Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 28 липня 1973 року. [INFO] в неї народився син [PERSON], а [INFO] - донька [PERSON]. Спочатку подружні стосунки були нормальні, виховували дітей разом з чоловіком, а в подальшому сім'я розпалась, шлюб розірвано 16 вересня 2008 року. В даний час вже пенсійного віку, не працює, соціально забезпечена, розмір пенсії щомісячно - 1 307 грн.27 коп. Позивач часто хворіє, має декілька діагнозів захворювання, вказує, що стан здоров'я тяжкий. Періодично знаходилась на стаціонарному лікуванні в Канівський центральній районній лікарні в терапевтичному та неврологічному відділеннях в лютому, листопаді-грудні 2015 року та в травні-червні 2016 року. Дане підтверджується виписками з історії хвороби з неврологічного відділення від 11.02.2015р.-23.02.2015р., від 03.11.2015р.-25.11.2015р., з терапевтичного відділення від 26.11.2015р.- 05.12.2015р., від 31.05.2016р.-11.06.2016р. Спеціалістами було призначено ряд медичних препаратів, які потрібно приймати практично постійно. Своє матеріальне становище вважає дуже тяжким. Окрім пенсії, ніяких інших доходів немає. Особистого господарства не веде в зв'язку із тяжким станом здоров'я. Постійно потрібні кошти сплачувати комунальні послуги, на харчування, одяг, проїзд до медичних закладів. Її діти [PERSON] та [PERSON] давно вже повнолітні, працездатні. Син [PERSON] має незакінчену вишу освіту спеціаліста, працює. Донька [PERSON] має вищу освіту, працює вчителем біології в Канівській гімназії імені Івана Франка. Добровільно вони матеріальної допомоги не надають, а таку можливість вони мають. І це їх обов'язок брати участь у додаткових витратах на матір, викликаних тяжкою хворобою. Вказане змушує її звернутися до суду з позовом про стягнення з дітей додаткових витрат на її утримання. У зв'язку з викладеним просить суд постановити рішення, котрим стягнути з [PERSON] та [PERSON] на її користь додаткові витрати в сумі 2 450,44 грн. в рівних частках, тобто по 1 225,22 грн. з кожного. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання подали заяви про слухання справи у їх відсутність та зазначили, що позов не визнають та просять відмовити у його задоволенні. Суд вивчивши матеріали справи та заслухавши позивача та його представника встановив наступне. За змістом ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно зазначеної норми, підставами виникнення обов'язку повнолітніх дітей брати участь у додаткових витратах на батьків виникає у разі наявності у останніх однієї з трьох умов, зокрема ці витрати викликані тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Водночас, позивачем до позовної заяви не додано доказів та в судовому засіданні його представником не доведено наявності у позивача тяжкої хвороби, його інвалідності або немічності, а додані виписки з історії хвороби, інша медична документація такими не є у розумінні ст. 203 СК України, оскільки стосуються вікових хвороб. Крім того, згідно наданих до суду медичних документів вбачається епізодичність знаходження на лікуванні, а витрати в сумі 2 450,44 грн. за період з лютого 2016р. по червень 2016 року не є значними та такими, що підлягають стягненню з відповідачів. Даний висновок суд обґрунтовує наявністю у позивачки пенсії. Крім того, суд враховує, що на утриманні у відповідача [PERSON] перебуває батько [PERSON], інвалід 2 групи, а відповідач [PERSON], працюючи слюсарем отримує заробітну плату з січня по травень 2016 - 1 654,00 грн. щомісячно, а за червень 2016 р .- 1 740,00 грн. Відповідно до приписів ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Водночас, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на її утримання, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим, не доведеним та не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed