Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить зобов'язати відповідача не чинити їй перешкоди у вихованні спільної дитини [PERSON]; встановити її спосіб участі у вихованні спільної дитини, а саме встановити час її побачення зі сином без присутності відповідача: кожен вівторок та четвер з 14 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., кожну другу та четверту суботу та неділю місяця з 9 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі, під час літніх канікул з 25 липня по 28 серпня, осінні канікули протягом усього часу канікул, під час зимових канікул з 2 по 8 січня. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 травня 2006 року, шлюб між ними був розірваний відповідно до рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2012 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який з січня 2013 року проживає зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS], відповідач з березня 2015 року став перешкоджати їй у спілкуванні та побаченні з дитиною. В зв'язку з вказаним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, додатково пояснивши, що 09 квітня 2015 року Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради було винесене розпорядження № 206 «Про встановлення днів побачення [PERSON] з сином [PERSON]», вона немає заперечень щодо графіку її побачень з дитиною, який встановлений вказаним розпорядженням, просить її позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати в заочному порядку без участі відповідача, який без поважних причин у судове засідання не з'явився, однак був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, зокрема, і через оголошення в пресі, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Представник третьої особи проти позов підтримала, пояснивши, що слід зобов'язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, щодо графіку побачень позивача зі сином, та зазначила, що його слід встановити такий, який зазначений у розпорядженні Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 09 квітня 2015 року № 206 «Про встановлення днів побачення [PERSON] з сином [PERSON]», саме такий графік буде відповідати, як інтересам сторін, так і інтересам дитини. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, оголошеної Генеральною Асамблеєю Організації об'єднаних націй, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховною Радою України від 27 листопада 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 статті 159 СК України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2006 року, який був розірваний відповідно до рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2012 року /а.с.8/. Сторони від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.9/. Як убачається з пояснення позивача, з січня 2013 року їх син [PERSON] проживає зі своїм батьком відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS], відповідач з березня 2015 року став перешкоджати їй у спілкуванні та побаченні з дитиною. 09 квітня 2015 року Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради було винесене розпорядження № 206 «Про встановлення днів побачення [PERSON] з сином [PERSON]» /а.с.64/. Відповідно до зазначеного розпорядження був встановлений наступний графік побачення [PERSON] з дитиною: кожну 1,3 суботу та 2,4 неділю місяця з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; два дні серед тижня - вівторок та п'ятницю, забирати дитину після уроків зі школи та повертати батькові о 19 год. 00 хв. Вищевказаний графік був встановлений, виходячи з інтересів дитини, враховуючи зайнятість батьків, вік дитини. Як убачається з пояснення позивача, вона немає ніяких заперечень щодо вищевказаного графіку. Ухвалою судового засідання від 03 грудня 2015 року третю особу було зобов'язано надати письмовий висновок щодо розв'язання спору між сторонами на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, як це передбачено вимогами ч.ч. 4,5 ст. 19 СК України. Проте, представник третьої особи надала суду лист Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 32-вих-2555 від 10.12.2015 року в якому зазначено, що підстав для надання вищевказаного висновку немає, оскільки було прийнято рішення щодо визначення способу участі у вихованні дитини батька, на основі якого було винесене розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 09 квітня 2015 року № 206 /а.с.165/. За таких обставин, суд змушений вирішити даний спір за умов, коли письмовий висновок органу опіки і піклування щодо розв'язання спору відсутній. Відповідач [PERSON] з березня 2015 року чинить перешкоди у спілкуванні позивача [PERSON] з малолітнім сином, такий висновок суду ґрунтується на поясненнях самої [PERSON], а також, підтверджується чисельними заявами позивача в правоохоронні органи щодо усунення їй перешкод у спілкуванні з дитиною /а.с.43-48,65,66/ та актом комісії, до складу якої входили працівники соціальних служб Залізничного району м. Львова від 04 серпня 2015 року, які спільно з позивачем здійснили візит цього дня об 11 год. 10 хв. за адресою проживання відповідача, проте двері їм ніхто не відчинив /а.с.76/. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини підлягає задоволенню, оскільки мати дитини протягом року фактично позбавлена можливості брати участь у вихованні сина, що є грубим порушення принципу недопустимості розлучення дитини зі своєю матір'ю. Щодо позовної вимоги про визначення способів у виховання дитини, то суд, беручи до уваги, що графік, який був встановлений розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 09 квітня 2015 року № 206, був розроблений з урахуванням інтересів дитини, зайнятості батьків та віку дитини, приходить до висновку, що позивачу слід дозволити щовівторка та щоп'ятниці забирати сина зі школи після уроків після чого о 19 год. 00 хв. повертати сина батькові, а також першу та третю суботу, і другу та четверту неділю щомісяця забирати сина з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. після чого повертати сина відповідачу. Крім того, необхідно визначити спосіб спільного відпочинку матері з дитиною під час зимових та літніх канікул дитини, а відтак позивачу слід дозволити спільно відпочивати з сином під час літніх канікул з 25 липня по 28 серпня та під час зимових канікул з 2 січня по 8 січня. Разом з тим, суд вважає, що в частині вимог спільного відпочинку позивача та дитини під час осінніх канікул слід відмовити, оскільки така вимога є неконкретизована, не містить посиланні на чіткі календарні дати, а відтак це може призвести до конфліктів та непорозумінь між сторонами в майбутньому, що в свою чергу негативно може вплинути на дитину. Також, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога про побачення позивача з дитиною без участі відповідача, оскільки така повністю охоплюється вимогою про визначення способів участі [PERSON] у вихованні сина, яка за своєю суттю передбачає, що така участь позивача у вихованні дитини не передбачає обов'язкової присутності батька дитини. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що саме вищевказаний спосіб участі матері у вихованні дитини буде відповідати принципам розумності та справедливості, інтересам сторін, а також правам та інтересам самої дитини. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір.

Outcome: partial