Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.04.1994 їй на праві власності належить 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS] . На теперішній час вона має намір продати належну їй частину житлового будинку, для чого звернулася до нотаріуса, який повідомив про неможливість оформити договір купівлі-продажу, оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна постановою АВ №2267151 від 13.07.2005 ВДВС Скадовського управління юстиції накладено арешт на належну їй 1/4 частину житлового будинку за вказаною адресою. Їй не відомо причини накладення арешту на її частку у житловому будинку. У ВДВС їй повідомили, що виконавче провадження, в якому винесено постанову АВ №2267151 від 13.07.2005, на виконанні не перебуває, в архіві не зберігається. Зазначає, що оскільки у Скадовському районному відділі державної виконавчої служби на сьогоднішній день відсутнє виконавче провадження, яким обґрунтовується необхідність продовження арешту житлового будинку, такий арешт має бути скасованим. Також зазначила, що не є боржником, тому відсутні підстави для арешту належного їй майна. Посилаючись на положення статей 41 Конституції України, 16, 317, 321 Цивільного кодексу України, просить скасувати арешт майна, накладений відділом державної виконавчої служби Скадовського районного управління юстиції Херсонської області постановою АВ №2267151 від 13.07.2005 про накладення арешту на 1/4 частину житлового будинку по [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Представник позивача адвокат Старчеус С. І. в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені у позові, заявлену вимогу підтримав, просив позов задовольнити. Скадовський районний відділ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання представника не направив, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не направив, відзив на позов не надав. Вислухавши представника позивача, вивчивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва №43 про право власності на житло від 13.04.1994 житловий будинок по [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво зареєстровано в Скадовському БТІ21.04.1994 у реєстрову книгу за №82. У зв`язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Приватний нотаріус Скадовського районного нотаріального округу Херсонської області Шершукова Н. В. відмовила [PERSON] у посвідченні договору купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з наявністю обтяження. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Державного реєстру іпотек станом на 22.06.2021 вбачається, що постановою АВ №481853 від 13.07.2005 ВДВС Скадовського управління юстиції на 1/4 частину будинку по [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , накладено арешт. З повідомлення Скадовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) №6496 від 23.06.2021 вбачається, що на примусовому виконанні у відділі не знаходиться виконавче провадження, за яким наявне обтяження: арешт нерухомого майна на підставі постанови АВ №481853 від 13.07.2005 на 1/4 частину будинку по [ADDRESS] . За змістом статей 15, 16 ЦК України, статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із статтями 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення закріплені в статтях 316-321 ЦК України. Так, відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Крім того, згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, який був чинний на час накладання державним виконавцем арешту, передбачено, що у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до статті 55 вказаного Закону, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. За змістом статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, який чинний на час розгляду справи, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Статтею 59 цього Закону визначено підстави для зняття арешту з майна боржника, а також зазначається, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження була винесена понад п`ятнадцять років тому. На даний час позивач боргових зобов`язань не має, про наявність виконавчих проваджень відносно неї суду не повідомлено, у зв`язку з чим з метою захисту прав та інтересів позивача як власника майна суд вважає необхідним звільнити дане майно з-під арешту. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved