Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 19.07.2014 року уклала шлюб із [PERSON], від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO], 16.08.2016 року шлюб між ними розірвано. Після народження доньки відповідач не відвідував її, не цікавився її життям, не приїздив на день народження дитини, не цікавиться її здоров'ям. Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини. У підготовчому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, зазначив, що з дитиною та колишньою дружиною ніяких відносин не підтримує. Представник третьої особи органу опіки та піклування Високопільської районної державної адміністрації у судовому засіданні пояснив, що адміністрацією був наданий висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, не заперечив щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки, останній ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Згідно ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.08.2015 року. Шлюб між сторонами розірвано, що вбачається з рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 16.08.2016 року. Після розірвання шлюбу між сторонами, дитина проживає з матір'ю [PERSON], що стверджено довідкою виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області №120 від 17.01.2018 року. Згідно довідки про отримання аліментів №843 від 15.02.2018 року, виданої Нововоронцовським РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, відповідно до виконавчого листа №652/517/16-ц виданого 18.11.2016 року Високопільським районним судом Херсонської області. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує її, не цікавиться здоров'ям, не спілкується, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. З висновку органу опіки та піклування Високопільської районної державної адміністрації вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 150 СК України батьки повинні виконувати свої обов'язки щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання,навчання і розвиток дитини. Статтями 11-12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Вказане вбачається також із ст.150-157 СК України. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991 р. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованні дитини. Як вбачається з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р., ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони-не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,про її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема-не забезпечують необхідного харчування,медичного догляду, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних цінностей,не сприяють засвоєнню нею норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] 704,80 грн. судового збору в користь [PERSON]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved