Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів посилаючись на те, що з відповідачем мають двох спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З лютого 2015 року відповідач проживає окремо від дітей. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києві від 22.05.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 3 000,00 грн., по 1 500,00 грн. на кожну дитину, починаючи з 25.10.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, батько дітей аліменти не сплачує, життям дітей не цікавиться, він фактично самоусунувся від виховання та утримання дітей. Всі питання щодо дітей вирішуються виключно нею, діти знаходяться на її повному утриманні. На даний час діти потребують значно більшого розміру грошових коштів, оскільки збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Крім того, потребують діти і коштів на лікування, так як мають хронічні захворювання та потребують лікування, щорічної диспансеризації. Зросли і витрати на комунальні послуги, які вона оплачує самостійно. Збільшився і прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Окрім того, 08.07.2018 року були внесені зміни до Сімейного кодексу України, де мінімальний розмір був збільшений до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з викладеним просила суд збільшити розмір аліментів на утримання дітей стягнути з відповідача по 4 000,00 грн. на кожну дитину. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали обставини викладені в позовній заяві, вимоги, просили їх задовольнити. Позивач додатково зазначила, що діти потребують значних коштів на лікування, навчання, вони займаються у гуртках, бувають за кордоном, в таборах. Щомісячно вона витрачає на дітей десь 20 000 грн. У [PERSON] проблеми з очима, він алергік. [PERSON] теж алергік. Вона має туристичну фірму. Однак, є інвалідом ІІІ групи. Коли вона була на лікуванні, то відповідач жодного разу не поцікавився дітьми. Представник позивача додатково зазначив, що діти сторін потребують медичного огляду духовного розвитку, постійно їздять за кордон. Відповідач має автомобіль, кошти на життя, однак коштів на утримання дітей не сплачує. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що він не має можливості сплачувати аліменти. Крім того, він проти їх платити, вважає, що діти можуть жити з ним. Він знімає квартиру не далеко від школи, і діти до нього заходять. Автомобілем не користується, оскільки обмежений у праві користування ним. Про інвалідність позивача знає. Рішення суду не оскаржував. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2018 року відкрито провадження у справі. В суді встановлено, що сторони по справі мають двох спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2018 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дітей по 1 500 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 25.10.2017 року і до повноліття дітей. 04.07.2018 року видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду. 16.07.2018 року відкрито виконавче провадження. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 22.08.2018 року станом на 01.11.2018 року заборгованість становить 39 000,00 грн. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках. По даній справі встановлено, що діти сторін проживають з матір'ю та перебувають на утриманні позивача. Відповідач не сплачує аліменти, розмір яких становить 3 000,00 грн. на двох дітей. По даній справі позивач просить суд збільшити розмір аліментів до 4 000,00 грн. на кожну дитину. Вимоги обґрунтовує тим, що після визначення розміру аліментів відбулися значні зміни, вона стала інвалідом ІІІ групи пожиттєво, збільшився прожитковий мінімум, діти потребують лікування. Зросли ціни на одяг, продукти, шкільне приладдя, житлово-комунальні послуги. Враховуючи, що з моменту призначення аліментів значно підвищився рівень інфляції, збільшилися ціни на продукти харчування, лікування, житлово-комунальні послуги, суд частково погоджується з доводами позивача щодо збільшення розміру аліментів. Однак, з урахуванням того, що сторона позивача не надала доказів щодо можливості виплачувати відповідачем аліменти в розмірі 8 000,00 грн., суд дійшов висновку, що аліменти мають бути збільшені до 2 500,00 грн. на кожну дитину. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial