Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини і одного з подружжя. Відповідач по справі надав до суду відзив на позовну заяву де зазначив, що не бажає розлучатися та прохав надати їм строк для примирення, у зв'язку з наявною можливістю зберегти сім'ю. Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу виділено у самостійне провадження, в позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини і одного з подружжя залишено у даному провадженні. Позивач зазначила, що вона з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2015 року . Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачем , та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання доньки, та на утримання позивача, яка також потребує матеріальної допомоги, так як в даний час не працює і знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця до її повноліття. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця до досягнення доньки трьох років. До початку розгляду справи по суду відповідач надав відзив на позовну заяву де зазначив що не відмовляється від утримання дитини та дружини, але у зв'язку з тим, що вже сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу, прохав зменшити розмір стягнення на утримання дружини у розмірі 1/10 частини. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що просить суд стягнути з відповідача на утримання дитини та на її утримання по 1/6 частині заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав до суду відзив на позовну заяву де прохав слухати справу без його участі посилаючись на викладені у відзиві обставини. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 2015 року (а.с 10). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] (а.с 11), яка проживає з позивачем. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, обов'язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, також враховуючи, що відповідач згідно рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 23.12.2013 року сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу в розмірі 1/4 частини (а.с.35) , суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 Сімейного кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Статтею 79 Сімейного кодексу України визначено час, протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 1, 2 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. За таких обставин, оскільки дитина сторін проживає з позивачем, позивач не працює, а тому потребує матеріальної допомоги, а тому суд знаходить підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved