Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зняття з реєстрації місця проживання малолітніх дітей та реєстрацію їх місця проживання без згоди батька. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначила, що 10.08.2009 року сторони уклали шлюб, який рішенням Баштанського районного суду від 28.11.2016 року було розірвано. Сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З березня 2016 року позивачка разом з дітьми проживають в будинку її батька, при цьому, місце проживання дітей зареєстровано [ADDRESS] в будинку [PERSON], який є батьком відповідача. 14.07.2017 року позивачку було визнано такою, що втратила право користування вказаним житлом. 05.09.2017 року позивач зареєструвала місце свого проживання в будинку батька за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не дає згоди на зняття дітей з реєстрації місця проживання в м. Баштанка та їх реєстрацію за місцем їх фактичного проживання в с. Грейгове Вітовського району. При цьому у сторін немає спору щодо фактичного місця проживання дітей разом з матір'ю. У зв'язку з цим позивач просила задовольнити позов та надати дозвіл на зняття з реєстрації малолітніх дітей з [ADDRESS] та їхню реєстрацію за зареєстрованим місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS] Від позивача надійшла до суду заява про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в заяві вказав, що не оспорює проживання дітей з матір'ю, погоджується на зміну реєстрації місця проживання їх дітей, проте сторони не могли домовитись щодо одночасної їх явки до відповідних установ для зміни реєстрації місця проживання їх дітей. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав третіх осіб і відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Від Баштанської райдержадміністрації Баштанського району Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника та неможливість складення висновку по суті справи. Від Вітовської райдержадміністрації Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, підтримання позову та органом опіки та піклування надано суду письмовий висновок про доцільність задоволення позову. З огляду на те, що сторони та треті особи заявили про розгляду справи за їх відсутності, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін та третіх осіб. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про народження [PERSON]; копію свідоцтва про народження [PERSON]; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 28.11.2016 року по справі № 468/1053/16-ц; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.07.2017 року по справі № 468/801/17-ц; копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.04.2011 року; Витяг про державну реєстрацію прав від 26.04.2011 року; заяву [PERSON] від 18.09.2017 року; довідку Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 29.09.2017 року; довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] від 18.10.2017 року; висновок Вітовської райдержадміністрації Миколаївської області від 20.11.2017 року №3878/01-29/27-17; акт обстеження житлових умов від 20.11.2017 року), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 10.08.2009 року сторони уклали шлюб, який рішенням Баштанського районного суду від 28.11.2016 року було розірвано й сторони проживають окремо. Сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які разом з позивачкою проживають в будинку її батька по [ADDRESS] (де зареєстровано також місце проживання позивачки), при цьому, місце проживання дітей зареєстровано [ADDRESS] в будинку [PERSON], який є батьком відповідача. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно з Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи підлягає реєстрації. Судом встановлено, що відповідач визнає позов, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідач фактично погоджується на зміну реєстрації місця проживання спільних дітей сторін, між сторонами немає спору про місце проживання їх дітей, які проживають з матір'ю, орган опіки та піклування вважає за доцільне реєстрацію дітей за їх фактичним місцем проживання. Комплекс вказаних обставин однозначно вказує на необхідність задоволення позову, що відповідатиме найвищим інтересам дітей, реалізація прав яких не може ставитись в залежність від обставин, які носять суто формальний характер. Оскільки позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні останнім судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved