Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013 року, мають дочку [PERSON], [INFO] на даний час сім'я розпалася, сторони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, на грунті чого в сімї винакали сварки, з квітня 2016 року проживають окремо, не ведуть спільне господарство, а тому позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні повністю підтримала позов. Відповідач позов не визнав.. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони 03.08.2013 року зареєстрували шлюб, мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Наведене підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін. Позивач в судовому засіданні категорично наполягає на розірванні шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини через відсутність взаєморозуміння, з квітня 2016 року подружжя проживає окремо. Позивач не бажає відновлювати стосунки, зазначає, що її рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве та розірвання шлюбу, також, в інтересах дитини, оскільки в сім»ї відбувалися сварки, які призвели до того що сторони стали чужими людьми, відповідач не змінив своєї поведінки. Відповідач ствердив, що в сімї виникали конфлікти, але було й примирення, а тому відповідач вважає, що в подальшому можливе ще примирення з дружиною. За клопотанням відповідача, судом 25.07.2017р. та 15.09.2017року було оголошено перерву в судовому засіданні та було надано сторонам строк для примирення, який не надав позитивного результату. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити - «[PERSON]». Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved