Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що подружні відносини з відповідачем припинені, подружнє життя не склалось через різні погляди на життя та сім`ю, відсутність взаєморозуміння та поваги. Протягом трьох останніх років проживають окремим життям один від одного, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, тому примирення неможливе. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Оскільки перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, вона просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 11.06.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. 18.06.2019 після усунення позивачем недоліків, дана позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 30.07.2019 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить його підпис в рекомендованому повідомленні про отримання судової повістки, причини неявки суду невідомі, до суду заяв чи клопотань не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. За таких обставин на підставі ст. 223 та ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились, з ухваленням заочного рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб сторонами було зареєстровано 07.07.2007 Відділом РАЦС по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, свідоцтво серії [NUMBER] від 07.07.2007, актовий запис №1048. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.05.2011, в графі «батько» зазначений - [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . Також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, близько трьох років не ведуть спільного господарства, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна та місця проживання дитини між сторонами на даний час відсутні. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін необхідно розірвати У відповідності до ст. 113 СК України суд залишає теперішнє прізвище позивача - « [PERSON] ». Згідно положень п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Outcome: approved