Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову вказала, що відповідач є її рідною сестрою та матір'ю [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний [PERSON] Запис у Державному реєстрі актів цивільного стану про народження дитини здійснено відповідно до ст.135 Сімейного Кодексу України. Протягом чотирьох років [PERSON] проживає зі своєю тіткою, [PERSON] Відповідач з дитиною не проживає та не бере участі в її вихованні, не працює, не забезпечує своїх дітей належними умовами виховання та розвитку, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач самостійно утримує малолітню дитину, забезпечуючи її всім необхідним за власні кошти. Тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини, встановити над дитиною опіку, призначити її опікуном та стягнути аліменти на її користь на утримання [PERSON] Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги вважають обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, заяви позивача та представника третьої особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). З копії акту № 832 від 19.07.2016 року вбачається, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], разом з тіткою [PERSON] та [PERSON] [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою з місця роботи (а.с.12), до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с.7). Активно бере участь у житті племінниці [PERSON] Згідно висновку про стан здоров'я від 02 червня 2016 року [PERSON] може бути опікуном (а.с.8). Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не відвідує її, не створює умов для її духовного та фізичного розвитку, не піклується та не утримує дочку належним чином, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації, у якому вказано про доцільність позбавити [PERSON] батьківських прав (а.с.16). Суд вважає, що даний висновок є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дітини. Вказані обставини свідчать про небажання відповідача виконувати батьківські обов'язки по відношенню до малолітньої дочки, а тому суд вважає за необхідне позбавити її батьківських прав відносно дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. У пункті 15 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином суд приходить до висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини, а тому її слід позбавити батьківських прав відносно дочки. Що стосується вимоги позивача про встановлення опіки над малолітньою дитиною, то суд вважає за необхідне роз'яснити наступне. Статтею 58 Цивільного кодексу України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з абзацом сьомим статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року дітьми, позбавленими батьківського піклування, є діти, які залишилися без піклування батьків, зокрема, у зв'язку з визнанням батьків недієздатними, а також діти, від яких відмовилися батьки. Відповідно до статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до висновку служби у справах дітей Коростишівської райдержадміністрації Житомирської області №П-31/24 від 05 жовтня 2016 року є можливим призначення є можливим призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] у разі позбавлення останньої батьківського піклування та набуття відповідного юридичного статусу. Відповідно до частин 3 та 4 статті 63 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. [PERSON] проживає разом з позивачем, у них склалися приязні відносини Щодо розміру аліментів та періоду, з якого необхідно їх стягувати, суд вважає за необхідне пояснити, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (частина 1 статті 191 Цивільного кодексу України). Позивачем подано позовну заяву 19 липня 2016 року, а заяву про уточнення позовних вимог 29 вересня 2016 року з вимогою про стягнення аліментів з відповідача, тому суд вважає можливим призначити аліменти з 29 вересня 2016 року. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до положень ст.88 ЦПК України та витрати, понесені позивачем за публікацію оголошення в газеті. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial