Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебували в шлюбі, який було розірвано в судовому порядку. Сторони мають дитину [PERSON] [INFO] Сторони проживають окремо, відповідач на даний час перебуває в місцях позбавлення волі, дитина сторін перебуває на утриманні позивача, яка просить суд стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1 4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд проводити розгляд справи без її участі. Відповідно до положення ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, перебуває в місцях позбавлення волі в Ірпінському ВЦ №132, про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений належно, направив суду заяву де зазначив, що позов визнає. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.07.2010 року сторони по справі розірвали шлюб (а.с.6). Встьановленим є те, що [INFO] народився [PERSON], його батьками є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.7). Відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 26.09.2012 року [PERSON] засуджений та відбуває покарання у вигляді двох років обмеження волі (а.с.8). Як вбачається з позовної заяви сторони по справі з 2010 року проживають окремо, відповідач не піклується про матеріальний добробут дитини та перебуває в Ірпінському виправному центрі №132, позивач сама утримує сина. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечував. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Відповідно до ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. В даному випадку, виниклі відносини сторін та обставини унеможливлюють будь-яку домовленість щодо утримання дитини. Отже, відповідно до ч.3ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судових витрат по справі в розмірі 243,60грн. відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved