Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 07 травня 2011 року він уклав шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №44. Вони з відповідачем мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя в відповідачкою не склалися, через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. Постійні сварки призвели до того, що вони стали чужими людьми, в зв'язку з чим вважає, що сім'я розпалася та зберегти її не можливо. Подружні стосунки між ними припинені близько двох місяців тому, з того часу спільне господарство не ведеться та інші обов'язки як подружжя щодо один одного не виконуються. За спільною домовленістю дитина проживає з відповідачкою, а питання розподілу майна, витрат на утримання дитини та порядок виконання батьківських обов'язків щодо дитини будуть вирішуватися окремим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання 01 грудня 2016 року не з'явився, заявою прохав розглянути справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та прохав його задовольнити (а.с.35). Відповідач [PERSON], у судове засідання 01 грудня 2016 року не з'явилася, згідно поданої заяви прохала розглянути справу за її відсутності, позов визнала, зазначила, що примирення не відбулося, не заперечувала проти розірвання шлюбу (а.с.31). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 травня 2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №44 (а.с.9), в період якого у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Спільне подружнє життя не склалося, через постійні сварки та непорозуміння, які призвели до того, що вони стали чужими людьми, у зв'язку з чим сім'я розпалася та зберегти її не можливо. Ухвалою Солонянського суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року був наданий строк на примирення терміном 3 місяці (а.с.25), але примирення не відбулося, у зв'язку з чим подружні стосунки між ними припинені, з того часу спільне господарство не ведеться та інші обов'язки як подружжя щодо один одного не виконуються. Дитина проживає з відповідачкою, а спір щодо поділу майна, утримання сина буде вирішуватися за окремим позовом (а.с.31). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди). Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, сплачений ним під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved