Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 23 липня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб між сторонами не розірвано. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Оскільки, відповідач зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, та враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, тому, позивачем і подано до суду позов про стягнення з нього на її користь аліментів на дитину в розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, проте, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився через невручення рекомендованого поштового відправлення, яке було повернуто до суду Укрпоштою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, на офіційному сайті Прилуцького міськрайонного суду було опубліковано виклик відповідача для участі в судовому засіданні. Тому, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає, за можливе ухвалити заочне рішення за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо, відповідно, до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 травня 2013 року, [PERSON] та [PERSON] 23 липня 2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 233 (а.с.4). У відповідності до копій повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 травня 2013 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Позивачка зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх сина. Однак, ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 22 січня 2020 року у видачі судового наказу ї було відмовлено, оскільки, у встановленому законом порядку не було встановлено місце проживання (перебування) [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1,2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). При цьому, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що неповнолітня дитина сторін проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, при цьому суд враховує, що відповідач є працездатною особою, що свідчить про можливість виконання ним обов`язків по утриманню дитини, крім того, батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей, а тому, суд вважає, необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягувати з відповідача аліменти в розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 13 липня 2020 року. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved