Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розподіл спільного майна подружжя набутого за період шлюбу. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. [PERSON] та [PERSON] 08.11.2008 року уклали шлюб, що зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Новоазовського районного управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 114. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO], батьком якої є Відповідач, та яка наразі мешкає з Позивачем, та перебуває на її вихованні та утриманні. Відповідно до рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 20.06.2017 (справа № 237/2110/17) шлюб між подружжям було розірвано. У період шлюбу, а саме 18 лютого 2014 за спільні кошти позивачем та відповідачем на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.02.2014 року придбано нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS], вартість якого становить 48 254,00 гривень. Вказаний житловий будинок складається з загальної площі - 57,0м2 житлової площі - 13,3 м2 господарських будівель та споруд: А-1 житловий будинок, а-1 тамбур, ак- ґанок, Б-1 навіс, В-1 сарай, вп - льох, Д-1 сарай, к- колодязь, м - штучний водойм, Н-1 навіс, № 1, 2 споруда, ворота, № 3,4 споруда, огорожа, І споруда, замощення. Будинок знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 0,089 га за кадастровим номером: [NUMBER]. Вказана земельна ділянка була також придбана 18.02.2014 року (номер у відповідному реєстрі 53) та має цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зазначена земельна ділянка належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності серії та номеру [NUMBER] видане 09.07.2013 року, та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером № 100086114233 та має кадастровий номер: [NUMBER]. Крім того, 18.02.2014 року, подружжям було придбано ще один житловий будинок з земельною ділянкою, що знаходиться за адресою [ADDRESS], вартість якого становить 50 356,00 гривень. Вказаний житловий будинок складається з загальної площі - 75,5 м2 житлової площі - 53,3 м2 господарських будівель та споруд: А-1 житловий будинок, прибудова до житлового будинку, ак- ганок з навісом, Е-1 сарай, Ж-1 сарай, З-1 літній душ, И-1 вбиральня, К-1 сарай, С-1 сарай, Сн- навіс, П-1 погріб, Р-1 вольєр, м - вигріб, І замощення, № 1 паркан, № 2 паркан, калитка, № 4 паркан, № 5 паркан, № 6 калитка, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 0,1422 га за кадастровим номером:[NUMBER]. Вказана земельна ділянка придбана 18.02.2014 року (номер у відповідному реєстрі 56) та має цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Зазначена земельна ділянка належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером № 100069314233 та має кадастровий номер: [NUMBER]. На сьогоднішній день позивач з відповідачем не домовилися про порядок поділу нерухомого майна. Отже, позивач змушена звернутися із позовом до суду. Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісної власністю, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Способи та порядок поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені ст. 71 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства,з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved