Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вона знаходиться у шлюбі з 10 листопада 2001 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис №7. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 19 липня 2013 року їхній з відповідачем шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають разом з нею, що підтверджується довідкою №1408, виданою 10.09.2015 року виконавчим комітетом Славгородської селищної ради і знаходяться на її утриманні. Всі витрати, пов»язані з утриманням дітей несе вона одна. Після припинення між ними шлюбних відносин відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей і у добровільному порядку надавати її не бажає, хоча має таку можливість, так як є працездатним і за віком і за станом здоров»я. Сама вона не здатна забезпечити належним чином дітей і потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Офіційно відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби, тобто фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1200,00 грн., щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 500 грн. на кожну дитину. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У відкрите судове засідання відповідач не з»явився з невідомої суду причини, хоча належним чином був повідомлений, однак в судовому засіданні 21.10.2015 року відповідач позовні вимоги визнав частково в розмірі 1000 грн. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копій свідоцтв про народження вбачається, що сторони є батьками дітей: [PERSON], [INFO] (а.с. 2) та [PERSON], [INFO]. (а.с.3). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. З довідки, що на а. с. 7 матеріалів справи виданої виконкомом Славгородської селищної ради Синельниківського району №1408 від 10.09.2015 року, вбачається, що [PERSON] проживає [INFO] разом з дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 17.09.2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуюче вищевикладене, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановленими. На підставі викладеного,

Outcome: approved