Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25.12.2012 року сторони зареєстрували шлюб. Причиною розпаду сім'ї послужило відсутність взаєморозуміння, між сторонами виникли неприязні відносини, різні погляди на життя, несумісність характерів, подружжя живе окремо, не ведуть спільного господарства. Позивач не приймала участь у судовому засіданні, однак, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу та просить розглядати справу без її участі. Відповідач також не приймав участь у судовому засіданні, однак надав заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу без його участі. Третя особа також не приймав участь у судовому засіданні, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 25.12.2012 року між сторонами укладено шлюб, про що Відділом державної РАЦС у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис за №1900 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]). Судом встановлено, що позивач народила дитину - [PERSON], [INFO], батьком якого записано [PERSON] Однак, позивачем було надано звіт по тесту на батьківство ID22608 від 30.05.2018 року, відповідно до якого результат тесту ДНК показав, що біологічним батьком дитини є [PERSON], а не відповідач [PERSON] Цей факт також підтвердив [PERSON], який надав до суду нотаріально засвідчену заяву, в якій визнає, що він є біологічним батьком дитини. Відповідач [PERSON] не заперечував проти даного факту. Відповідно до ч. 4 ст. 110 СК України, чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Таким чином, батьківство дитини визнано третьої особою - [PERSON], чим виконано вимоги ч. 4 ст. 110 СК України. Також судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки, сім'я повністю розпалася, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, сторони втратили почуття любові й поваги один до одного. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін. Враховуючи, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved