Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою 13.02.2020, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 07.08.2010 Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 309. В обґрунтування позову вказувала, що 07.08.2010 між ними зареєстровано шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Їх сімейне життя поступово погіршувалося та з січня 2020 вони припинили спільне проживання та сімейні стосунки. Причиною тому є різні погляди на організацію побутових умов, ведення спільного господарства, протилежні погляди на шлюб та сім`ю, а також некоректна поведінка відповідача в сім`ї. Стверджувала, що їх шлюб носить формальний характер, його збереження не є можливим та суперечить її інтересам. Позивач будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи до суду не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Після розірвання просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав, позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.2010 між сторонами зареєстровано шлюб Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 309 (а.с. 11). Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем (а.с. 10, 14). Позивач наполягає на тому, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач позов визнає та проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги те, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, збереження їх сім`ї на майбутнє неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, відповідач позовні вимоги визнав та проти розірвання шлюбу не заперечує, тому суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 07.08.2010 Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 309 - розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого нею при поданні позову, що складає 420,40 грн. Беручи до уваги задоволення позовних вимог, повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача решту судових витрат, понесених нею при подачі позову (а.с.1), що складає 420,40 грн.

Outcome: approved