Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовується тим, що [PERSON] є батьком [PERSON] , яка навчається у Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г. Короленка на 1 курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, по спеціальності «Біологія та здоров`я людини», денної форми навчання комерційної форми фінансування природничого факультету Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та оплату її навчання, тому просить стягнути аліменти в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, щомісячно до закінчення навчання, а також витрати на правничу допомогу в сумі 3500 грн. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, попередньо представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно з рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04.02.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 11.10.2017 року зменшено розмір аліментів, які стягувались рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27.05.2013 року [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , - з ј частини на 1/5 частину від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно (а.с.11-13). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 18.02.2019 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, починаючи з 20.11.2018 року і до закінчення навчання до 30.06.2019 року, але не більше як до досягнення нею 23 років. Згідно з довідкою Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка від 17.09.2020 року [PERSON] навчається на 1 курсі першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, по спеціальності «Біологія та здоров`я людини», денної форми навчання комерційної форми фінансування природничого факультету Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, закінчує навчання 30.06.2023 року (а.с.9). Статтею 199 СК України\~передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частинами першою - третьою\~статті 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185 СК України\~(додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~статтею 199 цього Кодексу\~(утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування\~статті 185 СК України\~висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 та постанові Верховного суду від 29.01.2018 року № 61-1717 св 18. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями\~ст. 137 ЦПК України\~встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. \~ \~ \~ \~Позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 3500 грн. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги представником позивача надані документи на підтвердження обґрунтованості заявленої суми, а саме - договір про надання правової (правничої) допомоги №37 від 21.09.2020 року ; опис робіт виконаних адвокатом; квитанцію про сплату [PERSON] за договором №37 від 21.09.2020 року 3500 грн.. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6\~ст. 137 ЦПК України\~передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Оскільки проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт. Аналогічна позиція\~викладена в\~постанові Верховного\~Суду у\~складі колегії\~суддів Касаційного\~господарського суду від 24 листопада 2020 року у справі № 911/4242/15. Враховуючи, що позивач визнав позовні вимоги у повному обсязі та не надавав будь-яких заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, тому суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Outcome: approved