Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що з 11.04.2008 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], якого вона виховує самостійно. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, сумісне життя і збереження сімї стали неможливими, це призвело до того, що 11.03.2016 року фактично шлюбні відносини між ними припинилися. Позивач вказала що сімейно-шлюбні відносини з відповідачем не склалися через різні погляди на життя, що призводило до непорозумінь, погіршення сімейних стосунків та сварок. Позивач [PERSON]М в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила розірвати шлюб та пояснила, що перебувала з відповідачем у шлюбу вісім років, однак у травні 2016 року після повернення чоловіка з відрядження, він повідомив їй, що в нього є інша жінка, зібрав свої речі та пішов від родини. З чого часу вони разом не проживають, примирення між ними не можливе, вказує, що відповідач не утримує дитину. Спору щодо спільного майна подружжя та проживання дитини не має. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, вказав, що у нього є інша жінка. Відносини з дружиною він поновлювати не збирається із-за її поведінки, яка постійно ображає його та його родину, при цьому висловлює різні погрози. Вважає, що примирення між ними не можливе. Спору щодо спільного майна подружжя та проживання дитини не має, однак позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, з приводу чого він звернувся до Органу опіки та піклування. Заперечує проти стягнення з нього судового збору на користь позивача в повному обсязі, оскільки не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, вважає, що судові витрати вони повинні нести порівну. Заслухавши сторін, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що\~в книзі реєстрації шлюбів \~11 квітня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 116, після реєстрації шлюбу прізвище подружжя - [PERSON] (а.с.13). Подружжя має малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.11), який проживає з матірю. Спору з приводу місця проживання дитини не має, однак як пояснив відповідач є перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, з приводу чого, він звернувся до Органу опіки та піклування. Спору щодо майна, яке перебуває у спільній власності подружжя, між сторонами не має. Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2016 року. В теперішній час сторони висловили своє бажання розірвати шлюб, вказують, що примирення не можливе (сторонам надавався строк для примирення у межах двох місяців). За обставин, які склалися між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. На підставі ст. ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved