Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить автомобіль Форд С-Max, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 рік випуску. Вказаний автомобіль, як службовий, закріплений за працівником ПАТ «ЗСК» -директором з персоналу на адміністративних питань [PERSON], на підставі наказу генерального директора № 87 від 26.08.2012. 31.03.2017р. року [PERSON] разом із своєю дружиною [PERSON] близько 8 год. ЗО хв. їхав на службовому автомобілі по вул. Поповича в с. Стебне. Проїжджаючи через дамбу, яка розташована по вищевказані вулиці, побачив невідомого йому раніше громадянина, який ловив рибу. Коли проїжджав повз даного громадянина, останній в цей час витягував з води знаряддя для вилову риби та вдарив ним по лобовому склу автомобіля Форд С-Max, та пошкодив його. [PERSON] зупинився та повідомив невідомого йому раніше чоловіка, що той пошкодив своїм знаряддям для вилову риби лобове скло автомобіля. Невідомий чоловік почав заперечувати свою вину та, кинувши свій засіб для відлову риби, втік з місця події. Працівник ПАТ «ЗСК» [PERSON] 01.04.2017 звернувся з відповідною заявою до Звенигородського відділу поліції ГУНП України в Черкаській області. Під час перевірки даної заяви, працівниками поліції було встановлено винуватця події, яким виявився гр. [PERSON], житель [INFO]. За результатами розгляду заяви [PERSON] 1.1. 12.04.2017 року ДОП Звенигородського відділу поліції ГУНП України в Черкаській області складено висновок про те, що дане діяння формально підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України, однак сума збитків є малозначною. Заявнику розяснено, що в даному випадку між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які мають бути вирішені в порядку цивільного судочинства. Відповідно до рахунку № 1473 від 07.06.2017 виставленого офіційним дилером та постачальником автомобілів та автозапчастин компанії Форд в Черкаській області - ТОВ «Колос- Авто», з яким ПАТ «ЗСК» укладено договір на сервісне обслуговування пошкодженого автомобіля, нове вітрове скло до легкового автомобіля Форд С-Мах коштує 20 592 грн. Позивач вважає, що саме неправомірними діями гр. [PERSON] було завдано майнову шкоду Позивачу, яка полягає у пошкодженні лобового скла автомобіля Форд С-Мах. Враховуючи наведене просить суд стягнути з гр. [PERSON], місце проживання зареєстроване за адресою: [INFO], 20 592 ( двадцять тисяч пятсот девяносто дві ) гривні майнової шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля марки «Ford С-МАХ», реєстраційний номер [NUMBER], 2012 рік випуску, що належить Публічному акціонерному товариству «Звенигородський сироробний комбінат» на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК 897599 від 26.07.2012 року. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Просила позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Пояснила, що працівник підприємства [PERSON] їхав у особистих справах на автомобілі і відповідач пошкодив йому лобове скло. На даний час автомобіль не відремонтовано, скло не придбане. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 31.03.2017р. він перебував у с. Стебне та ловив рибу. Близько 8 год.20 хв. Повз нього проїхала машина, яка зупинилася через 100 метрів. З неї вийшов [PERSON] і почав його фотографувати нічого не кажучи. Він, подумавши що фотографують представники громадських організацій ловлю ним риби перед нерестом, забрав свої речі та пішов. Наступного дня той самий чоловік знов підїхав до нього і сказав, що вчора він пошкодив йому лобове скло автомобіля. Стверджував, що він не міг пошкодити скло автомобіля, жодних ударів він не відчував і на момент коли проїжджав автомобіль він взагалі вибирав рибу. Просив у задоволенні позову відмовити. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працює у ПАТ «ЗСК» директором з персоналу та адміністративних питань. Автомобіль Форд С-Max, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 рік випуску закріплений за ним як службовий і перебуває в його користуванні. 31.03.2017р. року [PERSON] разом із своєю дружиною [PERSON] близько 8 год. 30 хв. їхав на службовому автомобілі по вул. Поповича с. Стебне. Проїжджаючи через дамбу, яка розташована по вищевказані вулиці, побачив невідомого йому раніше громадянина, який ловив рибу. Коли проїжджав повз даного громадянина, останній в цей час витягував з води знаряддя для вилову риби та вдарив ним по лобовому склу автомобіля Форд С-Max, та пошкодив його. [PERSON] зупинився та повідомив невідомого йому раніше чоловіка, що той пошкодив своїм знаряддям для вилову риби лобове скло автомобіля. Невідомий заперечував свою вину. Після цього [PERSON] пішов до магазину, який знаходився поряд з метою відшукування очевидців події. Продавець магазину повідомила йому прізвище чоловіка, який ловив рибу на мосту. Вийшовши з магазину він побачив, що даний чоловік, кинувши свій засіб для відлову риби, втік з місця події. Наступного дня він приїхав і почав робити фотознімки цього чоловіка, який знов ловив рибу на тому ж місці. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON]. пояснила, що вона є дружиною [PERSON] і також працює у ПАТ «ЗСК». 31.03.2017р. вона їхала з чоловіком у власних справах у місто і проїжджаючи через міст почула що щось вдарилося об лобове скло. В цей час на мосту ловив рибу відповідач. ЇЇ чоловік зупинився і пішов спілкуватися з вказаним чоловіком, а вона лишалася сидіти у машині. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ПАТ «ЗСК» на праві приватної власності належить автомобіль Форд С-Max, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 рік випуску, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САК897599. Відповідно до наказу генерального директора № 87 від 26.08.2012. вказаний автомобіль, як службовий, закріплений за працівником ПАТ «ЗСК» - директором з персоналу на адміністративних питань [PERSON]. Статтею 3 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті\~15,\~16 ЦК України\~містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.3 ч.1\~ст.11 ЦК України\~підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Частиною 1\~ст.22 ЦК України\~передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч.2 даної статті визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно ч.3\~ст.386 ЦК України\~власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно ч.1 ст.1166\~та ч.1 ст.1167 ЦК України\~майнова та моральна шкода, задана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~(зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Позивач не довів суду належними та допустити доказами нанесення матеріальної шкоди саме відповідачем, того що між діями відповідача та спричиненою шкодою є взаємозвязок. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки в даному випадку вони є зацікавленими особами. Щодо посилань позивача на висновок ДОП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області від 12.04.2017р., то він не може слугувати доказом вини відповідача, а лише констатує факт проведення перевірки заяви [PERSON] Тим більш, що згідно вказаного висновку, відповідач надав пояснення про непричетність до заподіяння шкоди позивачу.\~ Крім того, обґрунтовуючи розмір спричиненої шкоди позивач послався на рахунок №1473 від 07.06.2017р. Разом з тим, вказаний рахунок не може вважатися належним доказом розміру спричиненої позивачеві шкоди. Він є лише документом, який надається продавцем покупцеві і вміщує перелік товарів, послуг робіт, їх кількість і\~пропоновану\~ціну, по якій вони\~можуть бути\~поставлені покупцеві\~у разі його згоди. Будь яких інших належних та допустимих доказів розміру спричиненої шкоди позивачем надано не було, клопотання про призначення експертизи не заявлялося. З огляду принципу диспозитивності, встановлений\~ст. 11 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, і не може з власної ініціативи здійснювати пошук та збирати докази. Згідно зі ст. ст.\~10,\~11,\~60 ЦПК України\~висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Норми ст. ст.\~57,\~59 ЦПК України, передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Ч. 4\~ст. 60 ЦПК України\~визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed