Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.12.2018 року. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка зараз мешкає з позивачкою. Відповідач залишив сім`ю та почав проживати окремо, припинив спілкування з сином, не приймає участь у його житті, зростанні, формуванні особистості. З боку відповідача ніяких проявів турботи або матеріальної допомоги за цей час не надходило. Також, неодноразово позивач зверталася до відповідача з проханням участі у матеріальному забезпеченні для налагодження задовільних умов існування та проживання їхньої спільної дитини, але усі спроби налагодити зв`язок з цього приводу були проігноровані відповідачем. Через скрутне фінансове становище та через те, що відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати допомогу, позивачка була змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 23 липня 2021 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 06.09.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив стягнути аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 37-39). В судовому засіданні позивач наполягала на задоволені позову про стягнення аліментів та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що бажає платити аліменти на дитину у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в частині стягнення аліментів на утримання позивача заперечував, оскільки вона є працездатною особою та може працювати, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволені вказаної вимоги. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 05.12.2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу у сторін є малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яка проживає з матір`ю та знаходяться на її утриманні, відповідно до довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №360 від 25.04.2019 року. Згідно вказаного вище свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181\~СК України \~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надані докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмету позовних вимог. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] та у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 3000,0 грн. щомісяця, суд враховує той факт, що відповідач офіційно працевлаштований, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] м. Одеса, на посаді командира зенітного артилерійського відділення 138 взводу охорони, разом з тим суд також звертає увагу на бажання [PERSON] надавати допомогу дитині, те, що у нього на утриманні є дитина [PERSON] , [INFO] ,тому суд прийшов до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 2700,00 грн. на утримання дитини [PERSON] , що відповідатиме інтересам дитини та принципам розумності, рівності та справедливості. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне. Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка немає змоги працювати і утримувати себе. За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 13.07.2021 року та до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.79 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно\~ ст. 141\~ ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати по справі.

Outcome: partial