Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 лютого 1997 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Дітей від цього шлюбу вони не мають. Позивач зазначає, що внаслідок різних поглядів на шлюб та сім'ю спільне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та додатково пояснила, що відповідач постійно її принижує та ображає, внаслідок різних поглядів на сімейне життя постійно виникають сварки, а за останній рік позивач почала підозрювати відповідача в подружній зраді. Зазначила, що в березні 2014 року вони з відповідачем вже подавали до органів державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу, проте повернули її без розгляду, намагаючись зберегти сім'ю. Але з початку літа 2014 року вони з відповідачем проживають за різними адресами. Вказала, що вона має сина від першого шлюбу, якому відповідач так і не зміг стати батьком. Строк на примирення просила не надавати, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечував, посилаючись на те, що він рік тому почав вести бізнес з сусідкою, внаслідок чого дружина почала ревнувати. В лютому 2014 року він вдарив дружину, оскільки вона не ночувала вдома. Вказав, що на ґрунті ревнощів в нього з дружиною виникають непорозуміння, проте він хоче зберегти сім'ю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Мінської районної державної адміністрації м. Києва 14 лютого 1997 року, актовий запис № 176. Від шлюбу сторони дітей не мають. З пояснень сторін вбачається, що вони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства з початку літа 2014 року. Причиною припинення шлюбно-сімейних стосунків стали різні погляди на сімейне життя, постійні сварки на ґрунті ревнощів. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного, з урахуванням того, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, а позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу і заперечує можливість примирення, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 191 ЦПК України надання подружжю строку на примирення є правом суду, а з урахуванням вищенаведених обставин, суд не вбачає для цього підстав. На підставі ст. ст. 21, 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved