Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною віку повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 08.04.2006 року до 02.02.2015 року. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та не мають загального бюджету, дитина проживає з нею. Вважає, що відповідач повинен їй сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.04.2006 року до 02.02.2015 року (а.с. 5). Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 629 (а.с. 3). На теперішній час сторони мешкають окремо, мають роздільний бюджет, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с.4), а також заявами сторін про розгляд справи без їх участі. Відповідач працездатний і має можливість надавати матеріальну допомогу, однак він добровільно не здійснює матеріальної допомоги на утримання дитини, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, згідно якої, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. У відповідності з ч. 1,2,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач у поданій до суду заяві позовні вимоги та їх обґрунтування визнав, не заперечує проти стягнення аліментів. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206, ч. 6 ст. 263 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в зв`язку з тим, що син сторін потребує матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен утримувати дитину і має можливість це робити. Розмір аліментів який просить стягнути позивач, суд вважає обґрунтованим та доцільним в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача, щомісячно до досягнення сином повноліття. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору за цимим вимогами, що становитиме 454,00 гривень.

Outcome: approved