Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 27.08.2004 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . За час перебування з відповідачем у шлюбі у них народилося п`ятеро спільних дітей: [PERSON] , народження [INFO] , [PERSON] , народження [INFO] , [PERSON] , народження [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , народження [INFO] . Сімейні відносини з відповідачем не склалися у зв`язку з різними поглядами на шлюб та сім`ю, несумісність характерів, що унеможливлює збереження шлюбу. Позивач зазначає, що відповідач часто вчиняє фізичне насильство щодо неї, наносить тілесні ушкодження, принижує, ображає, вживає нецензурні висловлювання. Щодня діти стають свідками насильства у родині, просять припинити відносини з татом. Позивач щодо надання строку на примирення заперечує та просить суд розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з останнього судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи провести без її участі, позов підтримує та наполягає на його задоволенні. Крім цього, просить дошлюбне прізвище не відновлювати, судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає і не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2004року, що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с.20). Від шлюбу мають п`ятеро спільних дітей: [PERSON] , народження [INFO] , [PERSON] , народження [INFO] , [PERSON] , народження [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , народження [INFO] (а.с.9-13). Сторони сімейних стосунків не підтримують, миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося у зв`язку із різними поглядами на шлюб та сім`ю, несумісністю характерів, що призвело до припинення шлюбних відносин. Факт припинення подружжям шлюбно-сімейних відносин та наявність напружених між ними стосунків не заперечується самими сторонами. Суд зазначає, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки обставини, викладені позивачем, свідчать про те, що у неї відсутня вільна згода на перебування у шлюбі, втрачене почуття любові до відповідача, збереження шлюбу, на думку суду, суперечитиме її інтересам. Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ст. 24 СК України. З огляду на те, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідач просила дошлюбне прізвище - « [PERSON] » їй не відновлювати, тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з відповідачем.

Outcome: approved