Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб між ними розірваний за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.03.2015 року. Від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], на утримання якого з відповідача на її користь на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.03.2015 року стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини. 13.01.2017 року за рішенням суду розмір аліментів було зменшено з 1/3 до 1/6 частини всіх видів його заробітку в звязку з тим, що він сплачує аліменти ще на одну дитину. На даний час дитина від шлюбу [PERSON] з [PERSON] - [PERSON], [INFO], є повнолітньою, в теперішній час працює. Їх неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, вона не має можливості забезпечити дитину всім необхідним для життя, здоровя та розвитку, потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини, тому просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів з 1/6 до 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не зявилася, але надавала суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі. Крім цього просила в разі неявки відповідача по справі в судове засідання винести заочного рішення, наслідки ухвалення заочного рішення їй відомі та зрозумілі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Крім цього зазначив, що фактично мешкає за адресою: смт. Панютино, м. Лозова, Харківської області, вул. Залізнична, б. 19 та працює електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах в філії «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Укрзалізниця». Дослідивши матеріали справи, та беручи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Даний шлюб було розірвано на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 березня 2015 року. Від даного шлюбу є син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 063509, виданим виконавчим комітетом Панютинської селищної ради міста Лозова Харківської області 20.11.2006 року. Син після розірвання шлюбу проживає з позивачем по справі [PERSON] За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.03.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17 лютого 2015 року і до досягненням дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили. На підставі вищевказаного рішення [PERSON] було видано виконавчий лист про стягнення аліментів. 13 січня 2017 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було винесено рішення, яким зменшений розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] з 1/3 до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягненням дитиною повноліття, тобто до 10.11.2024 року. Рішення набрало законної сили, і чинне на час розгляду даної справи. На підставі вищевказаного рішення [PERSON] було видано виконавчий лист про стягнення аліментів. При вирішенні вимог позивача про зміну розміру стягнення аліментів суд враховує зміни, які відбулися в житті сторін з часу останнього прийняття рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини від 13.01.2017 року. Згідно ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При задоволенні позову суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб; наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому суд керується своїм внутрішнім переконанням та врахує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, до яких належать: - стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; - інші обставини, що мають істотне значення (сімейний стан дитини, стан здоровя, матеріальний та сімейний стан зацікавленої особи, наявність у останньої осіб, яких він зобовязаний утримувати, наявність у батьків невиконаних грошових зобовязань, тощо), наявність нерегулярного, мінливого доходу. Так, як вбачається з матеріалів справи з 06 жовтня 2017 року припинилося стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) на користь [PERSON] в звязку з досягненням їх донькою [PERSON] повноліття, присуджені рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2017 року. Тобто матеріальне становище відповідача покращилося. Крім цього, як зазначила в позові позивач, у неї на даний час матеріальне становище також змінилося у бік погіршення, оскільки неповнолітній син сторін по справі потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, а тому вважає, що аліменти які сплачує відповідач по справі на її користь на утримання їх спільного сина не забезпечують в повній мірі потреби дитини. Враховуючи зміни в матеріальному стані платника аліментів [PERSON] суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зміни розміру стягнення аліментів, визначеного рішенням суду від 13.01.2017 року. При цьому суд бере до уваги усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з суми прожиткового мінімуму на 2017 рік, встановленого для дитини відповідного віку згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» за поданням Міністерства фінансів, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, збільшивши розмір сплачуваних аліментів з 1/6 до 1/4 частини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягатимуть стягненню, суд бере до уваги всі обставини по справі у їх сукупності, зокрема, потреби дитини; враховує стан здоровя та матеріальне становище стягувача аліментів; стан здоровя платника аліментів, зміни в сімейному житті платника аліментів, зважає на поліпшення матеріального стану платника аліментів, який не являється інвалідом, не страждає на хронічні захворювання, є працездатним, працює електрозварником на автоматичних та напівавтоматичних машинах в філії «Панютинський вагоноремонтний завод» ПАТ «Укрзалізниця», суд зважує на умови проживання, витрати на проживання, поточні потреби як стягувача аліментів, так і платника аліментів, їх дитини, також суд ураховує те, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобовязання, а тому задовольняє позовні вимоги. При цьому суд зауважує на тому, що одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити необхідний і достатній рівень для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), а також з врахуванням стану здоров'я дитини, матеріального становища сторін, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на виховання спільної дитини на користь позивача в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір стягнення аліментів на дитину [PERSON], на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для забезпечення побутових потреб дитини. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при подачі позовної заяви до суду звільнена від сплати судового збору, а тому суд вважає за необхідне покласти на відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплатити судовий збір на користь держави у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved