Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання [PERSON] з батьком [PERSON], який помер [INFO] року, на час його смерті [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO]. помер [PERSON]. Позивач є сином покійного спадкодавця, а відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) - дочкою. Після смерті покійного [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач зазначає, що останні роки свого життя батько проживав з ним в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] заповіту не складав. За таких умов, на підставі статтей 1261, 1269 ЦК України позивач вважає, що прийняв спадщину. Однак, при зверненні в нотаріальну контору для видачі свідоцтва про право на спадщину, йому повідомили, що оскільки спадкодавець був зареєстрований за місцем проживання за іншою адресою, відповідно позивачеві потрібно подати заяву про прийняття спадщини, а оскільки строк на прийняття спадщини пропущено - рекомендували звернутися до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Не погоджуючись з такими рекомендаціями, позивач зазначає, що згідно положень ст. 29 Цивільного кодексу України фізична особа може мати декілька місць проживання. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в п. 2 листа від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З наведених обставин позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. На призначений час розгляду справи від позивача поступили письмові пояснення та клопотання в порядку ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України про розгляд справи у його відсутності. Від відповідача поступили письмові заперечення на позовну заяву, згідно яких відповідач повідомляє суду, що з 2001-року проживає за кордоном в Федеративній республіці Німеччина. Відповідач зазначає, що [PERSON] був її батьком. Оскільки відповідач проживає за кордоном та немала змоги забрати батька в Федеративну республіку Німеччина, він прожив з позивачем. На думку відповідача вона має право на спадщину на рівні з позивачем, оскільки законодавством не встановлюється право на спадкування в залежності від місця проживання спадкоємця і спадкодавця. За таких умов, просить в задоволенні позову відмовити. Додатково відповідачем подано клопотання в порядку ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України про розгляд справи у його відсутності. Розглянувши матеріали справи, у відповідності з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд встановив: Згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від [INFO]. [PERSON] помер [INFO]. у віці 78 років. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначається [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначається [PERSON]. Випискою з книги актів реєстрації шлюбу № 49/1997 виданої відділом ЗАГСу Вадерсло Федеративна Республіка Німеччина підтверджується, що [PERSON], [INFO]., 01.10.1997р. вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] З копії паспорта [PERSON] випливає, що такий зареєстрований в [ADDRESS] Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки виданої ЛКП «№507» [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] [PERSON] проживав за даною адресою без реєстрації до дня його смерті [INFO] року згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від [INFO]. Письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] підтверджується проживання [PERSON] з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] до дня його смерті. Дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову, виходячи з наступного: Згідно статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 124 Конституції України передбачає, що до юрисдикції судів віднесено всі правові відносини, що виникають у державі. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права. ВІдповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» - справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу статті 1220 Цивільного кодексу України - часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до частини 2 статті 1223 Цивільного кодексу України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. В силу ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В силу ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - зазначається, що необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Матеріалами справи доводиться проживання [PERSON] з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] на день його смерті, що є часом відкриття спадщини. Вказана обставина також визнана відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За таких умов місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є м. Львів. Згідно ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд звертає увагу, що предметом розгляду в даній справі не є усунення відповідача від права на спадкування. Відповідач має право на спадкування майна після смерті батька у відповідності з положеннями Цивільного кодексу України. З наведених обставин, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved