Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказує, що вона з 1988 року проживає за адресою: [ADDRESS]. Власником вказаного будинку є [PERSON], який є рідним братом чоловіка позивача [PERSON] Рішенням Мелітопольського районного народного суду Запорізької області від 25 січня 1990 року [PERSON] було визнано недієздатним, позивач була призначена його опікуном. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті позивач залишилась проживати у вказаному будинку та доглядала за ним. Усі витрати пов'язані з похованням [PERSON] були також сплачені позивачем. За весь час проживання в будинку позивач здійснювала його ремонт, сплачувала комунальні платежі, тобто усі подальші роки вона відкрито володіла та користувалась будинком. 01 січня 2006 року уклала договір про надання послуг з електропостачання з ВАТ «Запоріжжяобленерго». За весь час після смерті [PERSON] до позивача не зверталась жодна особа, або спадкодавець померлого з приводу користування спірним будинком, у зв'язку із чим вважає, що має право про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] за набувальною давністю. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягає на задоволені позовних вимог. В судове засідання представник відповідача Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, рішення просить винести на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено у ході судового розгляду, відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 травня 1990 року [PERSON] успадкував після [PERSON] житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] /а.с.6/. Рішенням Мелітопольського районного народного суду Запорізької області від 25 січня 1990 року, яке набрало законної сили 04 лютого 1990 року визнано недієздатним [PERSON], [INFO], уродженця с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області /а.с.10-11/. Рішенням виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради народних депутатів № 20 від 15 лютого 1990 року призначено над [PERSON], [INFO], інвалідом з дитинства опікуном [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с.12/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] /а.с.13/, після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувала давність). У відповідності з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Разом з тим, у відповідності до інформаційного листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року зазначено, що володіння майном могло розпочатися раніше 01 січня 2001 року, проте до десятирічного строку набувальної давності на нерухоме майно включається трирічний строк, протягом якого особа чи її спадкоємці володіли майном до набрання чинності ЦК. Отже, володіння нерухомим майном могло розпочатися раніше 01 січня 2001 року та тривати до 01 січня 2011 року, а право вимоги про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю виникло з 01 січня 2011 року. Так, відповідно довідки № 2013 від 04 травня 2018 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації з 1988 року по теперішній час /а.с.14/, що також підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов родини, що проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с.15/. Позивач сплачує комунальні послуги по утриманню житлового будинку, квитанції підприємств датовані на ім'я [PERSON] /а.с.17/. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 53963147 від 06 листопада 2018 року, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась /а.с.36/. Таким чином, судом встановлено, що позивач добросовісно та відкрито користується житловим будинком [ADDRESS] яке належить [PERSON] на праві особистої власності, більше 10 років, а отже суд вважає за можливим визнати за нею право власності на даний житловий будинок з господарськими спорудами за набувальною давністю.

Outcome: approved