Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 вересня 1978 року належить ? частина домоволодіння [ADDRESS]. 15 вересня 1979 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. 18 червня 1984 року відповідач зареєструвався в належному їй будинку. 4 грудня 1995 року шлюб між ним був розірваний. 17 вересня 2005 року відповідач пішов з будинку: спочатку до своєї матері за адресою: [ADDRESS], а згодом до іншої жінки. З цього часу відповідач у спірному житлі не проживає, участі в його утриманні не приймає, його особисті речі відсутні. Ані вона, ані їх дорослий син, [PERSON], не перешкоджав відповідачу проживати в будинку. Оскільки відповідач майже десять років без поважних причин не проживає за адресою: [ADDRESS], позивач просить усунути перешкоди в користуванні своєю власністю, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням, та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений шляхом оголошення у пресі, заперечень проти позову не надав, тому справа розглянута судом у його відсутність на підставі наявних даних та доказів у заочному порядку. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позов також підтримав. Третя особа - Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про час і місце судового розгляду було повідомлено, заперечень проти позову не надало. Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 вересня 1978 року позивачу на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS]. Також судом 18 червня 1984 року відповідач в якості члена сім'ї власника (чоловіка) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. 4 грудня 1995 року шлюб між сторонами був розірваний. З матеріалів справи, зокрема, акту від 25 червня 2015 року, складеного квартальним комітетом № 1 Індустріального району м. Дніпропетровська, вбачається, що відповідач за зазначеною адресою не проживає з вересня 2005 року, його особистих речі в будинку немає. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, суд вважає можливим визнати його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням. Щодо вимог [PERSON] про зняття відповідача з реєстраційного обліку в належному їй будинку, то вони задоволенню не підлягають, оскільки саме по собі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстраційного обліку державною міграційною службою та позивачу не було відмовлено у знятті відповідача з реєстраційного обліку у зв'язку з втратою ним права користування житловим приміщенням. Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial