Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів посилаючись, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25.12.2012 з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень щомісячно з послідуючою індексацією, до його повноліття. Позивач вказує, що з часу прийняття рішення про стягнення аліментів витрати на утримання сина суттєво збільшились, оскільки зросли ціни на продукти харчування, одяг. Потрібні кошти на шкільне приладдя для сина, одяг, взуття, харчування, тощо. Розмір аліментів, які відповідач сплачує із затримкою, є мізерним і для забезпечення гармонійного розвитку дитини недостатнім. Порівняно з 2012 роком, значно виріс прожитковий мінімум на дитину і станом на 01.07.2018 становить 1944 грн. на дітей віком від 6 до 18 років. Всі ці обставини свідчать, що її матеріальне становище значно погіршилось. Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], з 450 гривень щомісячно до 972 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, який просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав, показав, що перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради та отримує державну соціальну допомогу інвалідам ІІ групи у розмірі 1497 грн., з яких відраховують 50% в рахунок сплати аліментів. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду від 18.12.2012 (а.с. 3). [PERSON] народився [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER]. Його батьками зазначені сторони у справі (а.с. 4). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 25.12.2012 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень щомісячно з послідуючою індексацією на користь його матері [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки № 237 від 11.02.2019, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Дубенської міської ради та отримує державну соціальну допомогу інвалідам ІІ групи загального захворювання з 27.04.2018 до 30.04.2019 (а.с. 14). Розмір державної соціальної допомоги, що нараховується [PERSON] становить 1497 грн. (за грудень 2018 року), 50 % якої стягуються в рахунок сплати аліментів, про що свідчить звіт про здійснення відрахування та виплати (а.с. 15). Як зазначено у повідомленні Дубенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби № 27007 від 13.12.2018, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.09.2018 становила 7650 грн. З 30.08.2018 стягнення проводиться із доходу боржника в розмірі 50% усіх нарахувань. Станом на 13.12.2018 заборгованість зі сплати аліментів становить 7249, 50 грн. (а.с. 16). Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, положення ст.192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення. Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів, позивач вказує ті обставини, що розмір стягуваних аліментів є меншим від законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. Покликання на зміну законодавства в частині збільшення визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину саме по собі не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів й не є підставою для зміни розміру аліментів. Окрім того, єдиним джерелом доходів відповідача є державна соціальна допомога особам з інвалідністю 2 групи, яка становить 1497 грн. (за грудень 2018 року), з якої 50 % стягуються в рахунок сплати аліментів. Тому суд, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст. 180, 182, 198, 199 Сімейного кодексу України та

Outcome: dismissed