Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що вона, [PERSON] , є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Договорів купівлі - продажу від 30.09.2019 року та Витягу № 182994517 від 30.09.2019 року. У будинку зареєстрований колишній співвласник, відповідач, [PERSON] , однак фактично у даному помешканні не проживає. Також відповідно до вищевказаного договору купівлі - продажу, зокрема п. 14, такий повинний був знятися з реєстрації до 04.10.2019 року, однак таких дій не вчинив. Його реєстрація перешкоджає їй у отримані субсидії, оскільки не можу забезпечити відповідного пакету документів для отримання такої пільги, що порушує її права та інтереси і тягне за собою додаткові матеріальні витрати. Враховуючи той факт, що вона не має можливості у позасудовому порядку домовитися з відповідачем про добровільне зняття з реєстрації, оскільки їй не відоме його фактичне місце проживання чи перебування, саме тому вважає, що її право порушено. А тому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 лютого 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи був повідомлена завчасно у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі - продажу від 30.09.2019 року та Витягу № 182994517 від 30.09.2019 року (а.с. 13-14, 15), відповідач є колишнім співвласником спірної квартири, зареєстрований в ній, що підтверджується довідкою ПП «Санітарія» (а.с.16). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст.319 ЦК України, «Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону». За нормами ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право третіх осіб на користування майном, що належить на праві власності інший особі, повинно бути доведено та підтверджено належними правовими підставами та доказами, що відповідають вимогам, визначеним ст.ст. 77,78,79,80 ЦПК України. Статтею 405 ЦК України визначено право членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved