Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини доньки [PERSON], 17.02.1999 р. н., мотивуючи свої вимоги тим, що з досягненням донькою повноліття стягнення аліментів припинилося, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Донька навчається в Херсонському політехнічному коледжі Одеського Національного політехнічного університету на денній форми навчання, навчання платне (контракт), стипендію не отримує. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку щомісячно до припинення навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. В судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на підстави, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину доньку [PERSON], 17.02.1999 р. н., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу та копією виконавчого листа про стягнення аліментів (а.с. 8, 9). Відповідно до довідки №58/17 від 07.02.2017 [PERSON] навчається у Херсонському політехнічному коледжі Одеського національного політехнічного університету на 2 курсі денного відділення з 01.09.2015; стипендію не отримує (контракт); термін закінчення коледжу 28.02.2019 (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Вирішуючи спосіб виконання відповідачем обовязку утримувати дитину та визначаючи розмір аліментів, суд, у відповідності до ст. 182 СК України, враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює вчителем у Новомиколаївській ЗОШ, де отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи №129 від 20.02.2017 (а.с.12). Беручи до уваги, що повнолітня [PERSON] продовжує навчання на денному відділенні, в звязку з чим не має можливості працевлаштуватися та знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач не заперечував проти стягнення аліментів у визначеному позивачкою розмірі, суд вважає наявними підстави для задоволення позову та визначення судом розміру аліментів у частці від доходу у заявленому позивачем розмірі. Судові витрати відносяться за рахунок відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved