Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на земельні ділянки кадастровий номер 3221486001:01:004:0038, 3221486001:01:004:0039, 3221486001:01:004:0040, 3221486001:01:004:0041, які розташовані в [ADDRESS]. 05.02.2014 року представник позивача [PERSON] надала заяву про уточнення позовних вимог в якій просить, визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельні ділянки кадастровий номер 3221486001:01:004:0038 площею 0,1250 га, 3221486001:01:004:0039 площею 0,1250 га, 3221486001:01:004:0040 площею 0,1754 га, 3221486001:01:004:0041 площею 0,1754 га, які розташовані в [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Пінчуківської сільської ради Васильківського району Київської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову виходячи з наступних підстав. У відповідності до Державного акту серії ЯБ №528204-51593, виданого Васильківським районним відділом землересурсів 30 січня 2006 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010632600014, земельна ділянка загальною площею 0,250 га, яка розташована [ADDRESS] (цільове призначення - будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), належить [PERSON] - на підставі договору дарування земельної ділянки від 06.03.1996 року №1175, кадастровий номер 3221486001:01:004:0003. (а.с. 14). У відповідності до Державного акту серії ЯБ №528205-51594, виданого Васильківським районним відділом землересурсів 30 січня 2006 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010632600015, земельна ділянка загальною площею 0,351 га, яка розташована [ADDRESS] (цільове призначення - ведення особистого селянського господарства), належить [PERSON] - на підставі договору дарування земельної ділянки від 06.03.1996 року №1175, кадастровий номер 3221486001:01:004:0004. (а.с. 15). Згідно розробленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було встановлено межі земельних ділянок в натурі та передано позивачу [PERSON] на зберігання межові знаки. Земельним ділянкам, які сформувалися в результаті поділу, було присвоєно кадастрові номери 3221486001:01:004:0038, 3221486001:01:004:0039, 3221486001:01:004:0040, 3221486001:01:004:0041 та відомості про них внесено до Державного земельного кадастру (а.с.5-32). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Ужвенко В.М. №5692468 від 09 вересня 2013 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 3221486001:01:004:0003 (а.с. 38). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Кострубіцької А.М. №5712534 від 09 вересня 2013 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки 3221486001:01:004:0004 (а.с. 39). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності набувається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Станом на сьогоднішній день державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року за N 1952-IV. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року за N 1952-IV визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно положень ч.1.ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] правомірно набула права власності на вказані земельні ділянки. За таких обставин суд знаходить позовні вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки, відповідно до ст. 60 ЦПК України позивачкою доведені ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved