Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач являється батьком [PERSON]. В даний час вона є студенткою КВНЗ КОР «Богуславський гуманітарний коледж імені І.С. Нечуя-Левицького» та потребує матеріальної допомоги батька. Просила стягнути з відповідача матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на період навчання їх дитини. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав. Згідно з правилами частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши позиції сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без з'ясування обставин справи. Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно частини 2 зазначеної статті право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно приписів частини 1 статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За матеріалами справи сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина є повнолітньою, проживає з матір'ю та являється студенткою другого курсу денної форми навчання КВНЗ КОР «Богуславський гуманітарний коледж імені І.С. Нечуя-Левицького», термін її навчання закінчується 30 червня 2018 року. Відповідач працює і має постійний заробіток. Наявні юридичні факти, що зобов'язують відповідача до сплати аліментів: досягнення дочкою віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження нею навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливості надавати таку допомогу. Волевиявлення відповідача спрямоване на припинення спору з позивачем та не суперечить закону. Суд вважає позов визнаним, оскільки у суду не викликає сумніву у тому, що визнання відповідачем позову відповідає дійсним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів і не зроблено під впливом протиправної поведінки щодо нього інших осіб або з метою приховати інші обставини, необхідні для вирішення справи. Визнання позову відповідачем приймається судом. За правилом частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved