Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, яку уточнила до початку розгляду справи за суттю та просила усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], мотивуючи тим, що їй на праві власності належить спірне житлове приміщення, де зареєстрований, але фактично не проживає з 2010 року її син [PERSON], його речей в спірному житлі не має. В судовому засіданні позивач та її представник підтримала позовні вимоги в повному обсязі та дали пояснення аналогічні викладеним в позові обставинам, вказали, що відповідач з 2010 року в квартирі не проживає, його речей не має, перешкод йому позивач не чинила, добровільно відповідач зі спірного приміщення не виписується. Проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечували. В подальшому подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа в судове засідання не з'явилася - про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона особисто опитувала сусідів позивача, які підтвердили, що відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає з 2010 року, сусіди добровільно давали свої паспорти для занесенні їх даних до акту, також їй невідомі випадки того, що позивач або хтось інший перешкоджали відповідачу проживати у квартирі, жодний з сусідів про це не заявив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися - про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомив. В зв'язку з цим суд на підставі ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, заслухав пояснення позивача та її представника, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, та допитавши свідка, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачеві, що підтверджено свідоцтвом про право власності [NUMBER] від 20.01.1994 року (арк. справи 14) з врахуванням зміни прізвища позивача з [PERSON] на [PERSON] згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26.07.1991 року, відповідно до відомостей якого новий паспорт зі зміною прізвища виданий 18.09.1996 року; рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 05 травня 2006 року, що зареєстроване ХДБТІ 01.08.2006 року номер витягу 1139891 (арк. справи 15); свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.05.2010 року, що зареєстроване у ХБТІ 29.06.2010 року номер витягу 26547815; свідоцтва про спадщину за заповітом від 29.05.2010 року, що зареєстроване 20.06.2010 року ХБТІ номер витягу 26547885 (арк. справи 5-6). З довідки № 427 від 10.05.2016 року встановлена, що в кватирі [ADDRESS] зареєстровані: позивача [PERSON], відповідач [PERSON], третя особа [PERSON] (арк. справи 40). З актів від 23.05.2005 року, 02.08.2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2010 року. Відсутність речей відповідача та його не проживання за вказаною адресою достовірно не менш ніж 1 рік підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], у суду не має сумнівів щодо достовірності та правдивості фактів, повідомлених свідком. Даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутня, її показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим суду доказам. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач або треті особи не чинили, майно та речі відповідача в квартирі відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власниками житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні достовірно щонайменш з 2010 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню такими в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved