Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 27.08.2008 року, від якого вони мають доньку [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери, різні стремління та вподобання, між ними часто виникали сварки, причиною чому є подружня зрада відповідача, близько трьох років вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, а тому позивач просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні після закінчення наданого судом тримісячного строку на примирення з метою збереження сім»ї позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач позов не визнав, просив суд надати ще один строк на примирення, оскільки , на його думку, є можливість зберегти їхній шлюб. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони по справі з 27.08.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про одруження, копіями свідоцтв про народження дітей. Згідно довідки управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 23.09.2016 року, позивач разом з дітьми зареєстровані по [ADDRESS], але фактично проживають по [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований та проживає по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда чи інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі тривалий час проживають окремо, між ними відсутнє взаєморозуміння, наміру зберігати шлюб позивач не має, категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що причиною розлучення є подружня зрада з боку відповідача, вона неодноразово намагалася зберегти сім»ю, але відповідач свою поведінку не змінював. В судовому засіданні відповідач також не заперечував того, що дійсно з його боку була подружня зрада, але він перестав спілкуватися з іншою жінкою, змінив свою поведінку, хоче зберегти шлюб. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення . Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Позивач звернулася до суду з позовом 27.09.2016 року, за ухвалою суду від 27.10.2016 року сторонам було надано строк на примирення терміном до 3-х місяців, але це не призвело до позитивних наслідків, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує на те, що це є її остаточне рішення. Судом враховується те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін. Крім того, питання про збереження шлюбу має вирішуватися обома сторонами на паритетних засадах. А тому враховуючи все вищенаведене, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки за встановлених судом обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, яка не бажає поновлювати шлюбні стосунки з відповідачем. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу, бажає залишити прізвище -[PERSON], на що вказує в позовній заяві. Судові витрати по справі позивач залишає за собою.

Outcome: approved