Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] Згідно витягу з Держреєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер її будинку, як об'єкту нерухомого майна: 813069205214. Рішенням 2 сесії 7 скликання Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 19.12.2015 вулицю Радгосна в с. Самгородок перейменована на Деснянську. В даному будинку зареєстрована її колишня невістка, відповідач по справі, [PERSON], яка зареєструвалася і проживала в будинку з її дозволу у період з 08.02.2011 по 31.07.2017. Договір найму житла чи безоплатного користування житлом з відповідачем не укладався. Рішенням Козятинського міськрайнного суду від 18.09.2015 у справі № 133/2360/15-ц про розірвання шлюбу, шлюб між її сином [PERSON] та [PERSON] розірвано, суд повернув [PERSON] дівоче прізвище - [PERSON]. Наскільки їй відомо, відповідач не змінила прізвище колишнього чоловіка «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]», та до цього часу використовує шлюбне прізвище «[PERSON]», не змінивши особисті документи. Незважаючи на розірвання шлюбу, відповідач проживала у її будинку до 01.08.2017, потім забрала свої речі і добровільно залишила будинок. З того часу [PERSON] у будинку не з'являлася, її речі у будинку відсутні. Її син- [PERSON]. звертався із письмовою заявою до Самгородоцької сільської ради Козятинського району Вінницької області з приводу не проживання [PERSON] в даному будинку. Більше року відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, і взагалі, будинком не цікавиться. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явиласяале до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності,. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про місце та час проведення судового засідання, причини неявки суду не повідомила, до суду не надіслала заяву про слухання справи у її відсутності. Відзиву до суду не надала. За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст..264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; Так, предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача. Судом встановлено, що [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 11). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] що вбачається з повідомлення відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області (а.с. 29), а також з довідки № 463 від 13.04.2018, виданої Самгородоцькою сільською радою Козятинського району Вінницької області вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] але за даною адресою з 01.08.2017 не проживає (а.с. 5). Рішенням Козятинського міськрайнного суду від 18.09.2015 у справі № 133/2360/15-ц про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на [PERSON] (а.с.8). Незняття відповідача з місця реєстрації створює суттєві перепони для здійснена позивачем своїх прав як власника квартири та перешкоджає йому розпоряджатися квартирою на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За правилами положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України , власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідач з 01.08.2017 не користується даним житловим приміщенням, не проживає в ньому, доказів того, що позивач або інші особи, чинили йому перешкоди у користуванні житлом не надано, також не надано будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом, а тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду.

Outcome: approved