Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною вище позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилалася на те, що відповідно до свідоцтва про право власності від 27 березня 2007 року, [PERSON] та членам її сім`ї, а саме [PERSON] належала в рівних долях квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Договором дарування Ѕ частки квартири, [PERSON] подарувала [PERSON] , а саме безплатно передала їй у власність Ѕ частку квартири, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідач на даний час зареєстрована за вказаною адресою, хоча фактично не проживає в будинку [ADDRESS] з червня 2020 року по сьогоднішній день. У зв`язку з тим, що в квартирі зареєстрована відповідач у неї виникли труднощі щодо реалізації її прав власника на вільне користування та розпорядження майном. Просила позов задовольнити, усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Відповідачем відзиву на позов подано не було. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутность, позов визнає. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: З свідоцтва про шлюб, судом встановлено, що [PERSON] , до реєстрації шлюбу мала прізвище « [PERSON] » (а.с.6). З свідоцтва про право власності від 27 березня 2007 року встановлено, що [PERSON] та членам її сім`ї, а саме [PERSON] належить в рівних долях квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію №22д/3724 від 28.07.2021року виданого Відділом ведення реєстру територіальної громади міста Чернівців у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.9) Згідно акту №64 від 16 серпня 2021 року встановлено, що відповідач на даний час зареєстрована за адресою [ADDRESS] , хоча фактично там не проживає ( а.с.10) Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Згідно договору дарування 1/2 частки квартири [PERSON] передала у власність [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] . (а.с.11-12). Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Крім того, положеннями частини четвертої зазначеної статті визначено, що до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний суд у справі №731/34/17-ц, постанова від 02.09.2019 року. Статтею 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-158цс14 від 5 листопада 2014 року. Окрім того, суд зауважує, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Як було встановлено судом, позивач є власником спірної квартири. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК України. У позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне оспорене право позивача використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, за захистом якого вона змушена була звернутися до суду. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved