Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 04.09.2017 року вона позичила відповідачу грошові кошти в сумі 4000 доларів США, про що відповідачем було складено власноручно розписку, згідно якої вона зобов`язувалася повернути борг до 04.09.2018 року, але кошти не повернула, уникає виконання своїх зобов`язань, вважає, що розписка складена нею не має правових наслідків. А тому позивач звернулася до суду та просить суд стягнути з відповідача борг в 4000 дол. США, що в еквіваленті становить 112 667 грн. 23 коп. та стягнути судові витрати по справі. Позивач надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, позов підтримала. Відповідач до суду не з`явилася, про час розгляду справи була повідомлена належно, неодноразово направляла суду клопотання про відкладення розгляду справи через незадовільне самопочуття. До клопотань відповідачем не додано підтвердження перебування в медичних установах чи звернення до лікарів. Суд не вбачає підстав для повторного відкладення розгляду справи. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, про що не заперечила позивач. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 04.09.2017 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого відповідач [PERSON] взяла в борг у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 4000 доларів США та зобов`язувалася повернути дану суму до 04.09.2018 року, що стверджується розпискою позичальника в матеріалах справи. За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За ч.2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Вказана вище розписка містить всі необхідні умови договору позики, а саме: сторони зобов`язання, суму позики, строк виконання зобов`язання, підпис позичальника. Крім того, ця розписка є одночасно документом, який посвідчує факт передання позикодавцем визначеної суми коштів. Отже, надана позивачем розписка підтверджує той факт, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору позики та що цей договір між ними було укладено. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов`язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Будь-яких доказів на підтвердження того, що позичальником борг було повністю сплачено, суду не надано, тоді як за ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем надано належні докази на обґрунтування її позовних вимог: розписку позичальника, відповідачем умови договору не виконані, а тому з відповідача належить стягнути на користь позивача боргу за договором позики в сумі 4000 доларів США. За ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року № 6-79цс14 висловлено правову позицію про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. Отже, з врахуванням вищенаведеного сума боргу в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на день звернення позивача до суду з даним позовом становить 112667 грн. 23 коп. (100 дол. США по курсу НБУ 2816 грн. 68 коп.) На підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 640 грн. Враховуючи все вищенаведене та

Outcome: approved