Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, стягнення частини витрат по заміні обладнання квартири та її елементів, стягнення частини понесених витрат на утримання квартири. Свої вимоги вона мотивувала тим, що з 17.07.1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Шахтарську Донецької області, актовий запис № 176. Від шлюбу з відповідачем вони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 08.12.2004 року, посвідченим приватним нотаріусом, відповідач [PERSON] прийняв у власність 2-х кімнатну квартиру загальною площею 54,9 кв.м., в т.ч. житловою площею 27,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], і заплатив продавцям 6600грн. Згідно з випискою за № 6587098 від 24.02.2006 року з Реєстру прав власності на нерухоме майно Шахтарським БТІ зареєстровано право приватної власності на 1/1 частину вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири за [PERSON] У цій квартирі зареєстровані: вона (позивач), відповідач [PERSON] та їх доньки [PERSON] і [PERSON] Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2011 року шлюб між сторонами розірвано, в ході розгляду справи встановлено, що фактичні шлюбні відносити між подружжям припинені 09.08.2011 року. З цієї дати і по теперішній час сторони шлюбні стосунки не відновлювали, спільного господарства не вели. 09.08.2011 року відповідач пішов з квартири, забрав свої особисті речі і не сплачує витрати на комунальні послуги. У відповідача склалася інша сім'я, він зареєстрував шлюб з [PERSON] та проживає з нею разом в її домі за адресою: [ADDRESS]. Вона (позивач) після розірвання шлюбу залишилася проживати з доньками в спірній квартирі. На даний момент їй стало відомо про наміри відповідача без її дозволу вселити в квартиру сторонніх осіб. Згідно з експертною оцінкою від 23.01.2014 року вартість 1/2 частки квартири складає 21089грн. 84коп. У зв'язку з нестабільною подачею електроенергії з причин поривів лінії зовнішньої електромережі виникла необхідність у заміні електричної плити на газову. Вона здійснила таку заміну, що потягло за собою виконання робіт по газифікації квартири, і нею понесені витрати у сумі 6750грн. Згідно з Правилами техніки безпеки, які потребують провітрювання приміщення, де знаходиться газове обладнання, виникла необхідність також у заміні в кухні балконного блоку. В травні 2012 року нею понесені витрати на виготовлення та встановлення металопластикової конструкції в сумі 2300грн. Відповідач зобов'язаний брати участь у витратах по утриманню належної йому 1/2 частини квартири і нести пропорційно до своєї частки витрати по сплаті платежів за користування опаленням та комунальними послугами. За період з серпня 2011 року по жовтень 2013 року вона змушена самотужки сплачувати комунальні послуги за опалення, квартплату, сміття у сумі 8249,95грн., яка підлягає розподілу між нею та відповідачем пропорційно його 1/2 долі ( 8249,95:2=4124,97грн.). Просить визнати спільним майно подружжя позивачки та відповідача вказану двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], визнавши частки подружжя у спільному майні рівними, тобто по 1/2 частки за кожним; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачкою право власності на 1/2 частку даної квартири; стягнути з [PERSON] на її користь 1/2 частину витрат по заміні обладнання квартири та її елементів у сумі 4525грн, 1/2 частину понесених витрат на утримання квартири за період з серпня 2011 року по жовтень 2013 року у сумі 4124грн. 97 коп.; стягнути понесені витрати на сплату судового збору та за надання юридичної допомоги. Позивач [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позові, додатково пояснила, що за складання позовної заяви нею сплачено адвокату [PERSON] грошові кошти в сумі 200, 00 грн. - 27.11.2013 року та 500,00 грн. 28.11.2013 року, які просила стягнути. Також просила задовольнити позов повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково - в частині визнання спільним майном подружжя спірної квартири і в частині визнання за позивачкою права власності на1/2 частини цієї квартири. В іншій частині позов не визнав. Додатково пояснив, що вимоги в частині стягнення витрат по заміні обладнання квартири та її елементів в сумі 4525 грн. задоволенню не підлягають у зв'язку із тим, що він не давав згоди на заміну обладнання і вважає, що в цьому відсутня необхідність. Крім того, в квитанціях вказано, що витрати понесла інша особа, а не позивач. У стягненні витрат на утримання квартири за період з серпня 2011 року по жовтень 2013 року в сумі 4124,97 грн. необхідно відмовити у зв'язку із тим, що позивач два роки жила і сплачувала послуги, її все влаштовувало, вона могла раніше поділити особистий рахунок. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні правовідносини. 17.07.1999 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану м. Шахтарська Донецької області, актовий запис № 176 (а.с.11). Від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] (а.с.12), та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.13). Рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2011 року по справі № 2-1735/2011 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням встановлено, що сімейні відносини припинені з 09.08.2011 року (а.с.14). У договорі купівлі-продажу квартири від 08.12.2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Шахтарського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 6770, відповідач [PERSON] прийняв у власність 2-х кімнатну квартиру загальною площею 54,9 кв.м., в т.ч. житловою площею 27,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] і заплатив продавцям [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 6600грн. (а.с.15). Згідно з випискою за № 6587098 від 24.02.2006 року з Реєстру прав власності на нерухоме майно Шахтарським БТІ зареєстровано право приватної власності на 1/1 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.12.2004 року за [PERSON] (а.с.17). Відповідно до довідки, виданої ОСББ «Наш квартал 3» у квартирі за адресою: [ADDRESS]зареєстровані: відповідач [PERSON], позивачка [PERSON] та їх доньки: [PERSON], [PERSON] (а.с.18). В технічному паспорті на дану квартиру власником вказаний [PERSON], розмір частки власності 1.0 (а.с.14-15). 05.03.2012 року Шахтарським управління по газопостачанню та газифікації позивачці видані технічні умови на газифікацію природним газом квартири [ADDRESS] (а.с.25-30), за виконання яких нею сплачено 273,53грн. (а.с.31). За виконання робочого проекту по газифікації квартири за адресою: [ADDRESS] позивачкою сплачено Шахтарському УГГ 362,40грн. (а.с.31). 11.04.2012 року між позивачкою та Шахтарським управління по газопостачанню та газифікації «Днецькоблгаз» укладено договір № 469 на виконання робіт з газифікації квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). За виконання робіт з газифікації даної квартири позивачкою сплачено Шахтарському УГГ 2769,03грн. (а.с.33). 22.04.2012 року у магазині «Биттехніка плюс» придбана газова плита «Ariston» моделі с - 34861 серійний номер 103163054 вартістю 3345 грн. покупцем вказаний [PERSON] (а.с.34). Суд звертає увагу, що витрати за квитанцією понесено не позивачкою, а іншою особою. Відповідно до договору № 16/05 від 16.05.2012 року [PERSON] уклала договір із СПД [PERSON] на виготовлення та встановлення алюмінієвих або металопластикових конструкцій - вікон та підвіконників, покупцем вказана [PERSON] сплачена сума за надані послуги 2300грн. (а.с.35-37). 16.05.2012 року між позивачкою та Шахтарським управління по газопостачанню та газифікації «Днецькоблгаз» укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання (а.с.38). У звіті про оцінку вартості квартири [ADDRESS], виконаному експертом ПП «Донецько-Східний Брокерський Торговий Дім» зазначено, що ринкова вартість квартири складає 42179 грн. 67 коп., датою оцінювання прийнято 23 січня 2014 року (а.с.50). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. З матеріалів справи вбачається, що подружжям - відповідачем та позивачкою, які перебували у шлюбі, проживали однією сім'єю, за спільні кошти була придбана у власність квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], яка оформлена на ім'я відповідача на підставі договору купівлі-продажу, відповідач не надав заперечень проти визнання на вказану квартиру за позивачкою та ним права спільної часткової власності в рівних частках по ? частині, тому вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено, що вказана спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, яка придбана у період спільного проживання і за спільні кошти; не здобуто відомостей про наявність договору між подружжям або наявність шлюбного контракту про розмір часток майна кожного із них; кожен визнав рівність їх часток у спільній сумісній власності; документи оформлені тільки на відповідача, через що іншими особами не визнається право власності позивачки на її частину приміщень, чим обмежуються її права на її частину власності приміщень; тому суд вважає, що спірна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], належать позивачці та відповідачу у рівних долях, по 1/2 частині, тому вимоги позивачки в цій частині підлягають задоволенню. Позивач просить стягнути з відповідача 1/2 понесених нею витрат по заміні обладнання квартири та її елементів: 273,53грн. (виготовлення технічних умов), 362,40грн. (виконання проекту), 2769,03грн (газифікація квартири), 3345,00грн. (придбання плити «Ariston» моделі с - 34861), 2300,00 грн. (встановлення алюмінієвих та металопластикових конструкцій - вікон та підвіконників), а всього 9050,00/2=4525,00 грн.. на підставі ст. 360 ЦК України. Дані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином, витрати, які позивач просить стягнути, не є витратами на управління, утримання та збереження спільного майна, а є поліпшенням спільного майна. Відповідно до ч.3 ст.357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Відповідач в судовому засіданні наполягав на тому, що дані витрати є непотрібними і він не давав згоди на дане поліпшення. Позивачем не доведено факт отримання згоди від відповідача на поліпшення спільного майна. Позивач не просить суд про збільшення своєї частки в праві спільної часткової власності. Суд,

Outcome: partial