Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23 травня 2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач додаткової матеріальної допомоги позивачу на утримання дітей не надає, діти часто хворіють і позивач потребує допомоги зі сторони відповідача. Відповідач також сплачує аліменти на утримання дітей від першого шлюбу. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Факт перебування сторін у шлюбі з 26 травня 2008 року підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Факт наявності у сторін малолітніх дітей підтверджується копієями свідоцтв про їх народження. У відповідності до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібюностей, поважати гідність дитини, госувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одночасно з цим у ч.1 ст.184 СК України зазначено у яких випадках суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі це наявність у платника аліментів нерегулярного, мінливого доходу, отримання ним частини доходу в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Оскільки відповідач офіційно працює, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у частці від його заробітку є обґрунтованою. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд також керується вимогами ч.8 ст.7 СК України, де зазначено, що сімейні відносини мають регулюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї, а також вимоги ч.9 ст.7 СК України, тобто враховує вимоги справедливості та розумності. Отже, вирішуючи справу по суті, суд, враховуючи, що на даний час діти знаходяться на утриманні позивача, сам відповідач заперечень проти позову суду не має, з нього стягуються аліменти на утримання дітей від першого шлюбу, знаходить, що відповідач повинен надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей, і, з урахуванням вищенаведених обставин, розмір цієї допомоги повинен складати 1/3 частину його заробітку (доходу). Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позивач від сплати судового збору при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved