Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання частини житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. [PERSON] з 18 липня 1998 року до дня смерті перебувала у шлюбі з [PERSON] та за час шлюбу вони за спільні кошти придбали 20/29 частин житлового будинку [ADDRESS], право власності на який було зареєстровано за [PERSON] Отже 20/29 частин вищезазначеного житлового будинку вважається спільною сумісною власністю подружжя, та виходячи з рівності часток майна дружини та чоловіка, розмір частки [PERSON] у спільному майні подружжя становить 10/29 частин, які за її життя виділені не були. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 10/29 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений 05 травня 2017 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М. за реєстровим № 575, згідно якого, усе свої майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачу. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак 02 березня 2018 року приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М. своєю постановою № 51/02-31 відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю в неї документу, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно, зокрема на частку у праві спільного майна подружжя. Зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], прийняла спадщину, та з урахуванням того, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, тому [PERSON] просить суд визнати 20/29 частин житлового будинку [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], визначивши що їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними та становлять по 10/29 частин спірного житлового будинку кожному, після чого визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на 10/29 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, 22 жовтня 2018 року від неї та її представника [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити (а.с.72,73). Відповідач [PERSON] з позовом ознайомлений, в своєму відзиві від 13 вересня 2018 року зазначив, що він визнає той факт, що 20/29 частин житлового будинку [ADDRESS] є їх з [PERSON] спільною сумісною власністю як подружжя, у зв'язку з чим право на 10/29 частин якого дійсно належать його дружині, яка померла [INFO]. З цих підстав, просив суд задовольнити в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на 10/29 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO] (а.с.62,63). В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явися, 22 жовтня 2018 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.75). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справи без її участі та зазначила, що проти позовних вимог [PERSON] не заперечує та визнає їх в повному обсязі (а.с.64,71). Оскільки обидва відповідачі в повному обсязі визнали позов [PERSON], суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, повно та всебічно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка доводиться матір'ю позивачу (а.с.8,14). З 18 липня 1998 року до дня смерті [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] (а.с.11). В період перебування у шлюбі [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] за спільні кошти придбали 20/29 частин житлового будинку [ADDRESS], право власності на який було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В., реєстровий № 3-3981 (а.с.7,30). Факт придбання частини спірного житлового будинку з надвірними будівлями у період шлюбу та за спільні кошти відповідачем [PERSON] не оспорювався. Однак частки у спільному майні подружжя [PERSON] виділені не були. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Так, ч. 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] не оспорювався факт придбання частини спірного житлового будинку з надвірними будівлями у період шлюбу та за спільні з [PERSON] кошти, суд вважає можливим визнати 20/29 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], визначивши при цьому, що частка [PERSON], померлої [INFO] у праві спільної сумісної власності подружжя складає 10/29 частин. Отже частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищезазначений житловий будинок також становить 10/29 частин. Слід зазначити, що розмір частки кожного з подружжя, судом був визначений виходячи з принципу рівності часток у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 10/29 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 05 травня 2017 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М., реєстровий № 575, згідно якого, усе свої майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла позивачу [PERSON] (а.с.53). Як вбачається із спадкової справи № 60-2017, [PERSON] у встановлений законом строк, а саме 25 липня 2007 року звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 46 на звороті). Також з відповідною заявою позивач звернулася до нотаріуса 02 березня 2018 року (а.с.54). Однак постановою № 51/02-31 від 02 березня 2018 року приватний нотаріус Нікопольського міського нотаріального округу Наявко І.М. відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно, зокрема на частку у праві спільного майна подружжя. Надати даний правовстановлюючий документ позивач не має можливості, оскільки за життя [PERSON] частки у спільному майні подружжя виділені не були. Враховуючи те, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняла спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині немає, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на 10/29 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] в м. Нікополі Дніпропетровської області. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved