Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем першої черги за законом, право на земельну частку (пай) розміром 3,77 умовних кадастрових гектарів на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] по КСП «ім. Шевченка», стверджуючи, що її мати [PERSON] мала право на вище вказану земельну частку (пай) розміром 3,77 умовних кадастрових гектарів. За свого життя спадкодавець [PERSON] заповіту стосовно належного їй майна не складала. [INFO] мати позивача [PERSON] померла. Після її смерті позивач, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, фактично прийняла спадщину, так як проживала разом з своєю матір'ю на день її смерті, поховала спадкодавця, користується земельною часткою (паєм), крім неї інших спадкоємців першої черги за законом, які б претендували на спадщину, немає. Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності в неї оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Застосовані позивачем заходи щодо розшуку втраченого сертифікату на право на земельну частку (пай) позитивних результатів не дали. Вказані вище обставини позбавили позивача права на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення заявлених вимог, просить розглянути справу за його відсутності у відповідності з вимогами чинного законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що мати позивача [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 3,77 умовних кадастрових гектарів на території Перелітської сільської ради Балтського району Одеської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] по КСП «ім. Шевченка», виданого на підставі рішення Балтської районної державної адміністрації від 30 квітня 1996 року № 224, за свого життя спадкодавець заповіту стосовно належного їй майна не складала, після смерті [PERSON], померлої [INFO], спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, фактично прийняла її дочка позивач [PERSON], так як проживала разом з своєю матір'ю на день її смерті, поховала спадкодавця, користується земельною часткою (паєм), крім неї інших спадкоємців першої черги за законом, які б претендували на спадщину, судом не встановлено, що по причині відсутності у позивача оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про нотаріат» отримати новий державний акт на право власності на земельну ділянку у разі смерті спадкодавця неможливо, а згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» до переліку документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) відноситься і рішення суду про визнання права на земельну частку (пай), що позивач має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном у вигляді земельної частки (паю). Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України спадкування права на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 3 ЦК України у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, не відмовлялася від спадщини, тому вважається такою, що прийняла її. Вказані вище обставини підтверджується зібраними в матеріалах справи письмовими доказами, в тому числі ксерокопіями паспорту, свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтва про смерть, інформацією відділу у Балтському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про отримання спадкодавцем сертифікату на право на земельну частку (пай), сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], довідкою Балтської міської ради Одеської області № 756 від 20.09.2018 року про проживання однією сім'єю позивача та спадкодавця та ін.. На підставі викладеного,

Outcome: approved