Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить стягувати з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO].н., та [PERSON], [INFO].н., в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що починаючи з 19 травня 2001 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому має двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO].н., та [PERSON], [INFO].н.. З жовтня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство. Діти залишилися проживати з нею та повністю перебувають на її утриманні, відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться їх життям та здоров'ям, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатною особою. Зазначає, що відповідач працює водієм маршрутного таксі та стабільно отримує заробітну плату, однак ухиляється від виконання обов'язку з утримання дітей. Вважає, що встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років років, який становить 1286грн., є недостатнім для забезпечення дітям належного харчування, одягу та життя в сучасних умовах. А відтак, з врахуванням уточнень позовних вимог просить визначити аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні до змісту позовних вимог та відповідних уточнень до них. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що з 19 травня 2001 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO].н., та [PERSON], [INFO].н. На даний час сторони проживають окремо, діти залишилися проживати з позивачем, яка несе всі витрати по утриманню дітей, що сторонами не оспорюється. В добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо утримання неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно працює водієм маршрутного таксі, стабільно отримує заробітну плату, у нього задовільній стан здоров'я, інших утриманців немає та стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що діти сторін проживають та перебувають на утриманні позивача, відсутність у відповідача інших утриманців, стягнення за виконавчими листами з відповідача не проводиться, матеріальне становище сторін, стан здоров'я сторін та неповнолітніх дітей, а також те, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини з всіх видів його доходів, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це визначено положеннями ст.182 Сімейного кодексу України, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 20 лютого 2015 року, і до досягнення ними повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 243,60грн. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: partial