Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про повернення позики, в якому просить стягнути заборгованість за договором позики у розмірі 5000,00 гривень за та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалась на те, що 01 грудня 2011 року між сторонами укладено договір позики, згідно якого позивач передала у борг відповідачеві грошові кошти в розмірі 5000 гривень, які останній зобов'язався повернути в строк до 01 квітня 2011 року включно, однак у вказаний строк грошові кошти не повернуті. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1000 гривень. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що 01 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, що підтверджується матеріалами справи, зокрема розпискою від 01 грудня 2011 року, зміст якої вказує на отримання відповідачем в борг у позивача суми грошових коштів в розмірі 5000 гривень та зобов'язання останнього повернути зазначену суму боргу до 01 квітня 2011 року. Розписка написана 01 грудня 2011 року власноручно [PERSON] (а.с. 3). У відповідності до положень ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки зі сторони позивача зобов`язання виконане - відповідачу передана сума грошових коштів, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вказана заборгованість на підставі ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частковість задоволення позовних вимог полягає в наступному. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, то згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а зокрема, стану здоров'я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, тому суд приходить до переконання, що позивачем не були наведені обставини та факти щодо причинення їй моральної шкоди. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 229,40 гривень, тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial