Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] . У обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що вона є власницею будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок вона надала для проживання своєму синові [PERSON] та його дружині [PERSON] . 29 жовтня 2019 року її син та відповідач - [PERSON] , розірвали свої шлюбні відносини. Після розірвання шлюбу відповідач перестала мешкати за вищевказаною адресою. При випадкових зустрічах з відповідачем, вона неодноразово просила її знятися з реєстрації, однак вона досі цього не зробила, хоча і минуло більше року. Своєю бездіяльністю [PERSON] перешкоджає їй користуватися своїм майном повною мірою, а саме: перешкоджає в оформленні субсидії; оплаті комунальних послуг; здійсненню будь-якого правочину щодо будинку. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомила. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2005 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7259726 (а. с. 11, 16). Відповідно до довідки від 24 жовтня 2020 р., виданої головою квартального комітету № 27 за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована: [PERSON] , 1972 року народження, але з жовтня 2019 року не проживає (а. с. 12) Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. На підставі ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи рішення по суті суд враховує, що відповідач у будинку [ADDRESS] не проживає з жовтня 2019 року, інтересу до житла не виявляє, витрати по утриманню житла не несе, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.08.2021 року позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову до суду. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved