Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що вона зареєстрована та постійно мешкає в квартирі [ADDRESS]. У квартирі вона мешкає на підставі ордеру на житлове приміщення №000000112 від 03.02.2010 року виданого на підставі Розпорядження КМУ від 03.01.2010 року №50-р, а так же Рішення виконавчого комітету Московського району м. Харкова №4/14 від 22.01.2010 року. Квартира виділялася на 6 чоловік. Відповідач був включений до ордеру, однак в квартиру не вселявся. Його реєстрація була формальністю. Реєстрація відповідача у квартирі завдає їй збитків, оскільки вони повинна сплачувати комунальні послуги й за відповідача. Крім того, його реєстрація не дає їй змоги на отримання субсидії. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій зазначила, що на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, просила справа розглядати за її відсутності. Належним чином повідомлена відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Московської районної ради в м. Харкові від 22.01.2010 року №4\\14 було вирішено надати [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS] та видати ордер на склад сім'ї 6 осіб: [PERSON] - наймач; [PERSON] - дочка; [PERSON] - син; [PERSON] - дочка; [PERSON] - онук; [PERSON] - онук. 03.02.2010 року [PERSON] було надано ордер №000000112 на вищевказану квартиру. [PERSON] померла [INFO]. З відповіді заступника начальника Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 22.10.2014 року №67/38024 убачається, що заяв та звернень від [PERSON] з приводу вчинення перепон у проживанні за вищевказаною адресою за період з 2012 року по теперішній час до РВ не надходило. Згідно з ч. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ч. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, факту домовленості між сторонами про користування житловим приміщенням не встановлено, а рівно як і законних підстав для збереженням за відповідачем права на житло, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved