Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому, згідно уточнених позовних вимог, просила позбавити батьківських прав [PERSON], відносно його сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування даного позову позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем вони мають сина [PERSON], [INFO], який має статус «Дитина-інвалід». Відповідач з моменту народження сина навмисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться проблемами сина, ніяким чином не піклується про нього та не проявляє зацікавленості у його житті, що на її думку, свідчить про те, що він свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до заяви відповідача, завіреної нотаріусом, він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо їх спільного сина. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою. Позивач у судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити. Додатково зазначила, що дитина вважає своїм батьком її теперішнього чоловіка [PERSON], а відповідач до дитини не приходить, не поздоровляє зі святами, не знає навіть дати народження дитини. Аліменти від відповідача на утримання дитини їй не потрібні. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради Волошенюк Г.С. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради Волошенюк Г.С. та свідка [PERSON], дитини [PERSON], дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони перебували у шлюбі, який 08 листопада 2004 року було розірвано (а.с.9). Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.8). Позивач на сьогоднішній день перебуває у шлюбі із [PERSON] (а.с.11). Дитина [PERSON] зареєстрований та проживає із позивачем за адресою: [ADDRESS], а також є учнем КЗО «Багатопрофільного навчально-реабілітаційного ресурсно-методичного центру корекційної роботи та інклюзивного навчання» (а.с.14-15). Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії «Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні» ДОР» про стан здоров'я [PERSON], 2003 року народження, від 14 травня 2018 року, та медичного висновку №16 про дитину-інваліда віком до 18 років від 23 травня 2018 року, дитина має статус «дитини-інваліда» (а.с.12-13). Відповідно до характеристики, наданої на сім'ю учня 7-А класу Комунального закладу освіти «Багатопрофільного навчально-реабілітаційного ресурсно-методичного центру корекційної роботи та інклюзивного навчання» [PERSON], родина [PERSON] складається з: вітчима - [PERSON], 1988 року народження; мати - [PERSON], 1987 року народження; бабусі - [PERSON], 1967 року народження; брата - [PERSON], 2018 року народження. Старші члени родини підтримують житлово-побутові умови в належному стану. Вітчим, мати та бабуся приділяють багато уваги вихованню старшої дитини. Переймаються його проблемою, відсутністю мовлення та його труднощами у спілкуванні з однолітками. Влад має необхідний сезонний одяг, шкільну та спортивну форму, завжди охайний, життєрадісний. Переважно вихованням [PERSON] займається вітчим, він переймається майбутнім хлопчика, тому постійно підтримує тісний зв'язок зі школою. Цікавиться навчанням та справами [PERSON], контролює виконання домашніх завдань, зустрічається із вчителями-предметниками, вихователем. Спонукає дитину до якісного виконання трудових та навчальних обов'язків. Протягом восьми років [PERSON] жодного разу не з'явився до школи, не цікавився життям сина. Учень вважає своїм батьком [PERSON] (а.с.16). Актом обстеження житлово-побутових умов дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають за адресою: [ADDRESS], складеним 23 червня 2018 року встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON], 1967 року народження; [PERSON], 1987 року народження; [PERSON], 2003 року народження; [PERSON], 2018 року народження; [PERSON], 1988 року народження. Житло розміщене на 4-му поверсі 5-ти поверхового будинку. У квартирі ремонт, кімнати обладнані необхідними меблями, побутовою технікою. Всі комунікації функціонують. Квартира знаходиться у належному стані, чисто. Дитина займає окрему відгороджену кімнату, має індивідуальне місце для сну та місце для виконання навчальних завдань, забезпечений усім необхідним для повноцінного розвитку. Комісія прийшла до висновку, що житлово-побутові умови дітей задовільні (а.с.17). Неповнолітній [PERSON], допитаний в судовому засіданні за участю психолога [PERSON] та педагога [PERSON], пояснив, що живе з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідача він не бачив, подарки від нього не отримував, батьком вважає [PERSON]. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що вона є вчителем КЗО «Багатопрофільного навчально-реабілітаційного ресурсно-методичного центру корекційної роботи та інклюзивного навчання», де навчається дитина. Пояснила, що відповідача не бачила жодного разу, дитина ніколи не говорила про батька та навіть сердиться, коли його називають прізвищем рідного батька. Він завжди перебуває разом із вітчимом, якого дитина називає своїм батьком та саме він піклується про дитину. Вирішуючи позовні вимоги, що полягають у позбавленні відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 цього ж кодексу, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В судовому засіданні не встановлені об'єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками. Емоційний зв'язок між відповідачем та дитиною фактично втрачений, відповідач не виявляє до свого сина батьківського піклування, його не відвідує, долею дитини не цікавиться, ні в телефонному режимі, ні в інших формах спілкування. 11 червня 2018 року відповідач склав нотаріально посвідчену заяву, адресовану всім компетентним органам та усім, кого це стосується (за місцем вимоги), де вказав, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON] (а.с.18). Перелічені докази в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом підтверджують той факт, що відповідач не виконує покладений на нього ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язок щодо піклування про здоров'я своєї дитини, її духовний та моральний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Згідно висновку Органу опіки та піклування (а.с.49), позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини є доцільним, і суд не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів. Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищим інтересам дитини. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved