Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила: встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON]; встановити факт місця відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. На даний час позивачка вказує, що вона є єдиною спадкоємицею першої черги після смерті її матері. На даний час не може оформити свої спадкові права, оскільки не надано правовстановлюючих документів, а саме: доказів про сумісне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача та третьої особи надійшли клопотання про слухання справи за їх відсутністю. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] 24 березня 2011 року між публічним акціонерним товариство «Комерційний банк «ПриватБанк», назву якого було змінено на Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № SAMDN25000715131826 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою та строком на один рік, у разі, якщо закінчився термін вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично рахується продовженим ще на один рік, вказаний в п. 1 договору (а.с. 9). 17 жовтня 2013 року звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанку» з заявою № SAMDN25000738669220 на оформлення вкладу «Стандарт на 12 місяців», відповідно до якого внесла на депозитний рахунок 1000 доларів США 35 центів, з процентною ставкою 8,5 % річних з строком до 17.10.2014 року. в даній заяві [PERSON] повідомила банк про те, що у разі її смерті вкладом та нарахованими відсотками розпоряджається її донька [PERSON] (а.с. 7). Згідно платіжного доручення № 2881727312 від 17.10.2013 року, [PERSON] внесла на депозитний рахунок кошти у розмірі 1000,35 доларів США (а.с 8). На підставі свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на «[PERSON]», свідченням чого є свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] У зв'язку з наявністю у свідоцтві про народження помилки, а саме в імені позивачки «[PERSON]» замість «[PERSON]», позивачка звернулася до Інгульського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області з заявою щодо внесення змін до актового запису про народження № 72 від 15.09.1963 року , а саме змінити імя з «[PERSON]» на «[PERSON]». 28 березня 2018 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Савченко І.М. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її матері [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Савченко І.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.03.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину за законом, оскільки позивачем не надано документів, за якими можливо встановити місце відкриття спадщини та коло осіб, що проживали разом із спадкодавицею на день відкриття спадщини; не надано доказів постійного проживання позивача зі спадкодавцем. Відповідно до довідки виданої житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь» житлово-експлуатаційної контори № 11 від 09.01.2014 року за вих. № 75 виданої на ім'я [PERSON] про те, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] з 15.12.2009 року по день смерті [INFO] Відповідно до довідки виданої житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь» житлово-експлуатаційної контори № 11 від 15.11.2017 року за вих. № 3690, виданої на імя [PERSON] про те, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] з 15.12.2009 року по день смерті [INFO] Згідно паспорту [NUMBER] [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с 5-6). Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як відомо із ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За приписами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи доведення заявником факту спільного проживання з спадкодавицею однією сім'єю більше п'яти років до часу смерті останньої, відсутності спору про право та інших спадкоємців, наявність достатніх та допустимих доказів у підтвердження фактів та доводів позивача, суд вважає що позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved