Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що за час перебування у шлюбі із відповідачем у них народилось двоє дітей, які на час звернення до суду із даним позовом є неповнолітніми. Також, зазначила, що їх спільні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Домовленості щодо надання коштів на утримання дітей між нею і відповідачем не досягнуто. Відповідач є працездатним та отримує офіційні доходи, а тому вона вважає, що він має можливість утримувати своїх дітей та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги своєї заяви та просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідач, який проживає разом із нею та їх дітьми в одному будинку, внаслідок неприязних відносин, що склались між ними, витрачає зароблені ним грошові кошти виключно на власні потреби та не надає їй будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю та просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що він надає грошові кошти своїй дружині, купує продукти харчування, оплачує дитячий садочок та інше, тобто належним чином утримує сімю і дітей. Представники сторін в судовому засіданні підтримали позицію своїх довірителів. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. Сторони є батьками двох дітей [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження Серії І-БК № 174226 від 19.03.2002 року і Серії 1-БК № 189739 від 18.09.2008 року (а.с. 4, 5). Із змісту позовної заяви та пояснень сторін встановлено, що діти проживають разом з матірю. Вказане також підтверджується довідкою Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради від 26.02.2015 року № 76 (а.с. 7). Відповідач також проживає разом із позивачем та їх дітьми, що підтвердили сторони в судовому засіданні. Про дану обставину також свідчить копія довідки виконавчого комітету Глевахівської селищної ради від 23.03.2015 року № 391 (а.с. 18). Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Під час розгляду справи з особистих пояснень позивача встановлено, що відповідач не надає їй кошти на утримує їх дітей. Із наданих відповідачем письмових доказів отримуваних ним доходів вбачається, що він має офіційні джерела доходів у вигляді отримання: - пенсії, призначеної відповідно до законодавства Росії, в середньому розмірі 1\~300 гривень 00 копійок на місяць, що підтверджується відповідною довідкою ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві; - пенсії за віком в Україні в сумі 2\~372 гривень 13 копійок на місяць, про що свідчить довідка управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва від 29.05.2015 року № 6037; - заробітної плати за основним місцем роботи, розмір якої згідно із довідки про доходи Національного педагогічного університету імені [PERSON] від 25.05.2015 року № 509 становить в середньому 3\~140 гривень 00 копійок на місяць. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, оскільки відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний, постійний дохід, суд приходить до висновку, що існують передбачені законом підстави для визначення розміру аліментів у частці від його доходу. Норми частин першої і другої статті 183 СК України передбачають, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Тобто, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, що обумовлене розміром його офіційного доходу. Як пояснили сторони в судовому засіданні стан здоровя дітей є задовільним. Будь-які інші обставини щодо матеріального становища дітей, стану здоровя платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків або інші обставини, що мають істотне значення судом не встановлено. При цьому, суд зауважує наступне. Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Головуючим в судовому засіданні 18 травня 2015 року, серед інших також було розяснено усім учасникам процесу передбачене частиною першою статті 27 ЦПК України їх право подавати докази та їх зобовязок для підтвердження своїх вимог або заперечень подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті, закріплений у частині другій статті 27 ЦПК України. До початку розгляду справи по суті, відповідачем та/або його представником, з урахуванням вимог наведеної норми цивільного процесуального закону, до початку розгляду справи по суті не надано суду жодних доказів щодо стану здоровя відповідача, наявності у нього непрацездатних батьків або інших обставин, що мають істотне значення. Зокрема, під час розгляду справи сторонами не виконано, передбаченого частиною другою статті 27 ЦПК України обовязку для підтвердження своїх вимог або заперечень подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті. При цьому, сторонами було заявлено клопотання про доручення до матеріалів справи таких доказів вже після пояснень сторін, а не до початку розгляду справи по суті, що є порушенням вимог частини другої статті 27 ЦПК України. До того ж, причини з яких сторони не заявили такі клопотання до початку розгляду справи по суті є неповажними, а тому судом було відмовлено в задоволенні клопотань про доручення письмових доказів до матеріалів справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Таким чином, враховуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За таких обставин, позов слід задовольнити частково. В силу положень пункту першого частини першої статті 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі частини третьої статті 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial