Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що з 06.04.1973 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Однак, спільне життя не склалось, тривалий час шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Причиною розпаду сім'ї стало те, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного. У зв'язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб укладений, між ним та відповідачем. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, справу слухати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку у тому числі і шляхом розміщення оголошення у газеті «Наддніпрянська Правда плюс» №2 від 23.01.2014 року. Заяв, клопотань на адресу суду не надсилав. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.04.1973 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб, яке видано 06.04.1973 року Комсомольським рай бюро РАЦС м.Херсона, актовий запис №212. Протягом тривалого часу шлюбні стосунки між сторонами припинено, поновлення шлюбних стосунків неможливе. Причиною розпаду сім'ї стало те що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного. Спору з приводу розподілу майна, спільно набутого під час перебування у шлюбі, між сторонами не має. Позивачка вважає, що примирення між ними не можливе, збереження шлюбу шкодить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спір з приводу розподілу майна відсутній. Вирішити питання про розірвання шлюбу шляхом подання спільної заяви до органів РАГСу позивачу не вдається, оскільки не знає де знаходиться відповідач, з огляду на що позивач вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом до відповідача. Таким чином, враховуючи що однією із основних засад шлюбу є його добровільність, а метою його укладання є створення сім'ї та беручи до уваги наявність стійкого переконання у позивача про необхідність розірвати подружні стосунки у зв'язку із втратою почуття поваги та любові між чоловіком та дружиною, а також враховуючи формальність існування подружніх стосунків, що суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку що позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved