Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 14.09.2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. У спільному шлюбі у них народилося двоє дітей : донька - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. В останні роки між ними постійно виникають сварки. Відповідач не бере участі у ведення домашного господарства, не надає належної матеріальної допомоги сім'ї, не займається вихованням дітей. Вони припинили спільне проживання. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та є недоцільним. Крім того, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 05.09.2014 року сторонам було надано строк на примирення терміном чотири місяці, однак це позитивних результатів не дало. А тому позивач просить розірвати з відповідачем шлюб, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище : «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також обставини життя подружжя, наявність неповнолітніх дітей, враховуючи відсутність примирення сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про одруження, серія [NUMBER], згідно якого 14.09.2002 року одружилися [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після одруження : «[PERSON]»; копіями свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER]; [PERSON], [INFO], згідно яких їх батьками є сторони по справі; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]; копією паспорта [PERSON], серія [NUMBER]. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обгрунтовані та підтверджені документально. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved