Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №112913,\~про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №280028 від 17 жовтня 2017 року, який був укладений між [PERSON] та ТОВ «ВЕЛЛФІН» та строк платежу за яким настав, за період з 17 жовтня 2017 року по 16 листопада 2020 року в сумі 64\~310,50 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1500 грн, прострочена заборгованість за відсотками 62810,50 грн, а також 900 грн за вчинення виконавчого напису. На підставі зазначеного виконавчого напису головним державним виконавцем Замостянського ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження №63983817. Позивач вказує, що кредитний договір №280028 від 17 жовтня 2017 року, про який вказується у виконавчому написі, вона не укладала і не підписувала. Крім того, зазначає, що виконавчий напис вчинений з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. До того ж звертає увагу, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» не направив на адресу позивача вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором, а відразу звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, чим позбавив позивача можливості виразити свої заперечення з приводу існування заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не пересвідчився в існуванні заборгованості за кредитним договором, у факті направлення на адресу позивача вимоги про дострокове повернення кредиту і чи була отримана дана вимога, а також в самому факті існування вказаного кредитного договору. За таких обставин просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в загальному позовному провадженні. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Третя особа своїм правом на надання пояснень не скористалась. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду було витребувано в Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. копії усіх документів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису №112913 від 30 листопада 2020 року та в ТОВ «ВЕЛЛФІН» копії документів, які надавалися приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Гораю О.С. для вчинення напису №112913 від 30 листопада 2020 року, у тому числі кредитний договір №280028 від 17 жовтня 2017 року, укладений з позивачем. У судове засідання учасники справи не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання. Представник позивача подав заяву та просив розгляд справи провести у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили. Зважаючи, що представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в порядку визначеному чинним законодавством, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №112913, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №280028 від 17 жовтня 2017 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «ВЕЛЛФІН», за період з 17 жовтня 2017 року по 16 листопада 2020 року в сумі 64\~310,50 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1500 грн, прострочена заборгованість за процентами 62810,50 грн, а також 900 грн за вчинення виконавчого напису. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами,установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, про визнання не чинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року№662 визнано незаконним та не чинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 30 листопада 2020 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Суд витребовував у відповідача копії документів, які надавалися ним для вчинення виконавчого напису, в тому числі й копію кредитного договору, який, як слідує зі змісту виконавчого напису, став підставою для його вчинення, двічі направляючи ТОВ «ВЕЛЛФІН» ухвалу про витребування доказів від 13 квітня 2021 року. Ухвала суду була отримана відповідачем, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення 21036 0214441 1, а також 21009 0391651 8, наявні в матеріалах справи. Проте ТОВ «ВЕЛЛФІН», двічі отримавши вказану ухвалу, не надав суду витребуваних документів, про причини неможливості їх ненадання суд не повідомив. Ухвала суду направлена приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Гораю О.С. повернута до суду з причиною повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1,4 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що твердження позивача про відсутність факту укладання кредитного договору №280028 від 17 жовтня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «ВЕЛЛФІН» та на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис №112913 від 30.11.2020, не було спростовано відповідачем, останній відповідних доказів суду не надав, суд встановлює факт відсутності укладеного кредитного договору №280028 від 17 жовтня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «ВЕЛЛФІН». При відсутності укладення вищевказаного кредитного договору в нотаріуса були відсутні законні підстави вчиняти виконавчий напис №112913 від 30 листопада 2020 року. При цьому суд звертає увагу, що такий виконавчий напис міг бути вчинений лише на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved