Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.07.2002 року між нею і відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Михайлівською сільською радою Апостолівськогого району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 10. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинились і вже тривалий час, не зважаючи на те, що зареєстровані та мешкають разом. Збереження шлюбу будуть суперечити інтересам Позивача та Відповідача. Тому просив розірвати шлюб. Ухвалою суду від 12 серпня 2015 року сторонам надано строк для примирення два місяці. З урахуванням того, що сплинув строк для примирення, суд відновив провадження та призначив справу до розгляду. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надала суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, 27 липня 2002 року між сторонами по справі, Михайлівською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, було укладено шлюб, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний актовий запис під № 10 (а.с.8). Також під час судового розгляду справи встановлено, що від спільно шлюбу сторони мають синів : [PERSON], 07.02.2003р.н., та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких сторони записані батьками дітей (а.с. 9-10). У відповідності до положень ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог статті 112 Сімейного Кодексу України судом зясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги наявність малолітніх дітей, ті обставини, що, між Позивачем та Відповідачем шлюбні відносини фактично припинились, а також інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам Позивача, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так відповідачем у заяві зазначено, що після розірвання шлюбу остання просить залишити прізвище взяте нею під час укладання шлюбу «Кардашова». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved