Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 17.04.2015 року помер її чоловік і рідний дід відповідача [PERSON], який за життя проживав з нею у будинку № 31 по вул. Шевченка в смт. Жовтневе, Білопільського району, Сумської області. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, земельної ділянки, площею 0,0282 га, автомобіля та грошового вкладу. За життя, 23.03.2015 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до умов якого все своє майно (окрім автомобіля) своєму онукові [PERSON] Вона, як спадкоємиця першої черги прийняла спадщину. Крім того, вона, як непрацездатна вдова померлого має право на обовязкову частку у спадщині, яка становить 1/2 частину усього спадкового майна, крім автомобіля, який вона успадкувала за законом. Відповідач прийняв спадщину шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори. За життя спадкодавець тяжко хворів на ряд захворювань. У звязку з смертю чоловіка та його поховання вона понесла значні грошові витрати у розмірі 3410,00 грн., також нею було замовлено вінок, корзину, стрічку до вінка та доставку ритуальної атрибутики на загальну суму 595,00 грн., за її кошти [PERSON] замовив виготовлення гранітного памятника померлому у розмірі 11490,00 грн. Крім того, нею було оплачено виготовлення та встановлення огорожі на могилі [PERSON], що коштувало 1752,00 грн. 10.10.2015 року було оплачено встановлення виготовленого памятники на могилі покійного та укладення плитки на загальну суму 5000,00 грн. Всі вищевикладені витрати були понесені лише нею, однак відповідач, як спадкоємець половини майна померлого, не брав участь у витратах на поховання спадкодавця та добровільно їй не компенсував їй хоча б їх частину. 27.10.2015 року нею до відповідача було направлено письмову вимогу про відшкодування частини витрат, здійснених на поховання [PERSON] в сумі 11123,50 грн., але 06.11.2015 року відповідач зателефонував їй та повідомив, що виконувати отриману вимогу не збирається. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь 11123,50 грн. як компенсацію 1/2 частини витрат, здійснених нею на поховання спадкодавця [PERSON], а також понесені нею судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги з підстав зазначених у позові підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача-адвокат [PERSON] позов не визнав та зазначив, що спадщину після спадкодавця позивач та відповідач прийняли в не рівних частках і про суму грошового вкладу, яка увійшла до спадкової маси відповідач не знав, тому в задоволенні позову просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною нині померлого спадкодавця [PERSON], відповідач [PERSON] являється його онуком (а.с.7). 23.03.2015 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Жовтневої селищної ради, відповідно до умов якого заповів все своє майно (окрім автомобіля), яке буде йому належати на день смерті, а також все те, на що за законом він матиме право, своєму онуку [PERSON] відповідачу по справі (а.с.18,19). 17.04.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 239904 (а.с.6). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається: з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Сумська область, Білопільський район, смт. Жовтневе, вул. Шевченка, буд. 31, земельної ділянки, площею 0,0282 га розташованої за адресою домоволодіння, автомобіля та грошового вкладу (а.с.9-12,14-17). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На момент смерті спадкодавця, позивач постійно проживала разом з ним за адресою: Сумська область, Білопільський район, смт. Жовтневе, вул. Шевченка, буд. 31 (а.с.8). Відтак, позивач, в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємець першої черги вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживала з ним та не відмовилася від прийняття спадщини. Іншим спадкоємцем є відповідач [PERSON], який прийняв спадщину за заповітом подавши до нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини (а.с.59). На поховання [PERSON] позивач самостійно понесла наступні витрати: -3410,00 грн. на виконання ритуальних послуг у ФОП [PERSON] (за труну, хрест, табличку, покривало, подушку, наволочку, полотенце, рушник на хрест, полотенечне, костюм, рубашку, труси, носки, тапочки, простинь, ікону , рушник до ікони ,вінок), що підтверджується накладною від 18.04.2015 року (а.с.20). -595,00 грн. витрати щодо придбання вінка, корзини, стрічки до вінка та за доставку ритуальної атрибутики, що підтверджується накладною № 6 від 18.04.2015 року (а.с. 21). -1752,00 грн. витрати за виготовлення та встановлення огорожі на могилі [PERSON], що підтверджується товарним чеком від 28.05.2015 року (а.с.22). -5000,00 грн. за встановлення виготовленого памятника на могилі покійного та укладення плитки, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 146 від 10.10.2015 року (а.с.22). Відповідач ніякої матеріальної допомоги на поховання спадкодавця не надав. Згідно з п. 17 ч.1 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Отже, вищевказаний перелік понесених витрат позивачем відповідає комплексу заходів щодо поховання [PERSON] з моменту його смерті до облаштування та утримання місця поховання. У відповідності з вимогами ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Виходячи із вимог вказаної норми Закону обов'язки, які з'являються у спадкоємців у зв'язку із відкриттям спадщини, можуть бути поділені на дві групи. До першої з них відносяться борги самого спадкодавця, непогашені ним за життя. До другої групи включаються обов'язки, які хоч і не можуть бути визнані обов'язками самого спадкодавця, але виникають у зв'язку з його смертю і тому також підлягають виконанню спадкоємцями. Ст. 1232 ЦК України відносить до них витрати спадкоємців або третіх осіб, пов'язані з організацією та проведенням поховання спадкодавця, на утримання, догляд та лікування спадкодавця. На підставі цієї норми Закону позивачка має право на відшкодування розумних витрат, які були зроблені нею як спадкоємцем на поховання спадкодавця, оскільки відповідач, як інший спадкоємець таких витрат не поніс. Судом встановлено, що загальна сума витрат на поховання [PERSON] становить 22247,00 грн. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що позивач по справі є його рідною сестрою. Коштів на поховання чоловіка позивачки він не давав та звідки позивач брала кошти на поховання [PERSON] він не знає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що зазначена сума коштів належала позивачці особисто. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Натомість, представником позивача всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України доказів на підтвердження того, що сума коштів у розмірі 22247,00 грн. належала особисто позиваці суду надано не було. Отже, сума коштів у розмірі 22247,00 грн. є обєктом права спільної сумісної власності позивача та спадкоємця [PERSON], як подружжя, тому половина від вказаної суми, які належать позивачці становить 11123,50 грн. (22247,00 грн. / 2). Суд роблячи такий висновок виходить з того, що спадкодавець помер 17.04.2015 року, поховання його відбулось 18.04.2015 року, тому позивач не могла за свою пенсію, здійснити поховання свого чоловіка на наступний день після його смерті, оскільки інших доходів не має. Як вбачається з листа № 1394/02-12 від 21.03.2016 року управління ПФУ України в Білопільському районі Сумської області, позивач 20.04.2015 року одержала допомогу на поховання за померлого чоловіка [PERSON] в розмірі 3334,02 грн. (а.с.83). Представник позивача суду пояснив, що вказана сума допомоги була витрачена на поминальні обіди, однак також всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України письмових доказів на підтвердження своїх доводів про це не надав. Тому, суд повинен враховувати цю суму коштів, як тих, що пішли на поховання спадкодавця, на чому наполягає представник відповідача. Отже, сума, що підлягає до стягнення згідно ст. 1232 ЦК України становить 7789,48 грн. (11123,50 3334,02 грн.). Враховуючи, що відповідач є також спадкоємцем після смерті [PERSON] тому з нього необхідно стягнути на користь позивача компенсацію частини витрат, здійснених на поховання спадкодавця у розмірі 3894,74 грн. (7789,48 грн. / 2). Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial