Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: місто Знамянка Кіровоградської області, вулиця Ульянівська, 116. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем з 02 липня 1991 року по 28 квітня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У лютому 2006 року [PERSON] був зареєстрований у належному їй на праві власності житловому будинку, який розташований по вулиці Ульянівська,116 в місті Знамянка Кіровоградської області. Після розірвання шлюбу, а саме з травня 2014 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, житлом не користується, місце його проживання їй невідоме. Через реєстрацію відповідача у її будинку, вона позбавлена можливості оформити субсидію, а тому звертається з даним позовом до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 02 листопада 1991 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2014 року (а.с. 6). Позивачу 01 лютого 2006 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], на житловий будинок з господарсько побутовими будівлями, що знаходиться в місті Знамянка на вулиці Ульянівська, під номером 116 (а.с.5). З домової книги вбачається що у будинку №116, по вулиці Ульянівська в місті Знамянка Кіровоградської області зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 7-9). З довідок квартального комітету міста Знамянка від 20 липня 2015 року №435,436 вбачається, що позивач проживає за адресою: [INFO]. До складу її сімї входять син [PERSON] та чоловік [PERSON] При цьому, останній з травня 2014 року за вказаною адресою не проживає (а.с.10,11). Про відсутність позивача за місцем реєстрації з травня місяця 2014 року також свідчить акт підписаний мешканцями вулиці Ульянівська (сусідами) (а.с. 12). Будь-яких суперечок щодо створення перешкод відповідачу у користуванні житлом за місцем реєстрації зі сторони позивача,\~ не виявлено. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.\~ Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сімї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч.4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.\~ У розумінні положень ст. 64 ЖК України, до членів сімї належать дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні будинком, або що з цього питання він звертався до суду чи до правоохоронних органів, судом не встановлено, як і доказів того, що відповідач відсутній за місцем реєстрації з поважних причин. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право на користування належним позивачу житловим приміщенням розташованим за адресою: місто Знамянка Кіровоградської області, вулиця Ульянівська, 116, внаслідок його відсутності у ньому, тобто за місцем реєстрації, понад один рік. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. На підставі викладеного, ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.317, 319, 391, 405 ЦК України,\~ ст.ст. 64, 72, 156 ЖК України та

Outcome: approved