Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що ще за життя її батько оформив заповіт, в якому розпорядився, що належну йому на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] заповів їй та синові - [PERSON] в таких частках: 2/3 частини квартири - сину, відповідачу по справі та 1/3 частину позивачу. За час свого життя батько позивача проживав окремо від неї, однак позивач спілкувалася з ним по телефону, іноді він приходив до неї. Оскільки у батька був складний характер, позивач не завжди могла з ним порозумітися, тому і перестали тісно спілкуватися між собою. В лютому позивач отримала від нотаріальної контори лист, в якому її було повідомлено про те, що 10-ю Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу до майна померлого [INFO] батька [PERSON] В спадковій справі знаходиться заповіт, складений померлим і тому позивачу необхідно з'явитися до нотаріальної контори для вирішення питання по суті та встановлення кола спадкоємців. В подальшому позивач звернулася до нотаріальної контори, однак постановою від 11.02.2014 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із пропуском нею шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що їй не було відомо про смерть батька, в зв'язку із чим вона не могла звернутися до нотаріуса вчасно для прийняття спадшини, а тому і пропустила строк для її прийняття, що є предметом позовних вимог. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні пояснили, що позивач знала про те, що батько хворіє та неодноразово відвідувала його в лікарні. Його ж відносини не є настільки тісними з позивачем, в зв'язку із чим він не вважав за потрібне повідомити її про смерть батька, при цьому проживаючи недалеко один від одного, в зв'язку із чим і просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте надав пояснення на позов, просив розглядати справу у його відсутність та винести рішення згідно діючого законодавства. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті належну йому на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] заповідає в таких частках: 2/3 частини квартири - сину [PERSON] та 1/3 частини квартири - доньці [PERSON] В своїй позовній заяві позивач зазначає, що її батько проживав окремо від неї, зі своєю сім'єю, однак спілкування між ними проводилося по телефону, оскільки у померлого був складний характер і вони не завжди могли знайти між собою порозуміння. Як вбачається з листа Десятої київської державної нотаріальної контори від 11.02.2014 року [PERSON] було повідомлено про те, що нею було пропущено 6-ти місячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, а саме: не подано заяву про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 ЦК України та відсутні докази про фактичне його прийняття. (а.с.10) Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1220 ЦК України, передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. В частині 3 ст. 1272 ЦК України, зазначено, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суду повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємиць може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно не знала про смерть свого батька, оскільки стосунки, які склалися між ними за час його життя не передбачали спілкування, вона вважала, що батько живий і тому не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а пояснення позивача в судовому засіданні не спростували підставу, на яку посилається відповідач, оскільки він не бажав повідомити позивача про смерть їхнього батька. Дійсно встановлено, що про наявність необхідності прийняття спадщини їй стало відомо лише з листа нотаріальної контори, куди вона відразу звернулась та отримала відмову. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, задовольнити позовну заяву та надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька, який помер [INFO], тривалістю три місяці та визначає початок перебігу даного строку з дня вступу рішення в законну силу. На підставі викладеного та

Outcome: approved