Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також прохала стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина в розмірі 1000 грн щомісяця та 1/2 понесених витрат на навчання в розмірі 7 500 грн одноразово. Вказані вимоги мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем має сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час стосунки з відповідачем припинені, в суді розглядається справа про розірвання їх шлюбу. Відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає, з сином не спілкується. Дитина знаходиться на повному утриманні у позивачки. Син є дитиною-інвалідом по зору, що потребує постійних витрат на лікування. Крім того, на даний час син навчається в старшій школі середньої освіти в м. Полчин-Здруй в Республіці Польща, що потребує додаткових витрат на оплату житла та харчування, придбання учнівського приладдя. На оплату послуг по підготовці сина до навчання у Польщі, оформленню відповідних документів позивачем було сплачено 15 000 грн, що підтверджується відповідним договором. Посилаючись на вказане, просить заявлені вимоги задовольнити. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представник позивача - адвокат Островська Г. В. надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час слухання справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань до суду не надходило, відзиву на позов не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного: Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ст. 182 СК України) Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. (ч. 1 ст. 191 СК України) Так, копією свідоцтва про народження підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Отже, в силу положень вказаних норм закону та моральних засад суспільства, відповідач зобов`язаний надавати кошти на утримання сина та піклуватись про розвиток своєї дитини. Доказів, які б підтверджували наявність обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у заявленому розмірі, відповідачем суду не надано. Зважаючи на вказане, позовна вимога про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, підлягає задоволенню в повному обсязі. Довідкою, виданою директором Спілки старших шкіл середньої освіти у м. Полчин-Здруй Західнопоморського воєводства за № 9/2017 від 05.06.2017, підтверджується, що [PERSON] є учнем місцевого загальноосвітнього ліцею ім. Ст. Сташиця. Навчання триває 3 роки. Школа надає платне житло та харчування в шкільному гуртожитку та дитячому будинку відпочинку. Посвідченням серії [NUMBER] від 24.04.2017, консультаційним висновком спеціаліста № 105 від 14.03.2017 та корінцем до висновку № 09 від 16.03.2017, підтверджується, що [PERSON] є дитиною-інвалідом внаслідок анізометропічної амбліопії лівого ока глибокого ступеню, вродженої ускладненої міопії лівого ока високого ступеню, складний міопічний астигматизм лівого ока, дегенерація сітківки лівого ока. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 до передбаченої ст. 185 СК ( 2947-14 ) участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем доведена наявність особливих обставин: навчання сина в Польщі, наявність інвалідності, що потребує додаткових витрат на дитину. Разом з тим, жодних доказів, які б підтверджували витрати позивача на лікування сина, його проживання в гуртожитку, оплату курсів з польської мови, які відвідує син, позивач суду не надала. Тобто позивач не довела, як наявність таких витрат, так і обґрунтованість заявленої суми в 1000 грн щомісяця. Тому вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 1000 грн щомісяця задоволенню не підлягає. З договору про надання послуг за продуктом «Ліцей/Технікум» № 1/21012017, укладеному 21 січня 2017 року між позивачкою (Замовник) та ФОП [PERSON] (Виконавець), вбачається, що Виконавцем були надані послуги щодо вступу [PERSON] до обраного ним навчального закладу Республіки Польща, що включало в себе консультації абітурієнта, підготовку та подання необхідного пакету документів, візову підтримку, забезпечення супроводу та інформаційної підтримки в перший рік навчання. Квитанцією від 21.01.2017 підтверджується оплата позивачкою авансу за договором в сумі 15000 грн. Зважаючи на підтвердження належними і допустимими доказами додаткових витрат позивача на забезпечення можливості навчання сина в обраному навчальному закладі та розвитку його здібностей, вимога про стягнення з відповідача 1/2 частини понесених нею в зв`язку з цим витрат, а саме: 7 500 грн, підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1 536,80 грн, а саме: 768,40 грн за вимогу про стягнення аліментів та 768,40 грн за задоволену вимогу про стягнення додаткових витрат одноразово.

Outcome: partial