overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 31.10.1998 року сторони зареєстрували шлюб. Подружжя має спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї послужило відсутність взаєморозуміння, між сторонами виникли неприязні відносини, різні погляди на життя, несумісність характерів, подружжя живе окремо, не ведуть спільного господарства. Позивач не приймала участь у судовому засіданні, однак надала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Відповідач також не приймав участь у судовому засіданні, однак надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.10.1998 року між сторонами укладено шлюб, про що Ясенівською сільською радою Любашівського району Одеської області зроблено актовий запис №14, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Подружжя має спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство між ними не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, у сторін різні погляди на подружнє життя та сім`ю. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони вирішили прізвища після розірвання шлюбу залишити без змін. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у 1992 році між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, від якого вони мають двох повнолітніх дочок. Протягом останніх 5-6 років стосунки між ними погіршилися внаслідок відсутності порозуміння, різних поглядів на життя. Спільне господарство вони з відповідачем не ведуть і примирення між ними неможливе. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, та вказав, що з 27 грудня 2013 року вони з позивачем проживають за різними адресами та припинили подружні стосунки, оскільки позивач підтримує стосунки з іншим чоловіком. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано в Палаці реєстрації одружень та новонароджених відділу запису актів громадянського стану виконавчого комітету Київської міської ради 14 серпня 1992 року, актовий запис № 2352. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з 27 грудня 2013 року, спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер. Причиною цьому стали відсутність порозуміння та різні погляди на життя. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у 2003 році між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, від якого вони мають двох малолітніх дітей. Проте шлюбні відносини припинені з листопада 2013 року, спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер. Причиною цьому стали постійні непорозуміння та сварки. В судовому засіданні позивач позов підтримала, зазначила, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 10 вересня 2003 року, актовий запис № 1249. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з листопада 2013 року, спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер. Причиною цьому стали несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, сварки. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін та їхніх дітей. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у 2003 році між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, від якого вони мають двох малолітніх синів. З листопада 2013 року шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені, оскільки вона та відповідач втратили взаєморозуміння і повагу один до одного внаслідок різних характерів, поглядів на сімейне життя та постійних сварок. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 13 грудня 2003 року, актовий запис № 2024. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з листопада 2013 року, спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер. Причиною цьому стали втрата взаєморозуміння і поваги один до одного, постійні сварки, різні характери, погляди на сімейне життя Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін та їхніх дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати: сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн., всього 743 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у 2003 році між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, від якого вони мають трьох малолітніх дітей. Проте з грудня 2013 року вони з відповідачем не проживають однією сім'єю, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причиною цьому стали різні характери, різні погляди на життя В судовому засіданні позивач позов підтримала. Додатково зазначила, що примирення між ними неможливе і рішення про необхідність розірвання шлюбу вони прийняли разом з відповідачем. Представник відповідача проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції 18 січня 2003 року, актовий запис № 52. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з грудня 2013 року, спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер. Причиною цьому стали різні характери, різні погляди на життя. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін та їхніх дітей. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у 2007 році між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Проте шлюбні відносини припинені близько десять місяців тому, спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер. Причиною цьому стали несумісність характерів, відмінність поглядів на спільне життя, непорозуміння з приводу виховання дитини та ведення спільного господарства. В судовому засіданні позивач позов підтримала, зазначила, що вони з відповідачем не проживають однією сім'єю з лютого 2013 року і її рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Представник відповідача зазначив, що відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 05 грудня 2007 року, актовий запис № 1159. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з лютого 2013 року, спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер. Причиною цьому стали несумісність характерів, відмінність поглядів на спільне життя, непорозуміння з приводу виховання дитини та ведення спільного господарства. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін та їхньої дитини. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у 2007 році між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки. Також позивач просить при розірванні шлюбу відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Додатково пояснила, що шлюбні стосунки з відповідачем припинені з липня 2010 року, з цього часу вони проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Дітей у них немає. Її рішення про необхідність розірвання шлюбу є остаточним і примирення між ним неможливе. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 17 лютого 2007 року, актовий запис № 210. Дітей сторони не мають. З пояснень позивача вбачається, що вони з відповідачем не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарства з липня 2010 року. Сімейне життя у сторін не склалось внаслідок погіршення стосунків, протилежних поглядів на шлюб та сім'ю, відсутності почуття взаємної любові та поваги, постійних сварок. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, з урахуванням бажання позивача відновити дошлюбне прізвище, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо відновлення дошлюбного прізвища позивача. На підставі ст. ст. 21, 24, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 06 вересня 2003 року, від якого мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні стосунки і більше їх не поновлювали. Мешкають окремо. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 вересня 2003 року, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 497, від якого мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи. Також судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинено, спільного господарства не ведеться, на час вирішення справи сторонами жодних заходів для примирення не вживається. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, та до цього часу не поновлені, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище позивачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити без змін, а саме: «[PERSON]». Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 09 жовтня 2004 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Спільне життя не склалося внаслідок втрати взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 жовтня 2004 року, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №834, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6,7). Також судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинено, спільного господарства не ведеться, на час вирішення справи сторонами жодних заходів для примирення не вживається. Згідно\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 111 СК України\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 10 грудня 2011 року, від якого мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні стосунки липня 2010 року і більше їх не поновлювали. Мешкають окремо. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням справу розглянути без її участі, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 грудня 2011 року, зареєстрованого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 994, від якого мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи. Також судом встановлено, що подружні стосунки між сторонами припинено, спільного господарства не ведеться, на час вирішення справи сторонами жодних заходів для примирення не вживається. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, та до цього часу не поновлені, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч. 8 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на дане положення, суд прийшов до висновку, що прізвище позивачу, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити без змін, а саме: «[PERSON]». Враховуючі вищезазначені обставини, та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та до цього часу не поновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved