Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що малолітній [PERSON] [INFO] є її сином та сином її покійного чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2020 р. шлюб між позивачем та покійним [PERSON] було розірвано. Позивач зазначає, що їх син [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2021 р. її син [PERSON] є власником автомобіля марки RENAULT, модель TRAFIC, тип- вантажний фургон малотонажний, номер кузова (шасі) [NUMBER] , 2003 року випуску, р.н. [NUMBER] , об`єм двигуна- 1870, що належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 21.06.2012 року. Даним автомобілем за життя покійного [PERSON] користувалася позивач, оскільки син [PERSON] є інвалідом з ураженням нервової системи (ДЦІІ) та перебуває на її утриманні, та тому автомобіль був необхідний для догляду за такою дитиною. Під час організації похорон батька [PERSON] , позивач тимчасово передала свій автомобіль брату покійного [PERSON] , відповідачу по справі, який допомагав в організації похорон, лише на час їх організації та самого поховання. В подальшому відповідач відмовився повернути позивачу автомобіль, без якого вона не може доглядати за дитиною-інвалідом. Позивач зверталась до Білоцерківського РУП із заявою про притягнення відповідача до відповідальності за незаконне заволодіння ТЗ, але їй рекомендували звернутися до суду. Позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом витребування у [PERSON] на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] [INFO] , автомобіля марки RENAULT, модель TRAFIC, тип - вантажний фургон малотоннажний, номер кузова (шасі) [NUMBER] , 2003 року випуску, р.н. [NUMBER] , об`єм двигуна - 1870, який відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2021 року належить малолітньому [PERSON] [INFO] , та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою судді від 29.07.2021 року прийнято справу до розгляду, відкрито провадження в загальному порядку та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою судді від 27.09.2021 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Коннова Н.І. підтримала позов. Відповідач позов визнав частково, зазначивши, що отримав правничу допомогу, роз`яснення своїх прав, зрозумів, що має повернути автомобіль, але заперечує сплачувати судові витрати позивачу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (.с.13). Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином покійного [PERSON] та позивача у справі [PERSON] , що стверджується матеріалами справи. Встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] виданим Управлінням соціального захисту населення та йому призначено державну соціальну допомогу (а.с.11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-167 державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Карпусь І.О., вбачається, що малолітній син, [PERSON] , [INFO] , після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , набув право власності на автомобіль марки RENAULT, модель TRAFIC, тип - вантажний фургон малотоннажний, номер кузова (шасі) [NUMBER] , 2003 року випуску, р.н [NUMBER] , об`єм двигуна - 1870, що належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 21 червня 2012 року виданого Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області. (а.с. 14,15). З довідки про результати розгляду матеріалу звернення [PERSON] за №19319 від 01.06.2021, зареєстрованого Білоцерківським РУП ГУ НП в Київській області, слідує, що [PERSON] просила притягнути до відповідальності [PERSON] , який 10.11.2020 року взяв у користування ТЗ марки «Рено Трафік» д.н.з. [NUMBER] , та не повертає, вищевказаний автомобіль належить сину [PERSON] , також втановлено, що відповідач знає, що наразі даний автомобіль належить на праві власності малолітньому [PERSON] , який є його племінником, інвалідом, однак умисно не повертає позивачу автомобіль, пропонує їй звернутися до суду (а.с.12). Під час судового розгляду справи встановлено, що вищевказаний спірний автомобіль перебуває у володінні та користуванні відповідача [PERSON] , який відмовляється його повернути позивачці, що ним було підтверджено під час судового розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частини першої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю чи витребування майна з чужого незаконного володіння. У відповідності до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Для застосування статті 387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є власником рухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами; особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача. З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність витребування із незаконного володіння відповідача [PERSON] транспортного засобу марки RENAULT, який відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2021 року належить малолітньому [PERSON] [INFO] , на користь позивача, як законного представника дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Позивачем надано договір про надання юридичних послуг від 30.06.2021 року, укладений між адвокатом Конновою Н.І. та [PERSON] , відповідно до пункту 3.1. цього договору за надання правової допомоги клієнт попередньо сплачує адвокату гонорар готівкою у розміру 7000 грн. ( а.с.42). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Позивач звільнена від сплати судового збору. Отже, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Однак, позивачем не надано доказу (платіжного доручення, квитанції, чеку) в підтвердження оплачених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, відсутній Акт виконаних робіт, опис послуг із зазначенням витраченого часу. В даній справі було призначено 2 судових засідань по суті, вцілому витрачено часу - 30 хв.Суд вважає розмір судових витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн. необґрунтованим, а тому вимоги щодо компенсації судових витрат підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 3500 грн. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Outcome: approved