Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом,в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Букварською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, актовий запис № 2 від 04.08.2017. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 04.08.2017 між нею та відповідачем укладено шлюб від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її утриманні. Причиною звернення до суду стало те, що за час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння. З серпня 2017, одразу після укладення шлюбу, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 26). Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував. Строк для примирення просив не надавати (а.с. 28). Згідно ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи клопотання відповідача про те, що не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками чого винести рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтовані та не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що з 04.08.2017 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6). З свідоцтва про народження встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно довідки, виданої Букварською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області № 104 від 16.08.2019, дитина проживає разом з позивачем (а.с. 8). На теперішній час шлюб носить лише формальний характер - протягом тривалого часу стосунки у сім?ї розладилися, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, з серпня 2017 кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу (далі СК) України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не припускається. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їх дітей, що мають істотне значення. За змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. За викладених обставин суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків. У свою чергу, відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved