Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить винести рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачем, який було укладено 14.04.2007 року та зареєстровано відділом ДРАЦС по місту Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області, зроблено актовий запис за № 57, посилаючись на те, що у шлюбі з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , однак, в силу різних обставин, життєвих інтересів та цілей сімейне життя не склалось, у зв`язку з чим збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Ухвалою від 11 листопада 2019 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. 22.01.2020 року справу призначено до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові, та зазначила, що протягом останніх півроку шлюбні відносини між ними припинені, на примирення з відповідачем не згодна та просить шлюб розірвати. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення та зазначив, що не згоден на розірвання шлюбу, однак будь-яких заходів для примирення не вживав. Судом встановлено, що 14.04.2007 року відділом ДРАЦС по місту Чугуєву Чугуївського МРУЮ Харківської області між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , про що складено відповідний актовий запис за № 57 (а.с.3). У шлюбі вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Спільне життя між позивачем та відповідачем в результаті різних обставин, життєвих інтересів та цілей не склалося, протягом останніх півроку шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, у зв`язку з чим сім`я розпалася остаточно та примирення між ними неможливе, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Зі змісту статті ст. 110 СК України вбачається, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу далі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Частиною 2 ст. 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї неможливим, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved