Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом (а.с. 1, 40-42, 85) і свої вимоги обгрунтовує тим, що 06.07.1996 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. В шлюбі народилися діти: донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. 15.03.2013 року Ковпаківським районним судом м. Суми було прийнято заочне рішення по цивільній справі № 1806/14266/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, за яким позов було задоволено, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Діти після розлучення лишилися з нею та знаходяться на її утриманні. В той же час відповідач після розлучення з нею жодним чином не приймав та не приймає участі у вихованні та забезпеченні власних дітей, не дивлячись на неодноразові звернення позивача до нього за допомогою. В грудні 2014 року у зв'язку з погіршенням стану здоров'я сина - [PERSON], позивач звернулася до дитячої поліклініки. 26.12.2014 року дитину було направлено до стаціонару Сумської обласної клінічної лікарні у відділення гематології. 13.01.2015 року [PERSON] було здійснено оперативне втручання з видалення лімфовузла шиї з лівого боку. За час перебування дитини в лікарні, позивачем було витрачено 8447,84грн. Дані кошти пішли на замовлення аналізів, проходження УЗД, біопсію кісного мозку та купівлю медикаментів. В середньому витрати на замовлення зазначених вище аналізів та УЗД в місяць становлять до 1500грн. Домовленостей з відповідачем щодо його участі у додаткових витратах на дитину, що викликані хворобою сина, між ними не має, оскільки відповідач взагалі уникає питань, пов'язаних з прийняттям будь-якої участі у житті власних дітей, в тому числі і фінансової. Вона зверталася до відповідача щодо участі в утриманні дітей, але відповідач відмовляється брати участь в утриманні спільних дітей. Підтвердженням цьому є ігнорування листа - вимоги позивача адресованого відповідачу щодо прийняття участі в утриманні спільних дітей. Вона є приватним підприємцем, її сукупний прибуток на місяць в середньому становить 24303,50грн., чистий прибуток приблизно 10000,00грн. В той же час, згідно довідки Головного управління Міндоходів у Сумській області сукупний дохід відповідача в середньому за місяць становить 23712,16грн. Виходячи з зазначеного, відповідач зобов'язаний покрити половину суми фактично понесених додаткових витрат позивачем на лікування спільного сина - [PERSON], [INFO], що складає 4223,92грн. = 8447,84грн. : 2. Окрім того, у зв'язку з призначенням лікаря проходження дитиною щомісячної діагностики, яка в середньому станом на дату подання позовної заяви складала 1500грн., відповідач зобов'язаний профінансувати половину суми, що буде витрачена позивачем на проведення щомісячної діагностики хлопчика, а саме: 750,00грн. - 1500,00грн.: 2, до повного одужання дитини. У власності відповідача є житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Суми, проїзд Довженка, 5«А», нежитлове приміщення придорожнього кафе «Телега», що знаходиться в селі Сула по вул. Металургів, 1А, також у власності відповідача є рухоме майно, а саме: ГАЗель в кількості 9 одиниць, а також легковий автомобіль Ford. Окрім того, відповідач дозволяє собі кожен рік від одного до шести разів проводити відпочинок за кордоном. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дітей: доньки - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі, а саме 11856, 00грн. щомісячно, що припадає на кожну дитину в рівних частках по 5928грн., за період з 15.03.2013 року до досягнення кожною дитиною повноліття, стягнути додаткові витрати, понесені [PERSON] в результаті лікування та діагностики здоров'я [PERSON] в розмірі 4223,92грн., стягнути додаткові витрати для діагностики стану здоров'я [PERSON] в розмірі 750грн. щомісяця до повного одужання дитини та витрати на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 7450грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав, зазначивши, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі і просить стягнути аліменти саме в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач може отримувати різний дохід, на стягнення аліментів в частці від заробітку не згодні. Приймаючи участь в судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснивши, зокрема, що він згоден компенсувати позивачу понесені додаткові витрати на обстеження та лікування сина в розмірі 4223грн.92коп., щодо розміру аліментів на утримання дітей до повноліття зазначив, що суму він може вказати лише після додаткового розрахунку. У них з колишньою дружиною є спільний бізнес, тому позивач бере кошти з доходів від спільного бізнесу на утримання дітей. Представник відповідача зазначив, що дохід відповідача в місяць становить 1218грн. У довідках ДПІ зазначений обсяг виручки, а не дохід відповідача. Аліменти повинні бути визначені в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача. Аліменти підлягають стягненню з часу звернення з позовом до суду, а не з травня 2013 року, відповідач сплачував аліменти у вигляді грошей на утримання дітей, надавав продукти харчування, щодо сплати понесених додаткових витрат заперечень не має. Відповідач згоден сплачувати щомісяця 750грн. для діагностики стану здоровя дитини при наданні відповідних документів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 06.07.1996 року перебували у шлюбі. Від шлюбу мають на даний час повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.03.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач, як батько дитини, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобовязаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований як платник податків субєкт підприємницької діяльності з 17.09.2003 року. В 2014 році обсяг виручки [PERSON] склав 284\~546грн., що підтверджується довідкою ДПІ в м.Сумах (а.с.72). На праві власності за [PERSON] зареєстрована нежитлова будівля (магазин) в с.Патріотівка Лебединського району Сумської області та громадський будинок в с.Сула Сумського району по вул.Металургів, 1а/1, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.74-75). За [PERSON] зареєстровано 13 транспортних засобів згідно з інформацією Управління ДАІ (а.с.76). Які види підприємницької діяльності здійснює відповідач докази суду не надані. Не надані суду докази щодо чистого прибутку відповідача, який він отримує після покриття витрат на здійснення підприємницької діяльності. Отже, відповідач [PERSON] має достатній дохід для забезпечення належних умов для розвитку, виховання, проживання своїх дітей, задоволення їх потреб. Вимоги заявлені про стягнення аліментів на неповнолітнього сина та доньку, яка на даний час досягла повноліття, але позивач бажає стягнути аліменти за минулий час, починаючи стягнення з 15.03.2013 року до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно з ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивач в позові стверджує, що відповідач з часу розлучення свідомо ухиляється від виконання своїх обовязків з утримання дітей, надавши до суду копію листа-вимоги від 13.11.2014 року, яку позивач направляла відповідачу перед предявленням позову до суду. Доказів вручення цього листа-вимоги відповідачу не має. З врахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не надані належні докази щодо вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача і вимоги щодо стягнення аліментів за минулий час з 15.03.2013 року задоволенню не підлягають. Позивач предявила позов до суду про стягнення аліментів на дітей 21.11.2014 року. Донька [PERSON] досягла повноліття 23.11.2014 року, на даний час навчається в Ягеллонському університеті в Кракові (Польща). Вимоги про стягнення аліментів на період навчання доньки позивачем не заявлені, зазначив представник позивача, що це предмет окремого позову. Син [PERSON] має слабкий стан здоровя, перебуває на диспансерному обліку у педіатра, гематолога, інфекціоніста, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.43-44). Відповідно до ст.ст.182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів на доньку до досягнення нею повноліття та неповнолітнього сина, суд враховує матеріальне становище дітей, які проживають з позивачем, матеріальне становище відповідача, який є фізичною особою-підприємцем, інших утриманців не має, отримує значний доход, який дозволяє на належному рівні забезпечувати розвиток дітей та їх потреби. При визначенні розміру аліментів саме в твердій грошовій сумі суд виходить з заявлених позовних вимог, а також враховує, що підприємець отримує мінливий дохід, розмір якого може коливатися. Позивачем не надані докази, що діти потребують аліментів для забезпечення їх потреб в навчанні, в їжі, придбанні одягу, шкільного приладдя та аксесуарів в сумі 5928грн. щомісячно. Щодо слабкого стану здоровя дитини [PERSON], необхідності його лікування, то позивачем вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування дитини заявлені окремо відповідно до ст.185 СК України і в цій частині вимоги визнані відповідачем. З врахуванням обставин, зазначених в ст.182 СК України, і встановлених при розгляді справи в судовому засіданні, суд визначає розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1700грн. щомісячно до досягнення нею повноліття та на утримання [PERSON] в розмірі 1700грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що в грудні 2014 року погіршився стан здоровя [PERSON] 26.12.2014 року [PERSON] було направлено до стаціонару Сумської обласної дитячої клінічної лікарні у відділення гематології, де він перебував до 13.02.2015 року. Захворювання, які були виявлені у дитини, потребують диспансерного нагляду лікарів педіатра, гематолога, інфекціоніста, здачі аналізів, проведення УЗД з визначеною періодичністю 1 раз на місяць чи 1 раз на три місяця залежно від виду аналізу. Викладені обставини підтверджуються випискою із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 43-44). За період перебування [PERSON] в стаціонарному відділенні Сумської обласної дитячої клінічної лікарні позивачем були надані копії чеків на придбання ліків на суму 212грн.74коп. (а.с.51). Також в грудні 2014 року та в січні 2015 року було витрачено позивачем 225грн. на проведення аналізів [PERSON], що підтверджується квитанціями (а.с.52). В січні та в лютому 2015 року позивачем було витрачено 1965грн. на проведення аналізів [PERSON] в лабораторії «Сінево» (а.с. 45-50). Загальна сума витрат, яка підтверджена документально, становить 2402грн.74коп. Також позивачем була надана виписка з її карткового рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо сплати коштів на придбання ліків 22.12.2014 року на суму 73,10грн., 29.12.2014 року на суму 25,65грн., 30.12.2014 року на суму 22,82грн., на суму 41грн., 12.01.2015 року на суму 15грн., 12.01.2015 року на суму 94,63грн., 13.01.2015 року на суму 96грн., на суму 166,80грн., 15.01.2015 року на суму 26,80грн., 46,65грн., 16.01.2015 року на суму 3493,98грн., 18.01.2015 року на суму 144,90грн., 29.01.2015 року на суму 174,53грн., 02.02.2015 року на суму 267,30грн., всього на суму 4689,16грн. без надання документів, які підтверджують, які саме ліки придбавалися, кому були призначені. Також в цій виписці з рахунку були зазначені суми оплати коштів за проведення аналізів в лабораторії «Сінево» 26.01.2015 року 560грн., 250грн., 09.01.2015 року 195грн., на які надані підтверджуючі документи щодо проведення цих аналізів [PERSON] і ці суми входять в суму 1965грн. (а.с.45-50). Представником позивача зазначено, що сума понесених додаткових витрат позивачем на лікування сина [PERSON] становить 8447грн.84коп., документи, які підтверджують витрати (чеки на придбання ліків, замовлення аналізів та витрати на їх проведення), надані на суму 2402грн.74коп. Відповідачем, представником відповідача визнана сума понесених додаткових витрат на лікування [PERSON] і визнані вимоги щодо сплати цих витрат в розмірі ? частини 4223грн.92коп. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідачем визнані вимоги щодо сплати понесених позивачем додаткових витрат на лікування дитини, враховуючи тяжкість захворювання, встановленого дитині, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені додаткові витрати на утримання дитини сина [PERSON] в розмірі 4223грн.92коп. Стосовно сплати додаткових витрат для діагностики здоровя [PERSON] в розмірі 750грн. щомісяця до повного одужання дитини. Згідно з випискою із медичної картки (а.с.43-44) [PERSON] було призначено проведення аналізів через 1 місяць і через 3 місяця, клінічний біохімічний аналіз крові призначено проводити 1 раз у місяць. Позивач стверджує, що щомісячні витрати на діагностику стану здоровя дитини становлять 1500грн. (заява про збільшення позовних вимог від 25.02.2015 року). Представник відповідача зазначив, що відповідач згоден на сплату ? частини цих витрат 750грн. Враховуючи, що [PERSON] був виписаний із стаціонарного відділення лікарні в лютому 2015 року, то суд вважає необхідним стягувати ці витрати з відповідача в розмірі 750грн. щомісячно з 01.03.2015 року наперед по 31.12.2015 року. Вимоги позивача щодо стягнення витрат в розмірі 750грн. щомісяця до повного одужання дитини є неконкретними щодо строку їх виплати, неможливо буде здійснення контролю зі сторони державного виконавця щодо сплати таких сум і припинення їх сплати у випадку примусового виконання рішення суду, і не буде сприяти захисту інтересів позивача щодо отримання таких виплат. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 7450грн., що підтверджено квитанціями про сплату (а.с.102) та розрахунком (а.с.101). Згідно з Законом України «Про граничний розмір витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням. Безпосередньо в суді представник позивача брав участь в судових засіданнях: 18.12.2014 року 10хв., 06.01. та 19.01.2015 року 5 хв., 25.02.2015р.-10хв., 16.03.2015р. 5хв., 06.05.2015р. 5хв., 22.05.2015р. 5хв., 10.06.2015р. 0 10хв., 22.06.2015р. 12хв., 30.06.2015р. 12хв., 01.07.2015р. 50хв., всього 124хв. Виходячи, що 40% мінімальної заробітної плати становить 487,20грн., розмір витрат на правову допомогу за участь адвоката в судових засіданнях становить 1006,88грн. За підготовку позову витрати мають становити 974грн.40коп. (2 години), за підготовку заяви про збільшення позовних вимог від 25.02.2015 року витрати згідно з розрахунком представника становлять 400грн., і за складання остаточної заяви від 21.05.2015 року, яка майже повністю співпадає з заявою №6918-Р від 16.03.2015 р. 108грн. Всього розмір витрат на правову допомогу становить 2489грн.28коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial