Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона проживає в квартирі [ADDRESS] . ЇЇ донька [PERSON] , яка є третьою особою по справі є власником цієї квартири. Відповідач [PERSON] , це бувший чоловік позивача та батько третьої особи по справі. [PERSON] не є співвласником вказаної квартири, але проживає та зареєстрований в квартирі. Відповідач систематично порушує правила співжиття в одному помешканні. [PERSON] зловживає спиртним, влаштовує сварки, ображає позивача та доньку, погрожує розправою, виганяє позивача і доньку з квартири, на всі прохання щодо виселення з квартири відповідач не реагує, на будь-які зауваження він відповідає агресією, погрозами фізичною розправою. А тому позивач та третя особа по справі просять суд виселити відповідача з квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Третя особа позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст.280-283 ЦПК України, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що третя особа по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.9). Згідно довідки управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 22.04.2019 року № 1392, зареєстрованими в даній квартирі є позивач, відповідач та третя особа по справі. (а.с.12). Як встановлено судом, між відповідачем та позивачем і третьою особою склалися напружені стосунки, часто виникають сварки, конфлікти із-за того, що відповідач зловживає спиртними напоями, погрожує фізичною розправою, не приймає участі в утриманні житла, з приводу неправомірної поведінки відповідача позивач неодноразово зверталася зі скаргами до правоохоронних органів. Позивач пояснила в суді, що відповідач по справі це її чоловік, з яким в жовтні 2018 року вона розірвала шлюб. [PERSON] зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, бійки, це може відбуватися в будь-який час доби, спокою не має ні вона, ні її донька. Півроку тому, в ході такої сварки позивач ледь не залишилася без пальця, відповідач штовхав її, дверима прибив руку. Особливо, позивач в нетверезому стані чіпляється до доньки, розпочинає виховання, не дає ні кому спокійно жити в квартирі. Той факт, що відповідач зловживає спиртними напоями, постійно влаштовує сварки, робить нестерпними умови проживання разом з ним в одній квартирі , підтвердила [PERSON] , третя особа по справі. Крім того, той факт, що відповідач зловживає спиртними напоями, підтверджується також копіями постанов Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2018 року, 08.02.2019 року, 16.05.2019 року, згідно яких відповідача було неодноразово піддано адміністративному стягненню за ч.1, ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї (а.с.17,18,35). Позивач та третя особа просять суд виселити відповідача з квартири, оскільки він своєю поведінкою створює умови, які роблять неможливим проживання з ним в одному будинку протягом тривалого часу. Крім того, позивач вказала, що відповідач має інше житло, яке отримав в порядку спадкування після смерті своїх батьків, це квартира по [ADDRESS] , в якій ніхто не проживає та відповідач не бажає добровільно перейти туди жити. Згідно ст.157 ЖК України членів сімї власника жилого будинку /квартири / може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. За ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. В п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 /зі змінами/ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач права власності на вказану вище квартиру не має, він проживає в ній, як член сім`ї власника житла за приписами ч.1 ст.405 ЦК України, відповідно до якої члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Судом, також, встановлено, що з вини відповідача в сім`ї постійно виникають конфлікти, сварки, що, дійсно, робить неможливим для позивача та третьої особи спільне проживання з ним в одному будинку. А тому, проаналізувавши всі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, саме відповідач своєю неправомірною поведінкою порушує правила співжиття, створює умови, які роблять неможливим проживання з ним в одній квартирі, його неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за психологічне насильство в сім`ї, але це не дало позитивних результатів. При вирішенні спору судом враховуються і ті обставини, що відповідач має на праві власності частину іншої квартири, яку набув в порядку спадкування. Жодних доказів для спростування всіх тверджень позивача, третьої особи і висновків суду відповідачем по справі не було надано. А тому суд вважає, що відповідач дійсно підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на косрить позивача розмір судових витрат по справі.

Outcome: approved