Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, третя особа на стороні позивача, без самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Горохівської районної державної адміністрації. Свій позов мотивує тим, що вона з 09 листопада 2001 року до 15 лютого 2018 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 15 лютого 2018 року було розірвано. В даному шлюбі у них народилися діти - дочка [PERSON] , [INFO] і дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дочки проживають разом з позивачкою. Загальна сума боргу відповідача перед позивачем по сплаті аліментів на утримання дітей станом на 2020 рік становить 44143 гривень. Відповідач більше чотирьох років, не виконує своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дітьми, не цікавиться їхнім життям, навчанням та дозвіллям, не бере участі у фінансових витратах на утримання дітей. Враховуючи наведене, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей: неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду письмову заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позов підтримала повністю з наведених у позовній заяві підстав, просила його задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позов не подавав, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду письмову заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, не заперечувала щодо задоволення позову. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В даному шлюбі в них народилися діти: дочка [PERSON] , та дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, в яких батьком зазначений [PERSON] . Заочним рішенням Горохівського районного суду Волинської області стверджується, що сторони по справі розірвали свій шлюб 15 лютого 2018 року. Дане рішення не змінене, не скасована та набрало законної сили 17 лютого 2018 року. Довідкою виданою виконавчим комітетом Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області №253 від 29 січня 2020 року стверджується, що до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] входить дочка [PERSON] та дочка [PERSON] . Довідкою Горохівського коледжу Львівського національного аграрного університету №74 від 16 березня 2020 року стверджується, що батько [PERSON] , [INFO] , за час навчання жодного разу у батьківських зборах не з`являвся, та інших заходах. Довідкою навчально-виховного комплексу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня-гімназія міста Горохів №35 від 28 лютого 2020 року стверджується, що [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в даній школі. Батько у вихованні дитини участі не приймає. Судовим наказом Горохівського районного суду Волинської області від 18 квітня 2018 року із [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] вирішено стягувати у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожного з дітей, щомісячно, починаючи з 06 квітня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 01 січня 2020 року борг становить 44143 гривень. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування, Горохівської районної державної адміністрації №1573/44/2-20 від 04 серпня 2020 року, діти проживають разом із матір`ю та бабою в [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження служби у справах дітей Горохівської райдержадміністрації від 15 липня 2020 року, умови проживання в сім`ї матері добрі, діти забезпечені всім необхідним для повноцінного розвитку. На час обстеження доглядом дітей займалася баба. Мати дітей перебуває на роботі в Росії. Згідно з характеристики Горохівської міської ради матір дітей на комісіях при виконкомі міської ради не розглядалась, до адміністративної відповідальності не притягалась. Орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його дітей: дочки [PERSON] , та дочки [PERSON] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , малолітньої дитини [PERSON] , жодним чином участі у їх вихованні та утриманні не приймає, ніякого інтересу, належної батьківської уваги та турботи до дітей не проявляє, матеріально їх не забезпечує, не піклується про стан здоров`я, духовний та моральний розвиток, не цікавиться його потребами. Із змісту ст.150 СК України слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Передбачене п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень пункту 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та з`ясовувати позицію й обґрунтування відповідача. З аналізу вищезазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов`язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батько свідомо ухиляється від їх виконання, адже ухилення від виконання обов`язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов`язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батько наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Вирішуючи спір, суд враховує, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько вважатиметься таким, що ухиляється від обов`язку по вихованню дочок, якщо він ні усно, ні письмово не спілкується з ними, не проявляє про них щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. А згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно його дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , та малолітньої [PERSON] , відповідає інтересам дітей, а тому позов задовольняє. Разом з тим, суд роз`яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст.169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до дочок. Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею по справі судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Outcome: approved