Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 19 вересня 2008 року по 27 лютого 2012 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, в якому у них народився син - [PERSON], [INFO]. Поряд з тим зазначила, що батько на утримання дитини добровільно коштів не надає, від утримання сина ухиляється. А тому, оскільки відповідач є здоровим, інших утриманців не має, просила суд стягнути з нього аліменти на утримання дитини щомісячно в розмірі ? частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, та інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON] і його батьками є [PERSON] та [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2012 року шлюб зареєстрований 19 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 22 червня 2013 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Городищенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Встановлено, що малолітній [PERSON] проживає з матір'ю та фактично перебуває на утриманні останньої. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не надав суду доказів про наявність на його утриманні інших осіб, а також відомостей, які можуть мати значення при визначенні розміру аліментів, тому зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина, а отже вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів є справедливими, обґрунтованими та підставними. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача судовий збір по справі.

Outcome: approved