Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з належного їй будинку з надвірними будівлями №73 по вул.Будьоного у м.Знамянка Кіровоградської області та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис щодо реєстрації обтяження за реєстраційним номером 10413135. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинок з надвірними будівлями №73 по вул.Будьоного у м.Знамянка Кіровоградської області, який вона придбала 16.11.1999 ще до реєстрації шлюбу, коли її прізвище було [PERSON]. Їй стало відомо, що з її племінника [PERSON], який деякий час проживав у її будинку, 12.05.2010 судовим наказом стягнуто борг за кредитним договором та судовий збір. На виконання даного судового наказу 27.10.2010 державним виконавцем ВДВС Знамянського МРУЮ у Кіровоградській області накладено арешт на її майно, як вона вважає саме тому, що її племінник [PERSON] на той час проживав у її будинку. Проте, племінник ніколи не був і не є його власником. Крім того, станом на 28.11.2015 [PERSON] заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» не має. Відповідно до чинного законодавства, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обмежує її законні права, як власника майна щодо вільного розпорядження майном. Оскільки вирішити дане питання з відповідачем у позасудовому порядку немає можливості, вона звернулася до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявилася, але її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд зняти арешт з належного [PERSON] нерухомого майна. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог позивача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, докази, встановив наступне. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з договором купівлі-продажу від 16.11.1999, [PERSON] придбала жилий будинок з надвірними будівлями №73 по вул.Будьоного у м.Знамянка Кіровоградської області (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про одруження, [PERSON] 25.06.2004 одружилася з [PERSON], після чого їй присвоєно прізвище «Володіна» (а.с.15). Свідоцтво про право власності на нерухоме майно [PERSON] отримала 29.12.2015, про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.22-23, 24). Ленінським районним судом міста Кіровограда 12.05.2010 видано судовий наказ №2-н-657 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу за кредитним договором та судового збору (а.с.14). На підставі даного судового наказу 27.10.2010 за реєстраційним №10413135 на нерухоме майно, а саме будинок №73 по вул.Будьоного у м.Знамянка Кіровоградської області, власником якого зазначено [PERSON], накладено арешт (а.с.11). Згідно з довідкою від 28.11.2015, станом на 28.11.2015 [PERSON] не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.13). З листа ВДВС Знамянського МРУЮ у Кіровоградській області від 07.12.2015 №40354 вбачається, що, не зважаючи на погашення [PERSON] у повному обсязі боргів перед ПАТ КБ «Приватбанк», на виконанні служби перебувають інші виконавчі документи, боржником за якими є [PERSON], тому зняття накладеного арешту можливе лише при умові погашення даних боргів (а.с.12). Згідно з ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обовязку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Згідно зі ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що [PERSON] не мала і не має боргових зобовязань перед ПАТ КБ «Приватбанк», те, що вона є єдиним власником нерухомого майна, на примусовому виконанні виконавчого документу стосовно неї не знаходиться, суд приходить до висновку про те, що на даний час відсутні законні підстави для арешту майна [PERSON], тому вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved