Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, в обґрунтування вимог зазначила, що 02.11.2012 року між нею та банком було укладено договір банківського вкладу «Наш найкращій депозит з правом поповнення», відповідно до якого позивачка внесла на відкритий для неї депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 2000 доларів США з виплатою відсотків відповідно до умов договору у розмірі 10% річних, строком на один місяць. Вказаний вклад було пролонговано до лютого 2013 року. 04.02.2013 року відповідач запропонував переукласти новий договір з відсотковою ставкою 11% без поповнення та 12 % при щомісячному поповненні строком на 13 місяців. По закінченню строку дії договору 04.03.2014 року позивач звернулася до відповідача про закриття вкладу та видачу грошових коштів у сумі 4227,15 доларів США. Однак відповідачем кошти не повертаються у зв'язку із відсутністю коштів, після вимог позивача було видано лише 250 доларів США, в подальшому відповідач відмовив у видачі коштів, посилаючись на постанову правління НБУ № 103 від 27.02.2014 року. Позивач вважає, що відповідачем порушуються її права, строк дії договору закінчився та вона має право на отримання своїх коштів, які їй потрібні для особистих потреб та потреб сім'ї, на її утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Діями відповідача їй завдано моральну шкоду, вона була позбавлена можливості використовувати свої кошти, було порушено умови її життя, погіршився стан здоров'я, призвело до стресу, розладу сну та головного болю. Тому просила стягнути з відповідача на її користь 3977,15 доларів США - залишок невиданих коштів, 3% річних 10,46 доларів США, інфляційне збільшення боргу - 23,98 доларів США, пеню у розмірі 44,77 доларів США та моральну шкоду у сумі 10000 грн. Позивач в подальшому уточнила свої позовні вимоги після часткового повернення відповідачем суми вкладу та просила суд стягнути з відповідача на її користь 3804 долари США - залишок невиданих коштів, 3 % річних 400,14 грн., інфляційне збільшення боргу - 4192,19 грн., пеню у розмірі 2531,55 грн. та моральну шкоду у сумі 10000 грн. В подальшому під час розгляду справи відповідач позивачу виплатив залишок невиданих коштів, тому позивач уточнили свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на її користь 3 % річних 400,14 грн., інфляційне збільшення боргу - 4192,19 грн., пеню у розмірі 2531,55грн. та моральну шкоду у сумі 10000 грн Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи не надав. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає, що по справі можливо винести заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № 26202040501788 ДФО-40-168308, предметом якого є відкриття іменного вкладного рахунку та договір банківського вкладу «Наш найкращій депозит з правом поповнення» відповідно до якого відповідачем було прийнято від позивача грошові кошти у сумі 2000 доларів США на строк один місяць, зі сплатою 10 % річних, днем повернення вкладу є 02.12.2012 року, умовами договору передбачено пролонгацію договору (а.с.8,9). 04.02.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір «Зростаючий «Квартальний» № 527013/2013 із сумою початкового вкладу 2661 доларів США з відсотковою ставкою 11% без поповнення та 12 % при щомісячному поповненні строком на 13 місяців, дата вимоги вкладу 04.03.2014 року ( а.с. 7). Відповідно до виписки по особовим рахункам з 04.03.2014 року на рахунку позивачки зазначено вихідний залишок 4227,15 доларів США, що еквівалентно 41239,37 грн., 18.03.2014 року проведено видачу коштів у розмірі 200 доларів США, залишок коштів складає 4027,15 доларів США, 25.03.2014 року проведено видачу 50 доларів США, залишок складає 3977,15 доларів США ( а.с.11-15). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що залишок неповернутих їй грошових коштів відповідачем станом на 20.06.2014 року складав 3804 доларів США, що еквівалентно 45077,40 грн. за курсом долара НБУ у розмірі 11,85 грн., які відповідачем були повернуті позивачу, розмір 3% річних за 108 днів прострочки складає 400,14 грн., розмір інфляційного збільшення боргу за 3 місяці складає 4192,18 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення грошового вкладу за 108 днів за подвійною обліковою ставкою НБУ складає 2531,55 грн. (а.с. 26). Згідно посвідчення від 19.06.2013 року, виданого виконавчим комітетом Маріупольської міської ради позивач є матір'ю трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], та має пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей ( а.с.16). Вимогами ст.1058 ЦК України предбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч.1,2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно до ч.1 ст.1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості . Крім того, відповідно до п. 4 зазначеної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Враховуючі, що строк вимоги вкладу сплинув 04.03.2014 року позивачка мала право на повернення їй вкладу із нарахуванням відсотків відповідно до умов договору, тому суд вважає, що відповідач порушив права позивачки в частині несвоєчасної виплати грошових коштів за договором. Тому з відповідача на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягають стягненню 3% річних від простроченої суми у зв'язку із простроченням виконання своїх зобов'язань. Суд погоджується із наданим позивачкою розрахунком зазначених сум у розмірі 400,14 грн. - 3% річних. Стосовно моральної шкоди суд враховує, що позивач відчувала нервовий стрес із-за неповернення грошей, в наслідок чого погіршився стан її життя , але з урахуванням обставин справи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Що стосується стягнення інфляційного збільшення суми боргу, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. Відповідно до вимог ст.23, 611 ЦК України, необхідно стягнути моральну шкоду, оскільки відповідач своєю протиправною поведінкою, яка полягає у порушенні договірних зобов'язань, завдав позивачці моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях з приводу протиправного неповернення грошей, що призвело до погіршення стану здоров'я, стресу, розладу сну та головного болю, порушення умов життя позивачки, яка на своєму утриманні має трьох неповнолітніх дітей. Вимоги позивачки у цій частині про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Суд приходе до висновку, що враховуючи вимоги розумності та справедливості з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки моральну шкоду у сумі 500 грн. Вимоги позивача в частині стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. В представленому договорі строкового вкладу сторони не встановили відповідальність у вигляді пені за невиконання або неналежне виконання сторонами своїх договірних зобов'язань. Позивач не послався на жодну норму закону, яка передбачає відповідальність банку перед вкладником за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виплати вкладу, суд також не вбачає законних підстав для задоволення цієї вимоги. Таким чином, в частині позовних вимог про стягнення пені слід відмовити. Також на підставі ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. за задоволення позову немайнового характеру та за задоволення позову майнового характеру у сумі 243,60 грн., а всього 487,2 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial