Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить поділити спільне майно подружжя - квартиру [ADDRESS], яка була придбана сторонами під час шлюбу на спільні гроші та визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що 10.01.2006 року, тобто до реєстрації шлюбу відповідачем було укладено договір пайової участі в будівництві житлового будинку, внески за яким сплачувала мати відповідача за власні кошти, таким чином, вважала, що спірна квартира не є об*єктом права спільної сумісної власності, у зв*язку з чим просила відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 28.07.2007 року по 25.02.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.07.2011 року та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 25.02.2012 року. [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності від 15.07.2010 року, виданого Московською районною в м. Харкові радою ( відповідно до листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 23-02254 від 09.02.2012 року ). Таким чином, спірна квартира набута подружжям під час перебування у шлюбі. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, оскільки спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, суд вважає, що її частки є рівними, тобто визнає за сторонами право власності по 1/2 частці спірної квартири в порядку розподілу спільного майна подружжя за кожним. При цьому, суд критично відноситься до показів свідка [PERSON], оскільки вона є близьким родичем відповідача, а відтак може бути особою заінтересованою в розгляді справи. Таким чином, представник відповідача в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надала суду доказів сплати внесків за спірну квартиру власних коштів іншою особою, оскільки копії квитанцій, які надані суду ( а.с. 83-85 ) містять посилання на сплату [PERSON] внесків від імені відповідача. Більш того, квитанції надані за період з 29.09.2009 року по 28.04.2010 року, тобто за час перебування сторін у шлюбі. З зустрічним позовом про збільшення частки відповідача в праві спільної сумісної власності, представник відповідача не звернулася. Інші докази, надані представником відповідача - копії договору пайової участі в будівництві житлового будинку від 10.01.2006 року № 09/01-31, акту прийому-передачі житла від 28.04.2010 року, технічного паспорту на спірну квартиру, накладних щодо придбання будівельних матеріалів, платіжних доручень для участі в програмі міжнародного працевлаштування, програм тестування з англійської мови, квитанції та платіжного доручення, довідки про проходження курсів косметологів, прейскуранту програм, додатку до диплому, довідки про доходи відповідача, висновків суду не спростовують.

Outcome: approved