Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду з позовом про визнання недійсним з моменту укладання кредитний договір №СМ-SME 010/043/2007 від 27.12.2007 року, укладений між нею та ПАТ «ОТП Банк» та визнати недійсним недійсним з моменту укладання кредитний договір №СМ-SME 010/043/2007 від 27.12.2007 року, укладений між нею та ПАТ «ОТП Банк». При цьому посилається на те, що оскаржуваний договір не відповідає вимогам закону відповідно до ст.ст.203, 216, 229 ЦПК України, та зобовязати ПАТ «ОТП Банк» повернути їй усе одержане за кредитним договором, а саме 831 171,30 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що кредитний договір укладений з використанням нечесної підприємницької практики, не містить відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту та всіх додаткових витрат, при укладенні договору їй не було повідомлено про сукупну вартість кредиту, банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної сукупної вартості кредиту, що є підставою для визнання такого договору недійсним. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, з підстав, викладених у ньому та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №СМ-SМЕ 010/043/2007. Умовами договору було визначено, що Банк зобовязується надати Позичальнику кредит у розмірі 35 700,00 доларів США строком користування до 25 грудня 2022 року з встановленою плаваючої процентною ставкою у розмірі: фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток становить 5,0% річних, а FIDR - це з процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. При цьому, в п.3 ч.1 Кредитного договору було встановлено, що в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватись Банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим Договором. В свою чергу, Позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у цьому договорі. Крім того, 25 грудня 2007 року на виконання положень п. 5 ч.1, п.3 ч.2 Кредитного договору, між Позивачем та Відповідачем був підписаний [PERSON] повернення кредиту та сплати процентів. [PERSON] були, зокрема, визначені: сума виданого кредиту - 35 700,00 доларів США; розмір відсоткової ставки за користування кредитом - 12,50% річних; база нарахування відсотків - 360 днів; валюта USD; дата видачі - 26.12.2007 р.; дата першого погашення - 20.01.2008 р., кількість місяців користування кредитом 180 днів; дата останнього погашення - 25.12.2022 р.; розмір щомісячного платежу, дати внесення платежів; сума коштів по тілу кредиту до сплати; сума кошті по нарахованим відсоткам до сплати; залишок заборгованості по тілу кредиту після внесення щомісячних платежів у відповідні періоди; загальна сума платежів по тілу кредиту - 35 700,00 доларів США; загальна сума платежів по нарахованим відсоткам - 34 078,98 доларів США; загальна сума виплат по кредиту - 69 778,98 доларів США. 25.12.2007 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до оскаржуваного договору, додатком до якої стали графіки погашення кредиту та платежів, визначення сукупної вартості кредиту. Також, слід зазначити, що 04 грудня 2008 року між Банком та [PERSON] був підписаний Додаток №1 до Кредитного договору - [PERSON] повернення Кредиту. Даним графіком були, зокрема, визначені: розмір відсоткової ставки за користування кредитом - 15,50% річних; розмір супутніх витрат при оформленні кредиту (усього) - 87,44 доларів США; розмір щомісячного платежу за кредитом; щомісячний розмір платежу за тілом кредиту; щомісячний розмір платежу за нарахованими відсотками; загальна сума платежів за кредитом та відсотками - 72 040,48 доларів США; розмір реальної процентної ставки - 17,55%; абсолютне значення подорожчання кредиту (грн) -38 609,66 грн; 19 січня 2009 року між Банком та Позичальником був укладений Додатковий договір №1 до Кредитного договору. Укладеним додатковим договором, зокрема, сторони дійшли згоди, щодо укладення графіку платежів у новій редакції. Новим [PERSON], зокрема, були визначені: % ставка за користування кредитом - 15,50 % річних; щомісячний розмір платежу за тілом кредиту, щомісячний розмір платежу за нарахованими відсотками; загальна сума платежів за кредитом та нарахованими відсотками - 82 554,12 доларів США. 12 березня 2009 року між Позивачем та Відповідачем був укладений Додатковий договір №2 до Кредитного договору, яким, зокрема, було визначено, що на період з 12 березня 2009 року по 30 листопада 2009 року для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись Плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток становить 4,0% річних; на період за 01 грудня 2009 року до повного виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись Плаваюча процентна ставка у розмірі: фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток становить 5,0% річних. Крім того, сторони Кредитного договору дійшли до згоди про необхідність викладення графіку платежів у новій редакції. Новим [PERSON] платежів, зокрема, були визначені: розмір відсоткових ставок за користування кредитом у різні проміжки часу - 14,50% та 15,50%; розмір супутніх витрат Позичальника при оформленні кредиту (усього) - 55,89 доларів США; розмір відрахувань до пенсійного фонду; державне мито; розмір щомісячного платежу; загальна сума виплат за кредитом - 81 947,59 доларів США; загальні суми виплат по тілу кредиту та відсотках; загальна сума витрат на страхування предмету іпотеки; розмір реальної відсоткової ставки - 17,16%; абсолютне значення подорожчання кредиту - 375 811,14 грн. та інше. 06 грудня 2010 року між Банком та Позичальником був укладений Додаток №1 до Кредитного договору - [PERSON] повернення Кредиту та сплати процентів у новій редакції. Підписаним [PERSON], зокрема, були визначені; розмір відсоткової ставки за користування кредитом - 11,50% річних; розмір супутніх витрат Позичальника при оформленні Кредиту; страхуванні майна; загальна сума виплат за Кредитним договором - 59 723,49 дол. США; загальні суми виплат по тілу кредиту; загальна сума виплат по нарахованим відсоткам; загальна сума виплат на страхування предмета іпотеки - 704,40 доларів США; розмір реальної процентної ставки за користування кредитом - 12,67 %; абсолютне значення подорожчання кредиту, грн -223 688,94 грн.; 20 грудня 2011 року між Позивачем та Відповідачем був укладений [PERSON] повернення Кредиту та сплати відсотків у новій редакції. Новим [PERSON], зокрема, були визначені: розмір процентної ставки за користування кредитом 11,00% річних; розмір супутніх витрат Позичальника при оформленні кредиту (усього); розмір щомісячного платежу; сума всіх виплат за кредитом - 53 598,18 доларів США; сума виплат за тілом кредиту; сума виплат по нарахованим відсоткам; сума виплат на страхування предмету іпотеки; розмір реальної процентної ставки - 12,25%, абсолютне значення подорожчання кредиту - 186 281,64 грн. 21 січня 2013 року між Банком та Позичальником був укладений Додатковий договір №3 до Кредитного договору. Додатковим договором, зокрема, було вирішено на період з 22 січня 2013 року до 30 листопада 2013 року для розрахунку процентів за користування Кредитом встановити плаваючу відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі: Фіксований відсоток + FIDR, де Фіксований відсоток становить - 4,50% річних; на період з 01 грудня 2013 року до повного виконання Боргових зобовязань за Кредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом встановити плаваючу процентну ставку у розмірі: Фіксований відсоток + FIDR, де Фіксований відсоток становить - 5,00% річних. Також, Додатковим договором було вирішено укласти [PERSON] платежів у новій редакції. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобовязальні відносини, тому до спорів щодо невиконання такого договору положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються. У разі ненадання зазначеної у п.2 ст.11 вищезазначеного закону інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Частиною 7 ст.15 та ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачено визнання договору недійсним за умови ненадання повної інформації споживачу, а тому з цих підстав кредитний договір не може бути визнаний недійсним. Зокрема, дана обставина не впливає на чинність правочину, оскільки договір був укладеним, сторони виконували його умови і відповідно до зазначеного договору позивач отримав кредит. Позивач [PERSON] відповідно до п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини, не відмовилася від його виконання, а тривалий час користувався кредитним коштами, що свідчить про те, що вона була згодна з умовами даного договору, а також не вимагала надання додаткової інформації по кредитному договору. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Відповідно до положень вказаної статті, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. У частині третій ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначений перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Частиною 5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні, стосовно споживача, правила зміни відсоткової ставки. Спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим до нього, оскільки при підписанні даного договору [PERSON] ознайомилася та погодилася з його умовами, а відтак, проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність в останньому несправедливих умов та істотного дисбалансу прав споживача, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як його спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобовязань. Посилання позивача на ненадання їй банком інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, зокрема щодо реальної процентної ставки за договором, як на підставу визнання договору недійсним, передбачену ч.1 ст.230 ЦК України, є безпідставним. Відповідно до змісту ч.1 ст.230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору (додатком до нього) такі умови договором передбачено. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: dismissed