Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 13.02.2008 вона уклала із ЗАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір №ZPS0GL00000002. За умовами кредитного договору вона отримала кредит в розмірі 64500 доларів США, строком до 13.02.2023 під 10,8 % річних. Починаючи з листопада 2009 року банк в односторонньому порядку почав підвищувати відсоткову ставку 20,16% і вище. Жодних повідомлень про зміну процентної ставки їй банком не надсилалося. Тому просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок залишку заборгованості за кредитним договором та зарахувати кошти переплачені внаслідок підвищення відсоткової ставки, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. В подальшому позовні вимоги було уточнено і остаточно просить зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок залишку заборгованості за кредитним договором №ZPS0GL00000002 від 13 лютого 2008 року, виключивши з нього заборгованість за відсотками та пенею за прострочені відсотки, нараховані за ставкою 15,0% річних та 20,16 % річних замість 10,8% річних. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягає з підстав, зазначених в ньому. Пояснила, що відповідач в порушення ст..1056-1 ЦК України в односторонньому порядку підвищив розмір процентів, не повідомивши позивача. В судовому засіданні представник відповідача не змогла надати підтвердження надіслання та повідомлення про підвищення відсоткової ставки. Позивач, намагаючись погасити кредит достроково, в залежності від наявності грошових коштів, сплачувала більшу щомісячну суму, оскільки це не заборонено договором. Позивач й гадки не мала про те, що було підвищено ставку. Про збільшену процентну ставку її довіритель дізналася після того, як в 2016 році відповідач предявив до [PERSON] позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Поросить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Пояснила, що пунктом 2.3.1 кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за певних умов. Банк правомірно здійснював підвищення відсоткової ставки, про що позивача було повідомлено шляхом направлення йому листів-повідомлень від 01.10.2009 та 01.09.2010. Враховуючи те, що позивач не звернулася до банку щодо непогодження зі зміною умов договору та те, що продовжував погашення заборгованості за договором треба вважати, що позивач знала про підвищення відсоткової ставки та була з нею згодна. На даний час відсутні реєстри відправки листів позивачу, у зв'язку з тим, що сплив строк зберігання документації, і тому відсутність реєстру не може вказати на те, що підвищення ставки є недійсним, адже позивач належно виконував свої обов'язки щодо сплати за договором. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши думку сторін та вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 13.02.2008 між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №ZPS0GL00000002 (арк..с.4-8). Пунктом 8.1. договору передбачено, що банк зобовязується надати позичальнику кредит в розмірі 64500 доларів США, строком до 13.02.2023 зі сплатою відсотків 0,90 % на місяць (10,8 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 2.3.1. кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України (в редакції станом на 01 лютого 2009 року), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідачем суду надані листи від 01.10.2009 та 01.09.2010 років ПАТ КБ «Приватбанк» про повідомлення [PERSON] про підвищення відсоткової ставки до 15% та 20,16% на рік відповідно(арк..с.35,36). Однак підтвердження того, що банк надсилав ці листи та позивач їх отримав, відповідач не надав. Тобто відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що боржник був повідомлений банком про збільшення відсоткової ставки з 10,8 % до 20,16%. З наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором №ZPS0GL00000002 вбачається, що починаючи з листопада 2009 року було підвищено відсоткову ставку до 15% , а з жовтня 2010 року до 20,16% (арк..с.37-41). Але, з цього розрахунку також вбачається, що починаючи з січня 2009 року банк почав нараховувати пеню за прострочення платежів, а позивач здійснювала платежі за кредитом нерегулярно та різними сумами. Тобто, цей розрахунок жодним чином не вказує на те, що позивач, здійснюючи щомісячні платежі у більшому розмірі, сплачувала саме збільшені відсотки за договором. Тому суд вважає, що відповідачем підвищено відсоткову ставку з листопада 2009 року до 15% , а з жовтня 2010 року до 20,16% з порушенням положень ст.. 1056-1 ЦК України. Також відповідачем не доведено, що про порушення свого права позивач дізналася, або була повинна дізнатися в жовтні 2009 та вересні 2010 років. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що підстав для застосування позовної давності не має і позов слід задовольнити. На підставі ст..1056-1 ЦК України,

Outcome: approved