Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з 03.10.1992 року у відділі ЗАГС Зарічненської районної держадміністрації Рівненської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 47. Від спільного шлюбу у сторін народилось двоє дітей дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми. Спільне життя між сторонами не склалось через різні погляди на сімейне життя та обовязки. У звязку з чим в сім'ї відбувались сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. Подружні відносини припинені давно та сторони не ведуть спільного господарства, примирення між ними не можливе. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а підстав для вживання заходів до примирення подружжя немає. Майнового спору між нею та відповідачем також немає. У звязку з наведеним просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 03.10.1992 року у відділі ЗАГС Зарічненської районної держадміністрації Рівненської області, актовий запис № 47, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 250729 від 03 жовтня 1992 року (а.с.4) сторони зареєстрували шлюб 03 жовтня 1992 року у відділі ЗАГС Зарічненської районної держадміністрації Рівненської області, актовий запис за № 47. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які на даний час є повнолітніми (а.с.9,10). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим,що розірвання шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. Спір про розподіл сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved