Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на її користь грошові кошти за договором банківського вкладу №10-1383799 від 15.09.2015 р. на суму 860,00 євро та 10,75 євро нарахованих відсотків та за договором банківського вкладу №10-1389117 від 29.09.2015р. на суму 40004,30 грн та 516,21 грн нарахованих відсотків, з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.09.2015 р. та 29.09.2015р. відкрила два депозитні рахунки у Публічному акціонерному товаристві «Укрінбанк»: №10-1383799 на суму 860,00 євро та №10-1389117 на суму 40004,30 грн. Однак, 24.12.2015 р. на підставі Постанови НБУ №934 «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» було прийняте Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Укрінбанк». Зазначає, що на момент введення в банк тимчасової адміністрації у неї залишилося 2 депозити: за договором банківського вкладу №10-1383799 від 15.09.2015 р. на суму 860,00 євро та 10,75 євро нарахованих відсотків, та за договором банківського вкладу №10-1389117 від 29.09.2015р. на суму 40004,30 грн та 516,21 грн нарахованих відсотків. Стверджує, що 15.03.2017 р. надіслала заяву керівнику Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» з проханням повернути кошти згідно вищезазначених договорів банківського вкладу. Проте їй у поверненні коштів голова правління Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» відмовила у зв'язку із відкликанням банківської ліцензії та ліквідацією ПАТ «Укрінбанк», а відтак із неможливістю Публічним акціонерним товариством «Українська інноваційна компанія» здійснювати банківську діяльність, в тому числі виконувати будь-які операції по рахунках клієнтів та за їх розпорядженнями. Окрім цього, 19.06.2017 р. надіслала претензію до ПАТ «Українська інноваційна компанія» з тим же ж проханням, однак отримала відмову у поверненні коштів з тих же причин. А враховуючи те, що відповідно до рішення Господарського суду Луганської області у справі №913/335/17 від 31.05.2017 р., яке набрало законної сили 13.06.2017 р., ПАТ «Українська інноваційна компанія» є правонаступником ПАТ «Укрінбанк» щодо всіх прав та обов'язків останнього, просить позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку уповноваженого представника не забезпечив, а тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності. 11.09.2017 р. від представника відповідача ПАТ «Українська інноваційна компанія» - Климчук А.В. на адресу суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки такий є передчасним та непідтвердженим жодними письмовими доказами. Третя особа Державна організація «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» будучи належним чином повідомленою про судові засідання, явку уповноваженого представника не забезпечила, а тому суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності. 11.09.2017 р. від представника третьої особи Державної організації «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» - Герасименко Т.В. до суду надійшли письмові пояснення по даній справі, в яких зокрема зазначає, що чинним законодавством України не передбачені наслідки та порядок дій уповноважених осіб Фонду при скасуванні у судовому порядку постанов Національного банку України та рішень Фонду стосовно неплатоспроможного банку, що має місце у даній справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 22.03.2016 № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК» (далі - Постанова № 180) виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийнято рішення від 22.03.2016 №385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням з 23.03.2016 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК». Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 у справі № 826/5325/16, визнано протиправною та скасовано Постанову № 180, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016, тим самим надано строк для відновлення платоспроможності ПАТ «УКРІНБАНК». Вказана постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2016 у справі № 826/5325/16 набрала законної сили. Судом встановлено, що правонаступником ПАТ «УКРІНБАНК» є ПАТ «УКРІНКОМ», який за рішенням загальних зборів акціонерів товариства 28.03.2017 р. перейменовано в ПАТ «Українська інноваційна компанія». Як вбачається із матеріалів справи, 15 вересня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «УКРІНБАНК» укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу №10-1383799. Дана заява-договір є документом, що підтверджує факт укладення Договору банківського вкладу. Згідно її змісту вбачається, що на ім'я [PERSON] відкрито вкладний (депозитний) рахунок на суму вкладу 860 /вісімсот шістдесят/ євро з терміном розміщення з 15.09.2015 р. по 29.09.2015 р. із процентною ставкою 5,5% річних. При кожній автопролонгації вкладу на наступні 14 днів процентна ставка збільшується на 0,1%. Автопролонгація передбачена, якщо Клієнт не вимагає повернення вкладу в день його закінчення, на строк, що дорівнює попередньому строку згідно з умовами Договору даного виду вкладу, чинного на дату пролонгації, включаючи розмір процентної ставки. Договір може бути автоматично продовженим на 12 повних періодів (повний період - 14 днів). Так, згідно з меморіальним ордером №11263036 від 15.09.2015 р. платник [PERSON] здійснила платіж за призначенням «внесення на вклад згідно договору №10-1383799 від 15.09.2015 р.», сума: 860,00 євро, що еквівалентні 21 343, 07 грн; одержувач - [PERSON], Банк одержувача - «УКРІНБАНК». Крім цього, зі змісту заяви-договору про розміщення банківського вкладу №10-1389117, укладеної між [PERSON] та ПАТ «УКРІНБАНК» від 29.09.2015 р., вбачається, що така є документом, що підтверджує факт укладення Договору банківського вкладу, та що на ім'я [PERSON] відкрито вкладний (депозитний) рахунок на суму вкладу 40004,30 грн з терміном розміщення з 29.09.2015 р. по 30.12.2015 р. із процентною ставкою, річною - 25%. Автопролонгація передбачена, якщо Клієнт не вимагає повернення вкладу в день його закінчення, на строк, що дорівнює попередньому строку згідно з умовами Договору даного виду вкладу, чинного на дату пролонгації, включаючи розмір процентної ставки. Так, згідно з меморіальним ордером №11650294 від 29.09.2015 р. платник [PERSON] здійснила платіж за призначенням: перенесення депозиту згідно договору №10-1383486 від 05.09.2015 р. на депозит №10-1389117 від 29.09.2015 р., сума: 40004,30 грн; отримувач - [PERSON], Банк отримувача - «УКРІНБАНК». Судом встановлено, що позивач зверталася до ПАТ «УКРІНКОМ» з заявою про повернення належних їй коштів згідно укладених нею договорів банківського вкладу №10-1383799 від 15.09.2015 р. та №10-1389117 від 29.09.2015р., а також із претензією про повернення боргу згідно вищезазначеними договорами. Однак отримала відповідь про неможливість надання їй будь-якої інформації та проведення певних дій по взаєморозрахунках із клієнтами банку, оскільки до ПАТ «УКРІНКОМ» не передано реєстр кредиторів та реєстр відшкодувань вкладникам ПАТ «УКРІНБАНК». Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівник (п. 22); продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п.3). Згідно із ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у справі «Золотас проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користуватись нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходи з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. При цьому згідно із ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до змісту ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 08.12.2009р. за №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до даних, отриманих на офіційному сайті НБУ, станом на 06.12.2017 р. курс гривні до євро становить 32,18 грн/ 1 євро. Відтак, 860,00 євро, станом на 06.12.2017 р., становить 27674,80 грн; 10,75 євро, станом на 06.12.2017 р., становить 345,94 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача слід стягнути в дохід держави 685 грн 41 коп. судового збору. На підставі ст.ст. 525, 526, 629, 1058, 1060, 1074 ЦК України, ст.ст.1, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та

Outcome: approved