Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30.09.2010 року. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки маються різні погляди на життя, між ними втрачена довіра і відсутнє взаєморозуміння. Різність у характерах та постійні сварки на побутовому грунті виявили неможливість продовження їх подальших з дружиною шлюбних стосунків. У звязку з цим, шлюбні стосунки між ними фактично припинено. Між ними на теперішній час відсутній спір про розподіл сумісно нажитого майна. Також між ними відсутній спір щодо подальшого місця проживання їх дитини, яка за їх спільною згодою буде проживати разом із матірю. У звязку з чим, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Витрати, повязані з розірванням шлюбу, залишити за ним. Позивач у судове засідання не зявився, але у поданій до суду письмовій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просив справу розглянути за його відсутності, спору про поділ майна немає, дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати із матірю, у разі неявки відповідача винести заочне рішення на підставі наявних доказів (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не зявилася, однак в поданій до суду письмовій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає, просить розглянути справу без її присутності, спору про поділ майна не має, дитина після розірвання шлюбу буде мешкати із нею, прізвище після розірвання шлюбу відновити Степанова (а.с. 18). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 30 вересня 2014 року, зареєстрованого у відділі ДРАЦС по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 242235, виданого 30 вересня 2014 року відділом ДРАЦС по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 347 (а.с. 7). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 360338, виданого 18 квітня 2014 року відділом ДРАЦС по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (а.с. 8). З питання щодо проживання, виховання дитини у сторін спору немає. Між сторонами немає взаєморозуміння, втрачена пошана і довіра один до одного, склалися різні погляди на життя, до примирення не спрямовані, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. При таких обставинах подальше збереження їхнього шлюбу стало неможливим. Спору про розподіл спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сімю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Так як відповідач скористалася своїм правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку статті 113 Сімейного Кодексу України, то суд вважає на необхідним після розірвання шлюбу відповідачу відновити дошлюбне прізвище Степанова. Місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], встановити разом з матір'ю. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved