Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 3, в будинку № 105 по вул. Успенська (Дзержинська) в місті Павлограді Дніпропетровської області. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що вона є власницею квартири [ADDRESS] (Дзержинська) в місті Павлограді, Дніпропетровської області на підставі договору купівлі - продажу від 01.03.1988 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого за № 2-715. Відповідачі є її рідною сестрою та племінником. Вони зареєстровані за даною адресою згідно запису у домовій книзі. З початку 2010 року відповідачі виїхали в інше місто мешкання та не проживають в її квартирі більше шести років. Відповідачі ніякого інтересу до житла не виявляють, не здійснюють догляд та не проводять оплату за надані комунальні послуги, не надають позивачу допомогу з утримання та ремонту житла, чим ставлять позивача в скрутне матеріальне становище. Позивач та її представник, кожен окремо, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на пояснення надані в судовому засіданні. Відповідачі в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи. Про причину неявки суд не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача і її представника, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні було встановлено, що будинок № 105/3, вул. Успенська (Дзержинська) в м. Павлоград, Дніпропетровської області належить позивачу на підставі договору купівлі- продажу від 01 березня 1988 року, посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою (а.с. 5). Відповідно до довідки виданої головою квартального комітету [PERSON], за адресою: вул. Дзержинська, 105/3, м. Павлограда, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с. 6) Згідно акту, складеного головою квартального комітету [PERSON] та сусідами позивача [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в період з 2010 року до теперішнього часу за адресою: вул.Успенська (Дзержинська), 105/3 в м. Павлоград, Дніпропетровської області не проживають. (а.с. 7). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачі більше шести років не проживають в [INFO] (Дзержинській) м.Павлограда. Частиною 1 ст. 383 ЦК України, та ст. 150 ЖК України встановлені права власника житла, які передбачають використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідачі є членами сімї власника будинку, однак не проживають [INFO], вул.Успенська (Дзержинська) в м. Павлограді, Дніпропетровської області більше, ніж шість років, інтересу до житла вони не виявляють, витрати по утриманню будинку не несуть, особистих речей в будинку немає. Таким чином, вимоги позивача щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved