Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS], який складається в цілому із: житлового будинку літ. А загальною площею 99,40 кв. м., житловою площею 61,50 кв.м., підсобною площею 37,90 кв.м, прибудови літ. А1, тамбуру літ. а, сараю літ. Г,Е,И, навісу літ. Д, З, л, гаражу літ. Ж, надбудови погрібу літ. ж, вбиральні літ. К, літньої кухні літ. Л, огорожі № 1-4, спорудження № 5. За життя померлий [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги на майно померлого є його донька - позивач по справі [PERSON], інших спадкоємців немає. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини. Крім того, позивач проживала разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Через деякий час [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 24 липня 2018 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката [PERSON], відповідно до якої він просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та проти його задоволення не заперечують. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає та проти його задоволення не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, [INFO] помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями [ADDRESS], який складається в цілому із: житлового будинку літ. А загальною площею 99,40 кв. м., житловою площею 61,50 кв.м., підсобною площею 37,90 кв.м, прибудови літ. А1, тамбуру літ. а, сараю літ. Г,Е,И, навісу літ. Д, З, л, гаражу літ. Ж, надбудови погрібу літ. ж, вбиральні літ. К, літньої кухні літ. Л, огорожі № 1-4, спорудження № 5. За життя померлий [PERSON] не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги на майно померлого є його донька - позивач по справі [PERSON], інших спадкоємців немає. У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини. 19 серпня 2013 року було відкрито спадкову справу за № 244/13. Частиною 1 ст. 1269 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦПК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Крім того, позивач проживала разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Через деякий час [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 24 липня 2018 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують: право власності та видавалися на ім'я померлого [PERSON]; звернення позивача у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи, докази сумісного проживання позивача та померлого, докази родинного зв'язку між позивачем та померлим, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують правопомерлого [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем якого за законом є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved