Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила: визнати об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] автомобілі Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, кузовWV1ZZZ70Z3X124136, зеленого кольору та Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, кузов [NUMBER] , сірого кольору. В порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаних автомобілів. Визнати недійсним договір купівлі-продажу серії НАС №449963 від 24.11.2015 року автомобіля Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, кузов [NUMBER] , зеленого кольору, укладений [PERSON] за довіреністю від імені [PERSON] із [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Шефель Д.С. Визнати недійсним договір купівлі-продажу №5722/17/000794 від 17.11.2017 року автомобіля Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, кузов [NUMBER] , сірого кольору, укладений ТОВ «ВІП-Експерт» Мерефянська філія, що діяла на підставі договору комісії №5722/17/000794 від 17.11.2017року від імені [PERSON] із [PERSON] . Зобов`язати регіональний сервісний центр МВС в Харківській області анулювати реєстрацію автомобіля Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, кузов [NUMBER] , зеленого кольору за [PERSON] та автомобіля Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, кузов [NUMBER] , сірого кольору за [PERSON] . Просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію Ѕ частини вартості автомобілів у сумі 301 697, 73 грн. Також позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь сплачені нею судові витрати, які складаються з 3017,00 грн. судового збору, 1200,00 грн. сплачених за проведення авто-товарознавчих досліджень, 15\~000 грн. витрат на правову допомогу, разом 19 217,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24 вересня 1994 року вона і [PERSON] уклали шлюб. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.11.2015 року шлюб розірвано. У шлюбі, за кошти сім`ї, були придбані транспортні засоби, а саме: 31 липня 2009 року автомобіль Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , кузов WV1ZZZ70Z3X124136; 21 травня 2013 року автомобіль Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , кузов [NUMBER] . Зазначені транспортні\~засоби були\~зареєстровані на\~ім`я\~ [PERSON] .\~У 2014 році їх сім`я фактично розпалась і вони перестали проживати разом. У грудні 2017 року їй стало відомо, що відповідач [PERSON] продав зазначені автомобілі без її згоди відповідачам [PERSON] та [PERSON] , не відшкодувавши їй половину їх вартості. Відповідач [PERSON] здійснив відчуження вказаних автомобілів через представників, які діяли за довіреністю та за договором комісії, відповідно. Згідно звіту про оцінку автомобіля Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, його вартість станом на 08 листопада 2018 року складає 168 674, 85 грн. Згідно звіту про оцінку автомобіля Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, його вартість станом на 08 листопада 2018 року складає 434 720,60 грн. Зазначені звіти про оцінку свідчать про те, що вказані автомобілі не є майном, що має невисоку вартість, а є цінним майном, їх загальна вартість складає 603 395,45 грн. Таким чином, згода одного з подружжя на відчуження спільного сумісного майна (транспортного засобу) має бути надана в письмовій формі, інакше такий правочин є недійсним. Разом з цим, позивач посилаючись на те, що відсутні правові підстави для витребування спірних автомобілів у відповідачів [PERSON] та [PERSON] , оскільки укладення власником договорів купівлі-продажу автомобілів унеможливлює їх витребування від добросовісного набувача, просила стягнути з [PERSON] компенсацію половини\~вартості відчуженого\~ним не в інтересах сім`ї майна, а саме вказаних автомобілів, що складає 301697, 73 грн. В судове засідання позивач не з`явилася. Представник позивача позовні вимоги та доводи наведені на їх обґрунтування підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Справу просив розглянути без його участі та участі позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , відзиви на позов, клопотань про перенесення розгляду справи суду не подавали. \~ \~ \~ \~Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, у якому він заперечує проти задоволення позову у частині позовних вимог, які стосуються його. В обґрунтування заперечень зазначив, що право власності на автомобіль Volkswagen Transporter, 2003 року випуску він набув на законних підставах, а тому вважає, що підстави для визнання договору купівлі-продажу даного автомобіля недійсним відсутні. Представник третьої особи: Територіального сервісного центру МВС в Харківській області Арсеньєв В.О. заперечував проти позовної вимоги щодо зобов`язання регіонального сервісного центру МВС в Харківській області анулювати реєстрацію автомобілів, вказавши що для цього достатньо рішення суду про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Також зазначив, що при перереєстрації транспортних засобів було дотримано усіх нормативно-правових актів. Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шефель Д.С., в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, пояснень з приводу позову не надав. \~Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 вересня 1994 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.11.2015 року у справі №638/10842/15-ц шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] були придбані транспортні засоби, а саме: 31 липня 2009 року автомобіль Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , кузов WV1ZZZ70Z3X124136; 21 травня 2013 року автомобіль Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, сірого кольору, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] . Зазначені транспортні\~засоби були\~зареєстровані на\~ім`я\~ [PERSON] .\~У грудні 2014 року сім`я «Брежнєвих» фактично розпалась і подружжя перестало проживати разом, про що зазначено у вказаному вище рішенні суду про розірвання шлюбу. У грудні 2017 року позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] продав зазначені автомобілі без її згоди, не відшкодувавши їй половини їх вартості. 24 листопада 2015 року відповідачем [PERSON] продано автомобіль Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, зеленого кольору, номерний знак [PERSON] , що мешкає за адресою: Харківська область, Богодухівський район, селище Степне. Перереєстрація даного автомобіля в органах МВС України була здійснена 25 листопада 2015 року на підставі договору купівлі-продажу НАС №449963 від 24.11.2015 року, укладеного [PERSON] за довіреністю від імені [PERSON] із [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом Шефель Д.С. Згідно договору автомобіль продано за 14400.00 грн. Даний факт підтверджується листом Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України №31/20-4490 від 17.10.2018 року, листом Територіального сервісного центру №6343 Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України №31/20/3-Заз від 27.09.2018 року та договором купівліпродажу транспортного засобу від 24 листопада 2015 року. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС України № 31/20/3-106 від 10.04.2019 року наданої на запит відповідача [PERSON] , транспортний засіб Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, кузов [NUMBER] , зеленого кольору, перереєстрований 22.02.2019 року з Леоніда [PERSON] на іншого власника. 17 листопада 2017 року відповідачем [PERSON] відчужено автомобіль Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, сірого кольору, номерний знак [NUMBER] . Автомобіль був проданий [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору транспортний засіб було продано за 5000.00 грн. Перереєстрація даного автомобіля в органах МВС України була здійснена на підставі договору купівлі-продажу №5722/17/000794 від 17.11.2017 року, укладеного ТОВ «ВІП-Експерт» Мерефянська філія, яке діяло на підставі договору комісії №5722/17/000794 від 17.11.2017 року від імені [PERSON] із [PERSON] . Даний факт підтверджується листом Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України №31/20-4628 від 25.10.2018 року, а також листом ТОВ «ВІП - Експерт» від 22.09.2018 року, копією договору купівлі-продажу транспортного засобу №5722/17/000794 від 17.11.2017 року та копією договору комісії №5722/17/000794 від 17.11.2017 року. Таким чином, в даний час власником зазначеного транспортного засобу Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, кузов [NUMBER] , сірого кольору, новий номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Зазначене свідчить про те, що відповідач [PERSON] здійснив відчуження вказаних автомобілів через представників, які діяли за довіреністю та за договором комісії, відповідно. Відповідно до ст.239 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. ч. 1 ст.244 ЦК України визначає можливість представляти інтереси особи на підставі довіреності. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин, що передбачено ч.1 ст.245 ЦК України. Договір купівлі-продажу НАС №449963 від 24.11.2015 року автомобіля Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, зеленого кольору, номерний знак [NUMBER] був укладений від імені [PERSON] за довіреністю [PERSON] Відповідно до ч.І ст.1011 ЦК України за договором комісії комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Правочин, вчинений комісіонером, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки комітента від імені якого він діє (комерційне представництво). Договір купівлі-продажу №5722/17/000794 від 17.11.2017року автомобіля Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, сірого кольору, номерний знак [NUMBER] , укладений від імені [PERSON] Єгоровича ТОВ «ВІП-Експерт» Мерефянська філія, що діяла на підставі договору комісії №5722/17/000794 від 17.11.2017 року. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо не доведено протилежне. Згідно ч. 1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, що передбачено ч. 1 ст.69 СК України. ч.2 ст.65 СК України надає право дружині чи чоловікові звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. абз.1 п.1 ч. 1 ст.31 ЦК України дає визначення правочину який вважається дрібним побутовим та зазначає, що це є правочин який задовольняє побутові потреби особи та має невисоку вартість. Згідно звіту про оцінку автомобіля Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, його вартість станом на 08 листопада 2018 року складає 168 674, 85 грн. Згідно звіту про оцінку автомобіля Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, його вартість станом на 08 листопада 2018 року складає 434 720,60 грн. Зазначені звіти про оцінку свідчать про те, що вказані автомобілі не є майном, що має невисоку вартість, а є цінним майном, їх загальна вартість складає 603 395,45 грн. Відповідно до ч. 3 ст.65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згідно положень Постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження порядку реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі договорів укладених нотаріально, на товарних біржах, в сервісних центрах МВС, тощо. Таким чином, зазначені вище спірні автомобілі Volkswagen Transporter є цінним майном та спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Укладені щодо них договори відчуження потребували державної реєстрації, а тому і письмової згоди другого з подружжя. Позивач [PERSON] \~не давала своєї згоди [PERSON] на продаж 25 листопада 2015 року автомобіля Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, зеленого кольору, номерний знак [NUMBER] та на продаж 17 листопада 2017 року автомобіля Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, сірого кольору, номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства на момент вчинення правочину. Відповідно до вимог ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Щодо позовних вимог про, поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації його вартості слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення для справи. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Враховуючи рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності на спірні автомобілі, що визначено ч. 1\~ст. 70 СК України, відсутність домовленості між ними та шлюбного договору щодо визначення іншого розміру їхніх часток у праві власності на нього у разі поділу майна, а також за відсутності підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя шляхом збільшення частки майна позивача та/або відповідача, суд приходить до висновку, що розмір часток сторін у праві спільної сумісної власності на автомобілі є рівними та становлять 1/2 частину автомобілів за кожним. Частиною 4\~ст.71 СК України\~встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Пунктом 25\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року\~визначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст.71 СК\~України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При цьому не суперечитиме закону передання у натурі усього майна лише одному з подружжя з присудженням другому з подружжя за його згодою грошової компенсації вартості його частки. У п. 30 вказаної Постанови роз`яснено судам, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження не в інтересах сім`ї, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно п.22 Постанови вартість майна що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Зазначене також підтверджено і правовою позицією, яка викладена в Постанові Верховного суду у справі №755/20923/14-ц від 03.05.2018 р. В договорі купівлі-продажу транспортного засобу Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, від 24 листопада 2015 року зазначено, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 14400.00 грн. В договорі купівліпродажу транспортного засобу Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, від 17 листопада 2017 року зазначено, що за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 5000.00 грн. Проте, відповідно до звіту про оцінку автомобіля Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, його вартість станом на 08 листопада 2018 року складає 168 674, 85 грн. Згідно звіту про оцінку автомобіля Volkswagen Transporter, 2010 року випуску, його вартість станом на 08 листопада 2018 року складає 434 720,60 грн. Тому, судом приймається до уваги ринкова вартість транспортних засобів зазначена у звітах наданих позивачем. Вартість транспортних засобів зазначена в договорах купівлі-продажу вочевидь не відповідає їх ринковій вартості. Відповідно до загальних положень про право власності викладених в\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 364 ЦК України\~визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом. При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов`язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про призначення компенсації, і не передбачається обов`язкової згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Враховуючи викладене, так як сторони не досягли згоди щодо спірного транспортного засобу, позивач не заперечує проти того, щоб транспортні засоби залишилися у відповідачів яким [PERSON] їх відчужив і просить стягнути з останнього компенсацію вартості 1/2 частки даного майна, то суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Водночас, враховуючи задоволення позовних вимог щодо визнання вказаних транспортних засобів спільним майном та стягнення компенсації їх вартості, суд відмовляє в задоволенні решти позовних вимог. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги не надано, як не надано і інших належних доказів на підтвердження понесення витрат та необхідності надання правничої допомоги по справі у певному обсязі, що позбавляє суд можливості вирішити це питання. Згідно правил частини першої, пункту 3 частини другої\~статті 141\~ЦПК України судовий збір та\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1508 грн. 50 коп. та 600 грн. сплачених за проведення авто-товарознавчих досліджень, що відповідає частині задоволених вимог. На\~підставі викладено,\~

Outcome: partial