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі з 15 листопада 2006 року як член сім`ї (син) попереднього власника квартири [PERSON] , про що свідчить адресна картка та довідка відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області. Відповідач у належній позивачу квартирі не проживає більше року, речей особистого користування в житлі не виявлено, участі у веденні домашнього господарства не приймає, що вбачається з актів, складених сусідами позивача в будинку [ADDRESS] в присутності представника ОСББ «Волинське», від 2 квітня 2019 року, 4 липня 2019 року та 26 листопада 2019 року. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним. За змістом ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 та ч.1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За положеннями Цивільного кодексу України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. За змістом глави 32 ЦК України сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 16 листопада 2016 року у справі № 709цс16 та від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16. Враховуючи, що відповідач, хоча і являється рідним братом позивача, але не є членом її сім`ї в розумінні ст.156 ЖК України, оскільки не проживає разом з позивачем та не веде з нею спільного господарства, між сторонами відсутні будь-які договірні відносини щодо користування житлом, реєстрація відповідача у квартирі створює перешкоди позивачу в користуванні майном, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житлом, відтак, позов підлягає до задоволення. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved