Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [PERSON] належить 1\\4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Іншими співвласниками даного нерухомого майна є : [PERSON] (мати позивачки) ј частина; [PERSON] (донька позивачки) ј частина; [PERSON] (вітчим) ј частина. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . [INFO] помер вітчим позивачки [PERSON] . Після померлої [PERSON] за заявою позивачки була заведена справа № 246/1991, інші спадкоємці відсутні. На сьогоднішній день позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері, по причині втрати оригіналу Свідоцтва про право на власність. Згідно даних спадкового реєстру спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON] не відкривалась. З дня смерті вітчима позивачка фактично утримує його частину житлового будинку, сплачуючи за комунальні послуги, підтримуючи будинок в належному стані, тобто де - факто позивачка являється повноправним господарем частки приміщення, яке належить [PERSON] . [PERSON] відкритого, безперешкодно і добросовісно користується частиною будинку більше 10 років. З часу проживання, та до сьогодні з приводу даної частини будинку не було жодних спорів, претензій на це житло ніхто пред`являв. Відповідно до цього, вважає, що існують всі підстави для визнання права власності на ј частину будинку за набувальною давністю. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За таких обставин позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач та її представник адвокат Дробаха А.Е. не з`явилися, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали задовольнити. Від відповідачки [PERSON] до суду надійшла заява у якій вона позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала та просила провести розгляд справи без її участі Від представника відповідача Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечили. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що [PERSON] належить 1\\4 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Іншими співвласниками даного нерухомого майна є : [PERSON] (мати позивачки) ј частина; [PERSON] (донька позивачки) ј частина; [PERSON] (вітчим) ј частина. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . [INFO] помер вітчим позивачки [PERSON] . Після померлої [PERSON] за заявою позивачки була заведена справа № 246/1991, інші спадкоємці відсутні. На сьогоднішній день позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері, по причині втрати оригіналу Свідоцтва про право на власність. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. За умовою ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені в заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно , зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно даних спадкового реєстру спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON] не відкривалась. З дня смерті вітчима [PERSON] , [PERSON] фактично утримує його частину житлового будинку, сплачуючи за комунальні послуги, підтримуючи будинок в належному стані, тобто де - факто позивачка являється повноправним господарем частки приміщення, яке належить [PERSON] . [PERSON] відкритого, безперешкодно і добросовісно користується частиною будинку більше 10 років. З часу проживання, та до сьогодні з приводу даної частини будинку не було жодних спорів, претензій на це житло ніхто пред`являв. Відповідно до цього, вважає, що існують всі підстави для визнання права власності на ј частину будинку за набувальною давністю. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту частини першої, статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головними з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, зокрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи із змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Згідно із ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.п. 9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), і також на безхазяйну річ. В даній категорії справ є важливим установлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Згідно п.п. 9, 11, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю; суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Тому в даному випадку можна вважати володіння нерухомим майном, на яке позивач просить визнати право власності є добросовісним. Згідно до ст.3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved