Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6.600 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Згідно ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є вона - дочка, інших спадкоємців немає. З серпня 2008 року її батько [PERSON] до [INFO] року проживав без реєстрації разом з нею за адресою: [ADDRESS], тому відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач вважає, що прийняла спадщину. Протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України позивач не заявляла про відмову від спадщини. Позивач, як спадкоємець, що прийняла спадщину, звернулася до державного нотаріуса Другої Синельниківської державної нотаріальної контори з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але 09.07.2011 року державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. у видачі мені свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6.600 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, їй було відмовлено в зв'язку з тим, що після померлого [INFO] року [PERSON] є інший спадкоємець за заповітом. Як їй стало відомо, що її батьком 24.05.2007 року був складений заповіт на користь [PERSON], яка померла [INFO] року не прийнявши спадщину, тобто на момент смерті разом не проживала зі спадкодавцем і заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріальної контори не подавала. У зв'язку з цим, позивач просить визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.600 га, розташовану на території Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, на яку виданий державний акт на право приватної власності на землю IV ДП № 120678, який зареєстровано в Книзі записів державних акті на право приватної власності на землю за № 25952 і виданий 24.04.2001 року, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Михайлівська сільська рада у судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER]. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER] вбачається, що її батьками є : «батько- [PERSON]», « мати - [PERSON]». Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], [PERSON] [INFO] року померла. Згідно довідки квартального комітету № 5 від 19.02.2014 року [PERSON] з серпня 2008 року до [INFO] року ( момент смерті ) проживав без реєстрації у своєї доньки - [PERSON] за адресою : [ADDRESS]. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ДП № 120678 [PERSON] на підставі рішення 14 сесії ІІ скликання Михайлівської сільської ради № 96 від 05.07.2000 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 6,600 га., розташована на території Михайлівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року [PERSON], у зв'язку з тим, що є інший спадкоємець за заповітом. Згідно Витягу з книг записів реєстрації державних актів від 14.06.2011 року за [PERSON] зареєстрована земельна ділянка площею 6,600 га., розташована на території Михайлівської сільської ради. З довідок № 54/02-19, 55 від 04.03.2014 року Михайлівської сільської ради вбачається, що померлим [PERSON] 24.05.2007 року був складений заповіт на [PERSON], яка померла [INFO] року. На момент смерті [PERSON] проживала за адресою : [ADDRESS]. Згідно довідки № 238 від 26.05.2014 року сільського голови Михайлівської сільської ради померла [INFO] року [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою : [ADDRESS]. В матеріалах спадкової справи № 29/2010 до майна померлого [INFO] року [PERSON], міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] року. В матеріалах спадкової справи № 210/2010 після померлої [INFO] року [PERSON] міститься заява [PERSON] про прийняття спадщин після смерті [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підствах , із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Отже, матеріалами справи встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] був спадкоємець за заповітом [PERSON], яка не встигла протягом 6 місяців прийняти спадщину, оскільки померла [INFO] року. Так, згідно ст..1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Після смерті [INFO] року [PERSON] є спадкоємець за законом - [PERSON], який звернувся із заявою до нотаріуса 30.06.2010 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч.2 ст.1276 ЦК України, у зв'язку з чим до [PERSON] від спадкодавця [PERSON] не перейшло право на прийняття спадщини, яке належало [PERSON] згідно заповіту, складеного [PERSON] За таких обставин після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом першої черги є його донька [PERSON] Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та ст.ст. 1216,1217,1220,1221,1225,1261,1268,1269,1270,1276, 1268 ЦК України, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року,

Outcome: approved