Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року. Вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Внаслідок різних характерів, поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння між ними постійно виникали конфліктні ситуації, внаслідок яких вони втратили почуття один до одного. Це призвело до того, що з вересня 2012 року вони з відповідачем не підтримають подружніх стосунків, спільне господарство не ведуть, а з травня 2013 року почали проживати за різним адресами. Дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач постійно працює та отримує заробітну плату. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на утримання дочки аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що на даний час проживає з дочкою, якій виповнилося 2 роки, у квартирі своєї бабусі [ADDRESS] разом з бабусею та сестрою. Отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, розмір якої становить 130 грн. на місяць, екстерном закінчує навчання у загальноосвітній школі (12 клас), доглядає за дитиною, тому не працює. Дитина часто хворіє на гостру респіраторну вірусну інфекцію. Відповідач допомоги на утримання дитини не налає. Лише один раз, коли вони з дочкою потрапили до лікарні, купив ліки на 80 грн. та привіз з дому поїсти. Двічі купував продукти (крупу та сирки). Позивач зазначила, що відповідач працює неофіційно, його середній заробіток становить 4000-6000 грн. на місяць. Відповідач проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно заперечував посилаючись на те, що він ніде офіційно не працює, оскільки не може влаштуватися на роботу. Чотири роки тому він працював на фірмі помічником протезувальника, проте після звільнення офіційно працевлаштуватися не може. Закінчив технікум за спеціальністю суднобудівельник. Відповідач зазначає, що заробляє собі на життя ремонтними роботами і його дохід становить 1000 -1500 грн. в місяць. Також він являється громадянином, якого евакуювали із зони відчуження у 1986 році (категорія 2), тому управління соціального захисту населення щомісяця виплачує йому допомогу на харчування у розмірі 155 грн. З травня 2013 року він з дружиною та дитиною не проживає, мешкає у своїх батьків, які є пенсіонерами, разом з братом та його дружиною. Відповідач вказав, що купував для дитини щонеділі продукти харчування (м'ясо, гречку) після того, як вона у грудні 2013 року захворіла, а також купував ліки на суму 150 грн. Чи купував він дитині одяг, він не пам'ятає. Гроші дружині не давав. Відповідач зазначив, що має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 400 грн. на місяць. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181, 182 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України здійснюється у тому випадку, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб з 17 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю, проте зареєстрована за місцем проживання батька. З посвідчення вбачається, що відповідач є громадянином, якого евакуювали із зони відчуження у 1986 році (категорія 2). З пояснень відповідача вбачається, що він офіційно ніде не працює, займається ремонтними роботами і його доходи є нерегулярними. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Враховуючи вік дитини (два роки), її часті (майже щомісячні) захворювання на гострі респіраторні інфекції, наявність яких підтверджується випискою з медичної карти, а також ту обставину, що позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною та закінчує навчання у загальноосвітній школі, суд вважає за необхідне встановити аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно. Суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі, про який просить відповідач (400 грн.), не забезпечить задоволення потреб дитини в повній мірі. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial