Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить визначити розмір часток у майні, що є спільною сумісною власністю, а саме у квартирі [ADDRESS] за [PERSON] - 1/3 частину, за [PERSON] - 1/3 частину та за померлим [INFO] [PERSON] - 1/3 частину. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що згідно заповіту складеного 20 листопада 2002 року, вона є єдиним спадкоємцем [PERSON], померлого [INFO]. Для оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] позивач звернулася до Першої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом першого Одеської державної нотаріальної контори було роз'яснено позивачу, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON], необхідно надати документи, які підтверджую склад спадкового майна. Проте, у договорі купівлі-продажу №95/0335, укладеному на Одеській Універсальній Товарній Біржі «GIP» 07.02.1995 р. та зареєстрованого у КП «ОМБТІ та РОН» 26.06.1995 р., квартири [ADDRESS] не зазначені частки, які належать кожному із співвласників, тобто квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та померлому [INFO] [PERSON], що не дає можливості визначити склад майна, належного спадкодавцеві. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 07 лютого 1995 року [PERSON], її мати [PERSON] та батько [PERSON] придбали на Одеській Універсальній Товарній Біржі «GIP» квартиру під [ADDRESS], про що свідчить договір №95/03356 купівлі-продажу нерухомого майна. Зазначений договір був зареєстрований у КП «ОМБТІ та РОН» 26 червня 1995 року, реєстраційний номер №466 стр.39 кн.77 пр. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси. За життя, а саме 20 листопада 2002 року [PERSON], було складено заповіт, згідно якого він заповів все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, своїй дочці [PERSON]. Для оформлення своїх спадкових прав, після смерті [PERSON], у встановлений законом строк, позивач звернулася до Першої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 07 травня 2007 року державним нотаріусом була відкрита спадкова справа за № 227/2007. Згідно листа державного нотаріуса Першої Одеської державної нотаріальної контори Лебідь О.В. від 17.12.2013 р. вих. № 2938/2-н [PERSON] сповіщено про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] в зв'язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна, а саме: спадкова квартира [ADDRESS] придбана [PERSON], [PERSON], [PERSON] за договором купівлі-продажу зареєстрованим Одеською універсальною товарною біржею 07.02.1995 р., без визначення розміру часток кожного. Спадкова квартира є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини На підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 липня 2007 року по справі №2-6882/07, визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 07.02.1995 року на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» під №95/0335 між [PERSON], який діяв від імені [PERSON], з однієї сторони та [PERSON], [PERSON], [PERSON], з другою сторони. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. При цьому, ч. 3 ст. 370 ЦК України передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 364 Кодексу. Тобто, в порядку, передбаченому для виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають значення. У разі поділу майна між співласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 1-3 ст. 372 ЦК України). При цьому, договори про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та поділ нерухомого майна, що є у спільній власності, укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню. На цей час таке виділення (визначення) не може бути зроблено, у зв'язку з тим, що один з співвласників квартири [ADDRESS], а саме [PERSON] помер [INFO], що підтверджується (Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]). Враховуючи те, що між співвласниками спірної квартири не було встановлено домовленості щодо розміру часток, суд виходячи із рівності часток кожного співвласника та вважає можливим визначити, за [PERSON] - право власності на 1/3 частину у квартирі [ADDRESS] Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 2 ст. 1226 ЦК України суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Outcome: approved