Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Позивач \~звернулася \~ до\~суду з\~позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбі з 18.09.2010 року. Від подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей- Глушкова [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На протязі останніх півроку сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач не поважає позивачку як жінку, не враховує її інтереси, не бажає слухати і чути, через що у них виникають сварки, які закінчуються фізичним насиллям відносно позивача. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « Глушкова ». Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просить розгляд справи провести без її участі та в присутності її представника [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні відсутня, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 18.09.2010 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Щорського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 73, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І - ЕЛ № 056026. Сімейне життя у сторін не склалося, в силу відсутності взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене,

Outcome: approved