Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON], 2006 року народження. Починаючи з 2007 року відповідач проживає окремо, та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. З 03.04.2007 року за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між ними розірвано. Всі питання щодо виховання сина вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини. 21.02.2014 року відкрито виконавче провадження, однак відповідач аліменти не сплачує, має заборгованість в розмірі 57 799,65 грн. Викладене свідчить, що відповідач ухилився від виконання своїх обов'язків. З метою повного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вона вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала щодо заочного порядку розгляду справи. Просила врахувати, що з 28.10.2010 року по 2017 рік вона перебувала в шлюбі з [PERSON], який приймав участь у вихованні її сина. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав, що дає підстави для прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав лист про слухання справи за його відсутності, позов та висновок підтримав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді в повному обсязі і підлягають задоволенню. В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 26.04.2006 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] народився [INFO], батьками записано - [PERSON] та [PERSON]. З наданих документів встановлено, що відповідач дитиною не цікавиться, вихованням та утриманням не займається. Станом на 01.01.2017 року має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 57 799,65 грн. Відповідно до висновку Орну опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.12.2017 року № 11235/41/3/103, вони вважають за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав проводиться тільки в судовому порядку. При розгляді таких справ необхідним є подання письмового висновку органів опіки і піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Таким чином, враховуючи надані докази, та обміркувавши їх обґрунтованість, суд дійшов висновку, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав відносно його сина - [PERSON]. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved