Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 22.09.2012 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] ; як зазначається позивачем при зверненні до суду подружжя не може проживати, як сім`я, разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються, за таких умов спільне проживання неможливе. Також позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, участі у її вихованні не приймає, хоча і не має іншої родини та інших неповнолітніх дітей. Посилаючись у позові на те, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу та про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з`явилися; позивач в окремо поданій заяві просила розглядати справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та просив його задовольнити. Як встановлено судом, 22.09.2012 між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.9). Відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу) та із обов`язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Таким чином, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (відсутність взаєморозуміння), які у свою чергу вплинули на шлюбні стосунки та призвели до припинення шлюбних відносин, дійшов до висновку, що зазначене має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині розірвання шлюбу, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві повідомив про визнання позову та не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання відзиву проти позову, що вочевидь свідчить про те, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, шлюб носить формальний характер, тому суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити повністю. Розв`язуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки сторони не досягли згоди з означеного питання. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Задовольняючи вимоги позову про стягнення аліментів у повному обсязі, суд керується тим, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; відповідач визнав свій обов`язок щодо утримання дитини та не заперечував проти сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved