Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], у якому зазначив, що 06.12.2007 року він уклав з відповідачкою договір позики на виконання якого передав їй 145238 гривень, що було еквівалентом 28760 доларів США. Відповідачка зобов'язалась повертати суму позики частинами в строк до 10.09.2008 року. Крім того. Відповідно до п.5 Договору відповідачка при неповерненні суми позики у визначені договором терміни повинна сплатити штраф у розмірі 100% від суми позики. Тобто загальна сума боргу за цим договором складає 290476 гривень, що було еквівалентом 57520 доларів США. 26.02.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на виконання якого відповідачка отримала гроші у сумі 31623,10 грн., що було еквівалентом 6262 доларів США. Відповідачка зобов'язалась повертати суму позики частинами в строк до 10.07.2008 року. Крім того. Відповідно до п.4 Договору відповідачка при неповерненні суми позики у визначені договором терміни повинна сплатити штраф у розмірі 100% від суми позики. Тобто загальна сума боргу за цим договором складає 63246 гривень, що було еквівалентом 12524 доларів США. 17.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики на виконання якого відповідачка отримала гроші у сумі 43081,55 грн., що було еквівалентом 8531 доларів США. Відповідачка зобов'язалась повертати суму позики частинами в строк до 10.09.2008 року. Крім того. Відповідно до п.2 Договору відповідачка при неповерненні суми позики у визначені договором терміни повинна сплатити штраф у розмірі 100% від суми позики. Тобто загальна сума боргу за цим договором складає 86163,10 гривень, що було еквівалентом 17062 доларів США. 07.05.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги за договорами позики від 26.02.2008 року та від 17.03.2008 року. Таким чином загальна сума заборгованості відповідачки за трьома договорами складає 439885,10 грн. Просить стягнути з [PERSON] на його користь в рахунок погашення заборгованості, а також штрафних санкцій 439885,10 грн. та судові витрати. Позивач та його представник в судовому засіданні пояснили, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2008 року було задоволено його позов до [PERSON] та в якості погашення заборгованості за договорами позики за [PERSON] було визнано право власності на недобудоване кафе за адресою [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.09.2008 року рішення було залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду України від 02.09.2009 року рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2008 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16.09.2008 року було скасовано та справу передано на новий розгляд. На той час він вважав, що задовольнив свої вимоги оскільки продав недобудоване кафе. Його позов було залишено без розгляду. У грудні 2010 року [PERSON] зверталась із заявою про поворот виконання рішення. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.12.2010 року заяву було задоволено. Зобовязано [PERSON] повернути [PERSON] недобудоване кафе. Разом з тим, він не мав можливості виконати ухвалу суду оскільки вже не був власником цього об'єкту. У 2011 році [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПП «ЕРІТРЕЯ» про витребування майна з чужого володіння. В задоволенні позову було відмовлено рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2013 року. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11.02.2014 року рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя скасовано та за [PERSON] визнано право власності на кафе за адресою [ADDRESS]. Таким чином його вимоги щодо повернення суми позики на даний час не розглянуті. Він вважає, що пропустив строк позовної давності з поважних причин та з вини відповідачки. Просить поновити строк позовної давності та з урахуванням збільшення курсу долара США на час розгляду справи збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідачки 1014869,31 грн. Відповідач [PERSON] з позовом не згодна, суду пояснила, що з розміром заборгованості за договорами позики у тому об'ємі які вказані у всіх договорах згодна, також згодна з тим, що нотаріально оформлювала договори позики, була ознайомлена з графіком погашення позики, але не виплачувала позику у повному обсязі, а передала позивачеві частину коштів без письмового підтвердження, за договорами позики з [PERSON] повернення грошових коштів не було зовсім. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити із застосуванням спливу строку позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.12.2007 року між позивачем та відповідачем нотаріально укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав а відповідач отримав у власність гроші в сумі 145238 грн., що на день передачі грошей відповідало еквівалентові суми 28760 доларів США за курсом Національного Банку України. Сторони підписали договір та тим самим підтвердили передачу грошових коштів та підтвердили свою згоду з усіма пунктами договору та зобов'язувалися його виконувати, договір позики не оспорювався. Відповідно до умов договору п.2, повернення суми позики здійснюється частками: 3780 грн. у строк до 10.01.2008 року, по 7575 грн. кожен місяць з 10.02.2008 року по 10.04.2008 року, по 25250 грн. кожен місяць до 10.08.2008 року, та 17730 грн. до 10.09.2008 року. Згідно до п. 5 договору при неповерненні суми(будь якої її частини) позики у строки встановлені договором, Позичальник зобов'язаний в термін 3 днів повернути отриману суму грошей та разом з цим виплатити штраф у розмірі 100% від суми боргу. Відповідно до цієї умови [PERSON] повинна при неповерненні суми(будь якої її частини) позики у строки встановлені договором, повернути 145238 грн. основної суми боргу та 145238 грн. штрафу, а разом 290476 грн. 07.05.2008 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого [PERSON] стає кредитором відповідачки [PERSON] по договорам позики укладеним 26.02.2008 року та 17.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] на суму 31623,10 грн. та 43081,55 грн. відповідно. Договори посвідчено нотаріально та не оспорювалися. Згідно до п. 2 договору позики від 26.02.2008 року повернення суми позики здійснюється частками: 6678,62 грн. у строк до 10.03.2008 року, 6479,15 грн. у строк до 10.04.2008 року, 6330,18 грн. у строк до 10.05.2008 року, 6155,95 грн. у строк до 10.06.2008 року, 5979,2 грн. у строк до 10.07.2008 року. Даний пункт договору [PERSON] не виконувала, про що свідчать її пояснення у судовому засіданні. Згідно до п. 4 договору позики від 26.02.2008 року, при неповерненні суми(будь якої її частини) позики у строки встановлені договором, Позичальник зобов'язаний в термін 3 днів повернути отриману суму грошей та разом з цим виплатити штраф у розмірі 100% від суми боргу. Відповідно до цієї умови [PERSON] повинна при неповерненні суми(будь якої її частини) позики у строки встановлені договором, повернути 31623,1 грн. основної суми боргу та 31623,1 грн. штрафу, а разом 63246,2 грн. Згідно до п. 2 договору позики від 17.03.2008 року [PERSON] зобов'язувалась повернути частками: 7665,9 грн. у строк до 10.04.2008 року, 7474 грн. у строк до 10.05.2008 року, 7277,05 грн. у строк до 10.06.2008 року, 7085,15 грн. у строк до 10.07.2008 року, 6888,2 грн. у строк до 10.08.2008 року, 6691,25 грн. у строк до 10.08.2008 року. Даний пункт договору [PERSON] не виконувала, про що свідчать її пояснення у судовому засіданні. Згідно до п. 2 договору позики від 17.03.2008 року, у разі порушення термінів виконання зобов'язань [PERSON] сплачує штраф у розмірі 100% від суми боргу. Відповідно до цієї умови [PERSON] повернути 43081,55 грн. основної суми боргу та 43081,55 грн. штрафу, а разом 86163,1 грн. Відповідно до ст. 512, 514, 516 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за право чином(відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав; заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника. 07.05.2008 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого [PERSON] стає кредитором відповідачки [PERSON] по договорам позики укладеним 26.02.2008 року та 17.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] на суму 31623,10 грн. та 43081,55 грн. відповідно. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На момент розгляду справи [PERSON] не надала суду належних підтверджень повернення позивачу суми боргів за усіма кредитними договорами. Твердження [PERSON] про часткове повернення суми позики суд сприймає критично, так як дане твердження не знайшло свого підтвердження у ході судового розгляду справи, крім того умовами всіх договорів позик повернення боргу має бути підтверджене заявами сторін по договорам, справжність яких має бути нотаріально посвідчена, що [PERSON] не було надано суду. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася на банківський рахунок позикодавця. Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно до ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до договорів позики такий еквівалент був визначений у доларах США. Згідно ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Згідно довідки Національного Банку України офіційний курс гривні щодо долара США на день розгляду справи складає 11,650969 грн. за один долар. Таким чином на думку суду стягненню підлягає 1014869,31 грн. Відповідно до ст..257ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Вперше позивач звернувся до суду з позовом про захист своїх прав у 2008 році. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2008 року було задоволено його позов до [PERSON] та в якості погашення заборгованості за договорами позики за [PERSON] було визнано право власності на недобудоване кафе за адресою [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.09.2008 року рішення було залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду України від 02.09.2009 року рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.06.2008 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16.09.2008 року було скасовано та справу передано на новий розгляд. На той час він вважав, що задовольнив свої вимоги оскільки продав недобудоване кафе. Його позов було залишено без розгляду. У грудні 2010 року [PERSON] зверталась із заявою про поворот виконання рішення. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.12.2010 року заяву було задоволено. Зобов'язано [PERSON] повернути [PERSON] недобудоване кафе. Разом з тим, позивач не мав можливості виконати ухвалу суду оскільки вже не був власником цього об'єкту. У 2011 році [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПП «ЕРІТРЕЯ» про витребування майна з чужого володіння. В задоволенні позову було відмовлено рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2013 року. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 11.02.2014 року рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя скасовано та за [PERSON] визнано право власності на кафе за адресою [ADDRESS]. Таким чином вимоги позивача щодо повернення суми позики на даний час не розглянуті. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. На думку суду позивач пропустив позовну давність з поважних причин, а тому його заява про поновлення строку позовної давності підлягає задоволенню, а його порушене право на повернення суми позики підлягає захисту оскільки зобов'язання [PERSON] перед [PERSON] не виконані. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач по сплаті судового збору у розмірі 1700,00 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 гривень.

Outcome: approved