Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат, у якому просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 6000,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1200,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2008 з відповідача на користь позивача на утримання доньки стягнуто аліменти у розмірі ј частки з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач на даний час проживає окремо, матеріальної допомоги на додаткові витрати на спільну дитину не надає. Донька [PERSON] часто хворіє, вимагає додаткових витрат на оздоровлення, лікування, розвиток, проте всі додаткові витрати несе позивач самостійно. В період з 03.06.2019 по 22.06.2019 виникли додаткові витрати на дитину, що полягають у оплаті, у зв`язку із перебуванням дитини на оздоровленні у Міському комунальному підприємстві Дитячий оздоровчий центр «Червона гвоздика» Бердянської міської ради, вартість путівки 12000,00 грн. Зазначені витрати є суттєвими для фінансового положення позивача та компенсування частини їх вартості у розмірі 6000,00 грн. є необхідними. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2019 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 01.11.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позову, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, оскільки на думку відповідача для відпочинку доньки можливо було знайти менш коштовний заклад для відпочинку, а також, що заклад в якому перебувала дитина на відпочинку має розважальний, ані оздоровчий профіль. Крім того, відповідач зазначив, що має на утриманні неповнолітнього сина 2013 року народження та батьків похилого віку, та не має фінансової можливості сплачувати вказані додаткові витрати, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 06.11.2019 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначила, що дитина перебуває на диспансерному обліку у КНП «ЦПМСД №10» з діагнозом - бронхіальна астма та відповідно до медичних рекомендацій потребує оздоровлення. На підтвердження зазначених обставин позивачем додана медична документація. Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити на підставах викладених у позові та відповіді на відзив. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, на підставах викладених у відзиві на позов, просили суд відмовити в його задоволенні. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.12.2006 року та не оспорюється відповідачем. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2008 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки стягнуто аліменти у розмірі ј частки з усіх видів доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено та підтверджено у судовому засіданні, що в період з 03.06.2019 по 22.06.2019, [PERSON] , [INFO] , перебувала на оздоровчому відпочинку у Міському комунальному підприємстві Дитячий оздоровчий центр «Червона гвоздика» Бердянської міської ради, вартість якого становить 12 000,00 грн., яку було сплачено позивачем. Зазначені обставини відповідачем не оспорюються, у зв`язку з чим в силу вимог 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. При цьому встановлено, що дитина [PERSON] , 2006 року народження, перебуває на диспансерному обліку в 9 амбулаторії КНП «ЦПМСД №10» з діагнозом бронхіальна астма та відповідно до медичних приписів лікаря, потребує оздоровлення в дитячому таборі, що підтверджуються медичними документами, дослідженими у судовому засіданні та які суд приймає до уваги. Згідно квитанцій позивачем було понесено додаткові витрати на утримання дитини, що полягають у оплаті за оздоровлення та відпочинок у розмірі 12 000,00 гривень. Також, встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває у шлюбі та має на утриманні дитину [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 05.08.2011 Комунарським відділом ДРАЦС Запорізького МУЮ та свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] виданого 12.03.2013 Комунарським відділом ДРАЦС Запорізького МУЮ. Відповідно до довідки від 22.10.2019, [PERSON] працює в ТОВ «Юейді сістемс» на посаді інженер-програміст та отримує щомісячно заробітну плату у розмірі 6 000,00 грн. Згідно ст. 141СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, до такого висновку дійшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в Ухвалі від 16.12.2009 року № 6-20478св09. У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. Таким чином, судом встановлено, що вимога позивача про стягнення з відповідача вказаної грошової суми є додатковими витратами на дитину, оскільки обумовлена станом здоров`я дитини та підлягає обов`язковому стягнення з відповідача. Доводи відповідача щодо неможливості сплати цієї суми, у зв`язку з тим, що він має іншу родину та на його утриманні перебуває ще одна дитина, не звільняє відповідача від участі у додаткових витрат на дитину, оскільки це є обов`язком батька по відношенню до дитини. Також, є неспроможними посилання відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні позову, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, оскільки відповідачем не надано доказів, які б беззаперечно свідчили про перебування вказаних осіб на його утриманні, та не звільняє відповідача від обов`язку прийняття участі у додаткових витратах. Отже, враховуючи, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, який офіційно працевлаштований та має стабільних дохід, має на утриманні дитину 2013 року народження, про що надано відповідні докази, виходячи із вимог законодавства щодо обов`язкової участі у додаткових витрат, з принципу рівності прав та обов`язків батьків, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача половини вартості путівки у розмірі 6 000,00 грн. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 1200 гривень, суд виходить з наступного. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання адвокатської допомоги, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцією на суму 1200,00 гривень. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом наданих послуг. На підставі п. 3 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про оплату додаткових витрат на дитину. Отже, в зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, судовий збір в сумі 768,40 грн. покладається на відповідача.

Outcome: approved