Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO] як такого, що втратив право на проживання в житловому будинку за адресою: вул. Шкільна, буд.№63 смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області; зобовязати [PERSON] знятися з реєстрації за адресою: вул. Шкільна, буд.№63 смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області; стягнути на її користь з [PERSON] судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 26.12.1991 року уклала шлюб з [PERSON] 22.05.1996 року батьки позивача подарували їй будинок за адресою: вул. Шкільна,63 в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області. Позивач, як власник зазначеного будинку, зареєструвала свого чоловіка [PERSON] З грудня 1991 року по 19 квітня 2013 року позивач проживала з відповідачем. Однак, сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. 19.04.2013 року [PERSON] зібрав речі та переїхав проживати до своєї співмешканки, де і на даний час проживає. Майже три роки відповідач за місцем реєстрації не проживає і добровільно знятися з реєстрації за адресою: вул. Шкільна, буд.№63 смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області відмовляється, що порушує права позивача, як власника вказаного житла. Позивач [PERSON] в наданій до суду 12.05.2016 року заяві уточнила позовні вимоги та просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком №63 смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області та стягнути з нього судові витрати. Уточнені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити. Дану справу просила розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився. Заперечень до суду не надав. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що позов належить задовольнити враховуючи таке. Поняття права власності визначено ч.1 ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, згідно ст. 391 ЦК України. В статті 386 ЦК України, визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.03.2014 року, позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: вул. Шкільна, буд.№63 смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області (а.с.6) на підставі договору дарування (а.с.8,9). Згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду від 12.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Відповідно до довідок виконавчого комітету Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області №1773 та № 1774 позивач [PERSON] проживає в [INFO]. Склад сімї: син -[PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO]. Бувший чоловік [PERSON], [INFO] зареєстрований, але не проживає за даною адресою з квітня 2013 року по даний час (а.с.9а). За відомостями адресно довідкового сектору УДМС України у Вінницькій області станом на 04.04.2016 року відповідач [PERSON], 28.03. [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 14). Враховуючи вищезазначене встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає з 2013 року у будинку належному позивачу [PERSON], інша домовленість між ним та позивачем не установлена, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідачем [PERSON] заяв та заперечень до суду не надано. Судові витрати ( а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Outcome: approved