Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 12000 грн., а також просить стягнути з відповідача по 600 грн. щомісячно на лікування дитини, вказуючи, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. З 23.05.2016 року шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо. Додаткові витрати на дитину пов'язані із станом її здоров'я. Так, із пологового будинку донька була виписана із діагнозом кефалогематома в області лівої вісочної кістки. До 1 року дитина перебувала на диспансерному обліку у невролога з приводу гипоксичного-ішемічного ураження центральної нервової системи та функціональної кардиопатії. Із 2010 р. дитина знаходиться на диспансерному обліку у хірурга та отримує лікування 2 рази на рік. З 2013 р. дитина діагностували дисметоболічну нефропатію та ініціальну фазу мочекам'яної хвороби, а в 2015р. вторинний не обструктивний піелонефріт. У 2013р. за станом здоров'я дитина знаходилась на домашній формі навчання та з 2015р. по 2016 учбовий рік не відвідувала школу 113 днів. Добровільно надавати допомогу на дитину відповідач відмовляється, тому вона змушена звертатися до суду. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача суму додаткових витрат на дитину у твердій грошовій формі, щомісячними платежами по 600 грн. Крім цього, просить стягнути з відповідача пронесені нею додаткові витрати у розмірі 12000грн. на придбання ліків, оздоровлення та речі. Представник позивача та позивач в судовому засіданні, позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач не заперечував проти стягнення понесених позивачкою додаткових витрат на дитину, однак вважав, що стягненню підлягає половин заявленої суми. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, шлюб між ними розірваний відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23.05.2006р. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем, що не заперечується учасниками процесу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно рішення Ленінського районного суду Харківської області від 23.05.2006 року з [PERSON] на користь позивача на утримання доньки стягнено аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Однак позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати в сумі 600 грн. щомісячно на лікування дитини; додаткові витрати в сумі 12000 грн. витрачені позивачкою на лікування дитини. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту названої статті у цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 185 СК України витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно в залежності від причини, що зумовила додаткові витрати. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат в сумі 12000грн., то суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню, а саме в частині доведеності. Так, суду надано квитанції по придбаванню ліків на дитину в сукупному розмірі 6214грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину в сумі 600 грн. щомісячно на лікування дитини, то суд вважає дані вимоги підлягають задоволенню підлягають з наступних підстав. Згідно медичних довідок (а.с.12,27-50) вбачається тривале лікування дитини. Так, до 1 року дитина перебувала на диспансерному обліку у невролога з приводу гипоксичного-ішемічного ураження центральної нервової системи та функціональної кардиопатії. Із 2010 р. дитина знаходиться на диспансерному обліку у хірурга та отримує лікування 2 рази на рік. З 2013 р. дитина діагностували дисметоболічну нефропатію та ініціальну фазу мочекам'яної хвороби, а в 2015р. вторинний не обструктивний піелонефріт. У 2013р. за станом здоров'я дитина знаходилась на домашній формі навчання та з 2015р. по 2016 учбовий рік не відвідувала школу 113 днів. Крім цього, на теперішній час потребує стаціонарного лікування в гастроентеролонічному відділенні ХМДКЛ №19. Призначено амбулаторне лікування. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача не знайшли свого повного підтвердження і підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача половини додаткових витрат в сумі 3107 грн., щомісячної суми на додаткові витрати 600 грн., в іншій частині вимоги задоволенню не підлягають. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial