Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, якою просить: 1.Визнати незаконними та скасувати розпорядження сільського голови №41 від 24.06.2019 року, №57 від 14.08.2019 року та №59 від 20.08.2019 року. 2.Стягнути з Новопрокопівської сільської ради на користь [PERSON] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) компенсацію за час затримки видачі трудової книжки з 30.06.2019 по 22.08.2019 року у розмірі 30 551,58 грн. 3.Стягнути з Новопрокопівської сільської ради на користь [PERSON] , (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) користь компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування зазначає, що 24.06.2019 року позивачем була подана заява про звільнення за власним бажанням з посади головного бухгалтера у зв`язку зі зміною місця проживання з 30.06.2019 року. Відповідно до розпорядження сільського голови №43, позивача звільнено з посади головного бухгалтера 30.06,2019 року, але трудову книжку позивачу видано не було. На неодноразові звернення до відповідача з приводу проведення повного розрахунку з позивачем та видачі трудових книжки результату не реагував, у зв`язку з чим позивач звернулася зі скаргою до Головного управління Держпраці у Запорізькій області. 02.08.2019 року Головне управління Держпраці у Запорізькій області розглянуло звернення позивача про порушення законодавства про працю і повідомило, що розпорядженням голови Новопрокопівської сільської ради №41 від 24.06.2019 року позивача було звільнено 05.07.2019 року згідно ст. 38 КЗпП України, що є порушенням ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Що стосується неотримання трудової книжки вдень звільнення, то у процесі перевірки було встановлено, що голова Новопрокопівської сільської ради Бут Н. В. в день звільнення не надіслала позивачу поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, воно було надіслано згідно поштовою накладною №717200035295 від 17.07.2019 року, що є порушенням пункту 4.2 глави 4 Інструкції № 58. 09.08.2019 року згідно листа №473 позивача запросили до Новопрокопівської сільської ради 16 серпня 2019 року для отримання трудової книжки або просили надати згоду для пересилання трудової книжки поштою. 14.08.2019 року було внесено запис до трудової книжки, про визнання недійсним запису від 05.07.2019 року про звільнення. 14.08.2019 року розпорядженням сільського голови №57 було внесено запис до трудової книжки про звільнення з посади від 27.06.2019 згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП. 20.08.2019 року згідно розпорядження №59 сільського голови Новопрокопівської сільської ради було внесено зміни до п. 1 та п. 2 розпорядження сільського голови від 14.08.2019 року №57, а саме звільнити позивача 05.07.2019 року з посади головного бухгалтера Новопрокопівської сільської ради, запис в трудовій книжні №11 від 27.06.2019 року вважати не дійсним, про, що було внесено запис до трудової книжки. Вважає всі ці дії та розпорядження відповідача, окрім розпорядження №43 від 24.06.2019 року неправомірними. У зв`язку з протиправними діями голови сільської ради позивач подала до поліції заяву про злочин, що підтверджується талоном-повідомлення єдиного обліку №970 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. Відповідач зобов`язаний був у день звільнення видати позивачу належно оформлену трудову книжку та провести розрахунок, що теж не було зроблено. Отже згідно зазначених норм середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати, отриманої за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні, на число цих відпрацьованих робочих днів. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача компенсації за час затримки видачі трудової книжки від 30.06.2019 по 22.08.2019 року у розмірі 30551,58 грн. відповідно до розрахунку, який надано до позовної заяви. Розпорядження сільського голови №43 від 24.06.2019 року є законним, виданим відповідно до заяви позивача та за ним було проведено розрахунок з позивачем при звільненні. Розпорядження сільського голови, № 41 від 24.06.2019 року, № 57 від 14.08.2019 року та № 59 від 20.08.2019 року, суперечать актам цивільного законодавства, тому у суду є всі підстави для визнання їх незаконним та скасування. Вважає про можливе просити суд про відшкодування моральної шкоди на користь позивача в сумі 5 000 грн., оскільки неправомірними діями відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичних та і у певних стражданнях, пов`язаних з необхідністю захисту своїх прав та інтересів, моральних переживаннях. Ухвалою судді від 30.09.2019 р. позовну заяву залишено без руху, зазначені недоліки позивачем усунені. Ухвалою судді від 09.10.2019 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 13.02.2020 р. поновлено судовий розгляд у цивільній справі за позовом [PERSON] до Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконними та скасування розпорядження і відшкодування моральної шкоди. Витребувано у позивача [PERSON] для огляду оригінали розпорядження сільського голови № 43 та заяви про звільнення від 24.06.2019. Витребувано у відповідача Новопрокопівської сільської ради для огляду оригінал книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав відзив наступного змісту. 21.10.2019 року відповідач отримав від суду копію позовної заяви [PERSON] та копію ухвали по даній справі від 09.10.2019 року. Даний відзив подається в межах строків встановлених судом та ст. 178 ЦПК України. Виклад обставин. Даний позов є завідомо безпідставним та незаконним, що грунтується на припущеннях (згідно ч. 2 п. 3 ст. 44 ЦПК України). З даним позовом не можливо погодитися з наступних обставин та доказів. Насамперед позивач працювала головним бухгалтером у Новопрокопівській сільській раді Токмацького району Запорізької області. При цьому позивач мала доступ до усіх приміщень сільської ради та до усіх документів (фінансових, господарчих, трудових та інших). Самостійно вступивши в конфлікт з адміністрацією сільської ради позивач внесла ряд підроблень у відповідні документи та знищила інші документи, що підтверджується нижче наданими письмовими доказами. Так, як позивачем план про звільнення був розроблений завчасно позивач нарахувала собі завищені виплати при звільненні у сумі 4 704, 84 грн. Таким чином позивач діяла заздалегідь, всупереч чинному законодавству, з метою власного збагачення та завдання шкоди відповідачу, що є порушенням ч. ч. 3-4 ст. 13 ЦК України. Заяву про звільнення у зв`язку зі зміною місця проживання позивач подала 24.06.2019 року з проханням звільнити позивача з 30.06.2019 року, що було вихідним днем неділя. Після 30.06.2019 року позивач продовжувала працювати. Згідно розпорядження сільського голови №45 від 27.06.2019 року на прохання позивача позивачу було надано особисто відпустку без збереження заробітної плати, за згодою сторін, у зв`язку з сімейними обставинами з 01.07.2019 року до 02.07.2019 року включно. Згідно табелю обліку використання робочого часу за липень 2019 року позивач працювала 3,4 та 5 липня 2019 року. Таким чином позивач не залишила свого робочого місця і на вищевказану дату не вимагала розірвання трудового договору. Тому, відповідач не міг звільнити її за раніше поданою заявою від 24.06.2019 року, згідно ч. 2 ст. 38 КЗпП України і тому у не міг відмовити їй в укладанні трудового договору. Позивач отримала свою трудову книжку та копію розпорядження про звільнення саме 22.08.2019 року. З даним позовом позивач звернулася до суду 26.09.2019 року в порушення строку визначеного ч. 1 ст. 233 КЗпП України (місячний термін). Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Щодо отримання позивачем трудової книжки, нагадує суду те, що позивач сама не бажала отримувати свою трудову книжку в день звільнення позивача і систематично створювала перешкоди у врученні позивачу трудової книжки відповідачем. З цього приводу позивачу було направлено листа від 15.07.2019 року №413 якого вона відмовилася отримувати, та було складено відповідний акт від 22.08.2019 року (що нижче додаються). Отже вина відповідача у затримці видачі трудової книжки [PERSON] повністю відсутня. Щодо формулювання своєї заяви про звільнення позивачем від 24.06.2019 року з мотивів зміни місця проживання вони також були вигадані і спростовуються довідкою № 626 від 31.10.2019 року. Щодо розпоряджень сільського голови №41 від 24.06.2019 року до нього внесено зміни цим головою на підставі розпорядження №14.2018.2019 року, а в розпорядженні № 57 від 14.08.2019 року внесені зміни сільським головою розпорядження №59 від 20.08.2019 року. Таким чином розпорядження №41 від 24.06.2019 року та розпорядження №57 від 14.05.2019 року самостійно скасовані сільським головою Новопрокопівської сільської ради. Таким чином позивач своїми діями завдала шкоди Новопрокопівській сільській раді, керівництво якої вірить в те, що позивач зрозуміє свою помилку і у майбутньому налагодить свої взаємовідносини з апаратом сільської ради. Цей надуманий позов не відповідає вимогам ч. ч. 5-7 п. 3 ст. 175, ЦПК України, а саме в ньому не зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. На підставі наведених відповідачем обґрунтованих заперечень, рахує, що для захисту порушених прав позивача та законного і обґрунтованого розгляду даної справи, де будуть повно і всебічно з`ясовані обставини цієї надуманої справи, рахує що є доцільним розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження. Доказами, що підтверджують у цілому, ще й кожну наведену відповідачем вище окремо обставину є: додані до даного відзиву документи, показання свідків, витяги із законодавства України. Просить суд застосувати позовну давність, що до всіх вимог позивача у його позові від 26.09.2019 року. Повністю відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] «Про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконним та скасування розпорядження і відшкодування моральної шкоди» від 26.09.2019 року. Заслухавши пояснення учасників процесу, суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.06.2019 року позивачем була подана заява про звільнення за власним бажанням з посади головного бухгалтера у зв`язку зі зміною місця проживання з 30.06.2019 року. 1.Щодо визнання незаконними розпоряджень про звільнення. Копія розпорядження № 43 від 24.06.2019 р. про звільнення [PERSON] 30.06.2019 р. (а.с.16) В наданій позивачем копії трудової книжки відсутні відомості про таке розпорядження, як і в відомостях Головного управління держпраці, наданих відповідачем документах. Крім того позивач надала іншу копію цього розпорядження, яке містить виправлення рукописним текстом, як зазначила представник позивача, які зроблено головою сільської ради. Виправлення стосуються нормативного обґрунтування звільнення та необхідності передачі матеріальних цінностей. Згодом позивачем на вимогу суду наданий оригінал цього документу, який містить підпис сільського голови, відтиск печатки, та чисельні зазначені вище рукописні виправлення. Представник відповідача зазначає, що це був лише проект документу, не остаточний варіант, до якого вносились зміни, печатка проставлена самою позивачем, оскільки вона за посадою мала до неї доступ. Оскільки відповідач не визнає видання зазначеного розпорядження, а позивач надала суду лише суперечливі оригінал та незавірену копію цього документу, які мають принципові відмінності, суд не бере до уваги зазначені документи, як такі, що суперечять іншим дослідженим доказам. Надана позивачем копія розпорядження № 59 від 20.08.2019 р. містить відомості про внесення змін до п.1 та п.2 розпорядження сільського голови від 14.08.2019 р №57…. Зазначене розпорядження є похідним від розпорядження №57 від 14.08.2019 р., яке суду не надано, як і не надано оригінал, або належним чином засвідчену копію розпорядження № 41 від 24.06.2019 р. Неможливо достовірно встановити їх сутність та надати їм оцінку, зокрема прийняти рішення щодо відповідності їх існуючим правовідносинам та правовим нормам. Іншими словами, суд не може давати оцінку документам, які не досліджував. 2. Щодо порушення строку видачі трудової книжки. Сторонами у справі визнається, що позивач отримала трудову книжку 22.08.2019 року. Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка Зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 (далі - Інструкція) Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Суд не може встановити порушення відповідачем цієї норми, оскільки встановлено, що днем звільнення відповідача є 05.07.2019 р. - останній день, коли вона знаходилась на роботі. Але надані сторонами докази не дають можливості достовірно встановити, коли відповідачем прийнято рішення про звільнення позивача. Як пояснив представник відповідача, позивача не було звільнено з 30.06.2019 р., як вона зазначила в своїй заяві від 24.06.2019 р., оскільки 30.06.2019 р. був вихідний день, а після цього вона виходила на роботу, що позбавляло відповідача підстав звільнити її за раніше поданою заявою від 24.06.2019 р. Рішення про звільнення позивача було прийняте лише після того, як позивач не виходила на роботу. П.4.2 зазначеної інструкції передбачає, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача в день звільнення 05.07.2019 р., як і 03-04 липня 2019 р позивач знаходилась на роботі, що підтверджується табелем обліку використання робочого часу за липень 2019 р. (а.с.53), за цей час позивачу нараховано заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи позивача за липень 2019 р. (а.с.54) Оскільки позивач була присутня на роботі в день звільнення, на відповідача не поширювався передбачений п.4.2 Інструкції обов`язок надсилання в день звільнення поштового повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. 3.Щодо відшкодування моральної шкоди. Судом не встановлено порушення відповідачем трудових прав позивача, тому похідна вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed