Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким: 1. Встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] з [PERSON] на момент відкриття спадщини [INFO] . 2. Визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки, площею 2.9300 га та 0.4300 га, які розташовані на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери 5121482400:01:001:0320 та 5121482400:01:001:0405, що належали померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №153563, виданого на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області №641 від 16.08.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010431800058 від 15.11.2004 року, як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та не може оформити належним чином право на спадщину, а саме на належні земельні ділянки площею 2.9300 га та 0.4300 га, які розташовані на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери 5121482400:01:001:0320 та 5121482400:01:001:0405, що належали померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №153563, у зв`язку з тим, що не підтверджено факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та відповідно факт прийняття спадщини. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Позивач до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.24). На адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог (а.с.42). Відповідач - Голицька сільська рада Болградського району Одеської області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщалася відповідно до чинного законодавства, про що в справі є відповідні докази (а.с.24). Позовні вимоги визнав у повному обсязі, та справу просив розглянути у відсутність представника (а.с.43). На час розгляду справи і прийняття судом рішення Голицька сільська рада не ліквідована, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.44-46). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Щодо встановлення юридичного факту. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: ст. 293-294, 315-319 ЦПК України, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною першою ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Судовим розглядом встановлено, що згідно довідки Голицької сільської ради Болградського району Одеської області від 01.09.2020 року за №02-37/289 [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 17.07.1974 року по день смерті [INFO] (а.с.12). Втім, згідно довідки Голицької сільської ради Болградського району Одеської області за №02-37/405 від 30.11.2020 року, в дійсності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] проживав останні рокі свого життя без реєстрації у домоволодінні доньки [PERSON] , 1973 року народження за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Досліджені документи, є безумовним доказом того, що померлий [PERSON] , зареєстрований за вищезазначеною адресою, але фактично проживав за адресою: [ADDRESS] спільно зі своєю донькою. Тобто, суду доведено, що позивач прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] фактом спільного проживання з батьком в належному їй домоволодінні на день його смерті. Щодо визнання права власності в порядку спадкування. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим на підставі запису акту про смерть №708 від 16.10.2018 року, складеним Болградським районним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.11). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна також входять і земельні ділянки загальною площею 2.9300 га та 0.4300 га у межах згідно з планом, розташовані на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області, які належали померлому на підставі державного акту серії ЯА №153563 (а.с.15). Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його донька, позивач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується: - свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим 18.12.1973 року Голицькою сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису № 26 (а.с.8), - свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10.11.1991 року Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області на підставі актового запису № 20 (а.с.9). Відповідно до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок: за кадастровим номером 5121482400:01:001:0320, площею земельної ділянки 2.9300 га, грошова оцінки 95048.63 гривен та за кадастровим номером 5121482400:01:001:04.05, площею земельної ділянки 0.4300 га, грошова оцінки 12828.99 гривень (а.с.18.19). За наявними матеріалами спадкової справи № 200-Б/2020, заведеної Київською державною нотаріальною конторою у місті Одеса, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.30-40) вбачається, що 20 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті [PERSON] (а.с.31). Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. На заяву позивача від 20.08.2020 року до державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеси про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки - нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва оскільки у встановленому законом порядку заявник не змогла підтвердити факт спільного проживання зі спадкодавцем на день його смерті (а.с.17). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно положень ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Приписами ст. 1225 ч.1 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Таким чином, позивач, як спадкоємець за законом, вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] , оскільки протягом останніх декілька років до дня смерті спадкодавця спільно проживала з ним в своєму домоволодінні. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування, позивач набула право на це майно, тобто на земельні ділянки загальною площею 2.9300 га та 0.4300 га у межах згідно з планом, розташованих на території Голицької сільської ради Болградського району Одеської області. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.125, 152 Земельного Кодексу України, ст. ст. 328, 373, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved