Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом , в якому просить: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зобов,язати Слобідський районний відділ ДМС у м. Харкові зняти [PERSON] з реєстраційного обліку даної квартири. . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спірна квартира належить позивачу на підставі договору купівлі- продажу від 25.03.2010 року , посвідченого ПН ХМНО Гавриловою С.А. . В квартирі зареєстровані : позивач , син позивача та колишній чоловік [PERSON] . Через сварки з відповідачем , позивач разом з сином з 01.09.2017 року не мешкали у спірній квартирі. У травні 2018 року відповідач забрав свої речі з квартири і перейшов проживати до іншого постійного місця проживання ,яке позивачу не відоме, з того ж часу позивач з сином повернулися до квартири . За час їх відсутності за квартирою накопичилися борги по сплаті комунальних послуг ,які позивач повністю погасила. Відповідач участі в утриманні житла не приймає , більше року не проживає , але зніматися з реєстраційного обліку не бажає, чим порушує право позивача на користування та розпорядження своєю квартирою . 03 жовтня 2019 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 26 листопада 2019 року ухвалою суду заява позивача про заміну третьої особи задоволена. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради Харківської області в судове засідання не з,явився. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,що сторони з 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі , який відповідно до заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 травня 2017 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до договору купівлі- продажу від 25.03.2010 року позивачем [PERSON] придбана квартира [ADDRESS] Як вбачається з довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 16.08.2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані : позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та їх неповнолітній син [PERSON] . Як вбачається з акту від 29.07.2019року відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає у квартирі з 01 травня 2018 року по день складання акту. Відповідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] , придбана сторонами по справі у період шлюбу. Відповідно до положень ст. 60 Сімейного кодексу України , майно , набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином спірна квартира [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном , що належить їм на праві спільної сумісної власності (ст.. 60 Сімейного Кодексу України). Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 травня 2017 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Однак , розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, відповідно до положень ч. 1 ст. 68 Сімейного Кодексу України. Оскільки під час розгляду справи питання про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя не вирішено, відповідач [PERSON] є співвласником об`єкту спільної сумісної власності , а саме квартири [ADDRESS] , та має право на володіння,користування та розпорядження цим майном. Норми ст.405 ЦК України не можуть бути застосовані судом до відповідних правовідносин, оскільки регулюються Сімейним Кодексом України, а тому позовні вимоги щодо визнання\~ [PERSON] таким, що\~ втратив\~ право\~ користування\~квартирою [ADDRESS] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed