Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому просить розірвати договір довічного утримання (догляду) від 27 грудня 2004 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №6-1986, посилаючись на те, що відповідач не виконує умови вказаного договору та відмовляється від добровільного розірвання договору. В судовому засідання представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою позивача, догляд за якою вже рік не здійснює [PERSON] та яка не виконує своїх обовязків за договором довічного утримання та не навідується до сестри. Вислухавши пояснення представника позивача, покази свідка та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувач) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов»язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Судом встановлено, що 27.12.2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), який посвідчений державним нотаріусом Першої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №6-1986. Відповідно до умов цього договору позивач передала у власність відповідача належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], взамін чого відповідач зобовязалася забезпечувати позивача утриманням та доглядом довічно. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 11 оскаржуваного договору передбачено, що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку. Відповідно до ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Згідно ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] всупереч умовам укладеного з позивачем договору довічного утримання (догляду) не виконує його умови, не надає відчужувачу необхідну допомогу та не цікавиться життям позивача, яка є інвалідом першої групи, що в свою чергу зумовлює постійного надання їй сторонньої допомоги та догляду. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є обгрунтованими, а тому суд ухвалює рішення про задоволення позову в повному обсязі та стягує з відповідача, відповідно до ст.88 ЦПК України, в дохід держави судовий збір .

Outcome: approved