Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 18.11.2014 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді 1\\6 частини житлового будинку № 68 по вулиці Пушкіна в м. Узині Білоцерківського району. Зазначене майно покійний [PERSON] фактично прийняв та звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори після смерті свого батька [PERSON], 26.05.2013 р. Позивач звернулася за оформленням своїх спадкових прав, але отримала відмову нотаріуса, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та спадкодавець [PERSON] не встиг оформити і зареєструвати свого права власності на частину будинку, а тому позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого 18.11.2014 року батька [PERSON] на спадкове майно у вигляді 1\\6 частини житлового будинку №68 по вул. Пушкіна в м. Узині. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов. Відповідачі позов не визнали, заперечили визнання за [PERSON] будь-якої частки на спадкове майно. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді даної справи, оглянувши матеріали справи, копії спадкових справ, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 18.11.2014 року помер [PERSON], який приходиться батьком [PERSON], Позивач є єдиним його спадкоємцем першої черги по закону, що стверджується копією свідоцтва про його смерть /а.с.3/ та копією свідоцтва про народження його доньки. /а.с.4/. З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2015 року після померлого [PERSON] була заведена спадкова справа № 101 /а.с.43-54/. Також, з матеріалів справи вбачається, що 04.06.2014 року після померлого [PERSON] була заведена спадкова справа № 127/а.с.55-157/. Та суду було надано копію спадкової справи №128 від 04.06.2014 року після померлої 10.12.2013 року [PERSON] /а.с.158-189/. Отже, з наданих суду спадкових справ та з встановлених судом обставин вбачається, що перебуваючи в шлюбі з 24.01.1960 року [PERSON] та [PERSON], побудували будинок в м. Узині по вул. Пушкіна 68. Свідоцтво на право власності на цей будинок було видано на імя [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок та свідоцтвом про одруження /а.с.62/ Встановленим є те, що [PERSON] та [PERSON] мали пятеро дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Встановлено, що [PERSON] помер 26.05.2013 року, а його дружина [PERSON] померла 14.12.2013 року. Зазначені особи не залишили заповітів та їхніми спадкоємцями за законом є їхні пятеро дітей, які прийняли спадщину, шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлих батьків. 04.06.2014 року було заведено дві спадкові справи, з яких вбачається, що всі спадкоємці, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини за законом після померлої матері [PERSON] на користь своєї сестри [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) [PERSON] . А щодо спадкового майна після померлого батька [PERSON], - то всі його спадкоємці подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак ніхто із спадкоємців на даний час не оформив належно своїх спадкових справ, свідоцтв про право власності на спадкове майно не видавалося, що вбачається з матеріалів вказаної вище спадкової справи. Встановлено, що 18.11.2014 року один із спадкоємців [PERSON] помер та його донька [PERSON], позивач у справі, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, але 25.08.2015 року державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з відсутністю правоустановчих документів на спадкове майно /а.с.157/. Встановлено, що спадкове майно після смерті [PERSON] складається з 1\\ 12 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд за адресою: м. Узин вул. Пушкіна №68. Зазначену частину будинку [PERSON] прийняв після смерті [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав. Інші спадкоємці за законом щодо майна померлого [PERSON] також, прийняли спадщину, шляхом звернення з відповідними заявами до нотаріальної контори, але не оформили свої частки (по 1\\12 частині) на спадкове майно. Також, спадкоємець [PERSON], яка залишилася єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON], оскільки інші спадкоємці першої черги відмовилися від прийняття спадщини після смерті матері на користь сестри [PERSON], теж, не оформила спадкових прав на 1\\2 частину спадкового будинку після смерті матері [PERSON] При вирішенні даного спору суд виходив з наступного. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Отже, встановленим є те, що будинок №68 по вул.. Пушкіна в м. Узині належав подружжю [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності та після смерті [PERSON] 26.05.2013 року відкрилася спадщина на 1\\2 частину спадкового будинку і після смерті [PERSON] 14.12.2013 року відкрилася спадщина на 1\\2 частину вказаного спадкового будинку. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. Отже, встановленим є те, що позивач має право на спадкування 1\\12 частини спадкового будинку, оскільки спадкує саме ту частку спадщини , яка належала за законом її батькові після смерті [PERSON]. За ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виникнення у спадкоємця [PERSON] права на спадщину, яке повязується з прийняттям спадщини, шляхом подання заяви до нотаріуса, тобто наявним у спадкоємця [PERSON] майнового права, зумовлює входження цього права на спадкування до складу спадщини після його смерті, хоча за життя не він здійснив державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька [PERSON] (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Таким чином, позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON] має право на спадкування його частки у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial