Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, зазначаючи, що вона є власником житлового будинку № 16 по вулиці Механізаторів у с. Інженерне Пологівського району Запорізької області. Відповідач була співмешканкою її сина [PERSON] Відповідач на даний час зареєстрована у належному їй будинку, хоча з 2014 року у ньому не проживає і не використовує житлову площу за належністю. Реєстрація відповідача у будинку позивача порушує право власності останньої і перешкоджає здійсненню нею права відчуження будинку, якщо це виявиться необхідним. Тому вона просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку, розташованому за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с. Інженерне, вул. Механізаторів, 16, а також зняти її з реєстрації за вказаною адресою. Позивач у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON], місце реєстрації якої за адресою, зазначеною позивачем у позові, підтверджене відповіддю органу місцевого самоврядування на запит суду, будучи повідомленою про розгляд справи в суді відповідно до абз.3 ч.5 ст.74 ЦПК України, у судове засідання не зявилася, із заявами про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи з певних причин до суду не зверталася. Від третьої особи до суду надійшов лист про те, що Пологівський районний сектор управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області на даний час не здійснює функцій по реєстрації та зняттю з реєстрації місця проживання громадян і не бере участі у розгляді справ з даних питань. При цьому, представник третьої особи у дане судове засідання також не зявився. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку у судове засідання без поважних причин належним чином повідомленого відповідача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також заяву позивача про можливість заочного розгляду справи, суд вбачає підстави для ухвалення у даній справі заочного рішення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. За вимогами ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії договору купівлі-продажу від 12.09.2007 року, копії [PERSON] про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 12.09.2007 року, копії [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.09.2007 року, копії Технічного паспорта на житловий будинок № 16 по вул. Механізаторів у с. Інженерне, вбачається, що позивач є власником житлового будинку № 16 по вул. Механізаторів у с. Інженерне Пологівського району Запорізької області. Відповідно до копії Домової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO], довідки Виконавчого комітету Інженерненської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 27.06.2017 року № 1299, а також довідки Виконавчого комітету Інженерненської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 27.07.2017 року № 517/02-01-27 [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. У той же час, у довідці Виконавчого комітету Інженерненської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 27.06.2017 року № 1299 вказано про те, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], але за даною адресою не проживає з 20.02.2014 року. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 26.06.2017 року № 110, [PERSON] проживає без реєстрації місця проживання за адресою: [INFO]. При цьому, як вбачається із довідки Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 03.08.2017 року № 488/01-09-01 [PERSON] проживає без реєстрації місця проживання за адресою: [INFO], а за адресою: Запорізька обл., Оріхівський район, с. Новопокровка, вул. Орденоносна, 84, вона не зареєстрована і не проживає. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Згідно зі ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним судом України у постановах від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Згідно зі ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно зі ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобовязані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що відповідач не є власником житлового будинку, не є членом сімї власника будинку, не є наймачем житлового будинку (його частини), не проживає у ньому з 20.02.2014 року, витрати по його утриманню не несе. Тобто на даний час відсутні правові підстави для збереження за нею житлового приміщення. Факт реєстрації відповідача у житловому будинку позивача у майбутньому може створити перешкоди для здійснення власником будинку свого права на його відчуження, а можливість заявлення відповідачем про своє право на проживання у вказаному будинку може створити перешкоди позивачу у користуванні своїм майном. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами і не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов у цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Також суд вважає, що позовна вимога про зняття відповідача з реєстрації за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с. Інженерне, вул. Механізаторів, 16, з урахуванням конкретних обставин даної справи, є формою втручання у виключні повноваження суб'єкта владних повноважень органу реєстрації, визначеного у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і суд не може перебирати на себе функцію органу місцевого самоврядування. При цьому, відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Тому позовні вимоги про зняття відповідача з реєстрації у належному позивачеві будинку є такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial