Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у цивільному шлюбі з листопада 2016 року по листопад 2017 року та за час спільного проживання в них народився син [PERSON], 13.10.2017 року, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Так як відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, тому вона просить в судовому порядку стягнути з відповідача аліменти в розмірі 5000 гривень, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду до повноліття дитини. З урахуванням уточнень, позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 5000 гривень щомісяця з дня предявлення позову до повноліття дитини та 1/4 частини всіх видів заробітку на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного, посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив у встановлені судом строки не надав. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача\~адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив задовольнити їх частково, пояснив, що відповідач не перебував у шлюбі з позивачем, офіційно не працює, його непостійні заробітки не є великими, надає допомогу на іншу дитину та по мірі можливості надає допомогу на дитину позивача. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони у шлюбних відносинах не перебували, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 760273, виданого Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 10.10.2017 року. Батьками дитини є [PERSON] батько, а [PERSON] -\~матір. З довідки №712 від 14.03.2018 року підписаної директором КП « Комсервіс» вбачається, що до складу сімї (зареєстрованих ) за адресою: вул.Соборна, 13/93 входять [PERSON], [PERSON]- син, [PERSON]- син. Отже, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач та відповідач мають дитину, яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що не заперечується представником відповідача. Також судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно, що також не заперечується представником позивача. З інформації ПАТ КБ « Приватбанк» наданої на виконання ухвали суду, вбачається що 10.03.2018, 16.03.2018р., 01.06.2018р. відповідачем здійснено перерахунок на карту ПриватБанка через додаток Приват24. Отримувач [PERSON] призначення платежу аліменти. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України\~передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно\~статті 182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст.\~183\~Сімейного кодексу\~України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено у ч. 1\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 91 Сімейного Кодексу України\~жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої ст.84\~та статей\~86\~і\~88\~цього\~Кодексу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання жінки до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України,Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та взяти до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів , наявність у платника аліментів зобов'язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, ч. 4ст.\~84\~СК України регламентує\~умову виникнення\~права дружини\~на утримання\~під час\~вагітності та\~у разі\~проживання з\~нею дитини\~-\~чоловік може\~надавати матеріальну\~допомогу.\~Принципове положення\~законодавця полягає\~у тому,\~що право\~на утримання\~вагітна дружина,\~а також\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має незалежно\~від того\~чи вона\~працює та\~незалежно від\~її матеріального\~становища,\~і в\~разі розірвання\~шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 91 Сімейного Кодексу України\~жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті\~84 та статей\~86 і 88цього\~Кодексу. Частиною 2\~статтею 84 Сімейного Кодексу України\~визначено, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Особливістю стягнення аліментів на дружину є наявність лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Представником неодноразово наголошувалось, що позивач працює та має дохід у виді заробітної плати, а також отримує державну соціальну допомогу на дитину щомісячно в розмірі 860 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податку. При вирішенні питання щодо того, чи має відповідач можливість надавати матеріальну допомогу суд приймає до уваги наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, а саме з відомостей Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків інформація про доходи [PERSON] відсутня. Суд не приймає доводи представника відповідача, що відповідач [PERSON] платить аліменти на іншу дитину, оскільки належних доказів на підтвердження цього суду не надано. Також, суд приймає до уваги, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.05.2018 року, відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить 1/1 квартира за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено у ч. 1\~ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Проаналізувавши обставини справи, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, його стан здоровя, суд доходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial