Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона є власником вказаного будинку. В даному будинку зареєстровано її сина [PERSON] , котрий не проживав в будинку з 2010 року, добровільно покинув будинок, не сплачує витрати на його утримання. Вона, позивач, належним чином не може розпорядитись власним майном, а тому звернулася до суду. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч.7, п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності та провести заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Права власника жилого будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 20.03.2002 року. Відповідач зареєстрований в належному позивачу на праві власності будинку, однак в будинку не проживає з 2010 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, в тому числі копією витягу з рішення виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області № 16/2020 від 14.02.2020 р. В судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт, що [PERSON] з 2010 року в будинку позивача в м.Городок Хмельницької області не проживає. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у будинку, який на праві власності належить позивачу, чинить останній перешкоди як власнику житлового приміщення, оскільки вона не може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає, що на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме - сплачений нею судовий збір в сумі 840,8 грн.

Outcome: approved