Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є донькою відповідача. Після розірвання шлюбу між батьками, вона залишилася проживати з матір'ю, а батько виплачував аліменти на її утримання. Після досягнення нею повноліття, виплата аліментів припинилась. Позивач продовжує навчання в Київському національному університеті технологій та дизайну. Термін навчання планується з 01.09.2018 по 31.12.2019. В зв'язку з навчанням, позивач не працює, доходу не має, а тому потребує матеріальної підтримки. З приводу надання матеріальної допомоги, позивач зверталася до відповідача, однак він відмовився надавати їй таку допомогу, хоча є працездатним та матеріально забезпеченим. В зв'язку з вказаними обставинами позивач змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення нею 23-річного віку. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу, встановлених законом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якій просить розгляд справи здійснювати у її відсутність. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися. Представник відповідача подала до суду заяву, у якій вказала, що відповідач позов визнає частково в розмірі 500 грн., розгляд справи просить здійснювати у її та відповідача відсутність. Також, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву (а.с. 20), поданий до суду 22.01.2019, відповідно до якого відповідач позов не визнавав. Зазначив, що позивач жодного разу до нього не зверталася з проханням про надання їй матеріальної допомоги. У відзиві посилається на ст. 199 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. На даний час він не працює, а тому аліменти сплачувати не може. Окрім цього, позивач закінчує навчання 31.12.2019, а тому до досягнення нею 23-річного віку аліменти стягуватись не можуть. Також зазначає, що у нього ще є син [PERSON], [INFO], який проживає з ним та навчається у Вінницькому педагогічному коледжі на денній формі навчання і буде там навчатися до 30.06.2020. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-АМ №412506 від 03.11.2018, відповідач є батьком позивача (а.с. 6). Відповідно до копії паспорту серії АО 158813, виданого 22.10.2013 (а.с4-5), позивач 20.05.2015 досягла повноліття. Відповідно до довідки Київського національного університету технологій та дизайну № 4/2630 від 24.10.2018 (а.с. 7), позивач навчається на першому курсі у даному навчальному закладі на денній формі навчання факультету економіки та бізнесу, термін навчання по 31.12.2019. Таким чином, на підставі вказаних документів, судом встановлено, що відповідач є батьком позивача, позивач з 20.05.2015 є повнолітньою та продовжує навчання. Відповідно до копії трудової книжки відповідача серії БТ-ІІ №6776731 (а.с. 24), останній запис у ній здійснено 20.03.2017 про звільнення з роботи, подальші записи відсутні. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-АМ №073475 від 13.08.1999 (а.с. 26), відповідач є батьком [PERSON], [INFO], який, відповідно до довідки № 86 від 12.09.2018 (а.с. 25) навчається у Вінницькому обласному комунальному гуманітарно-педагогічному коледжі, термін навчання до 30.06.2020. Таким чином, судом також встановлено, що позивач є непрацюючим, має ще одного сина, який є повнолітнім та непрацездатним, оскільки навчається. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, а саме, що відповідач є батьком позивача, є хоч і непрацюючим, однак будь-яких протипоказань для працевлаштування не має, позивач є повнолітньою, продовжує навчання, і навчаючись на денній формі, не має можливості працювати, щоб заробляти кошти на своє утримання, суд приходить до висновку про неообхідність стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання. Щодо встановлення розміру стягуваних аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно п.\~20\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»,\~обов'язок\~батьків\~\~утримувати повнолітню\~дочку,\~сина,\~які продовжують\~навчання після\~досягнення повноліття\~(незалежно\~від форми\~навчання),\~виникає за\~обов'язковою\~сукупністю таких\~\~юридичних\~фактів:\~досягнення дочкою,\~сином віку,\~який перевищує\~18,\~але є\~меншим 23\~років;\~продовження навчання;\~потреба у\~зв'язку\~з цим\~\~у\~матеріальній допомозі;\~наяність у\~батьків\~\~можливості надавати\~таку допомогу. Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Отже, як зазначено у ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Таким чином, враховуючи, що позивач 20.05.2015 досягла повноліття, і відповідно втратила статус дитини у розумінні ст. 6 СК України, суд при визначенні розміру аліментів не застосовує у даному випадку положення ч. 2 ст. 182 СК України, якою передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів встановлюється судом лише у разі їх стягнення на утримання дитини, тобто особи, яка не досягла повноліття. Таким чином, стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, у даному випадку не підлягає. Також, при визначенні\~ розміру аліментів,\~ суд враховує стан здоров'я та матеріальний\~стан відповідача, який є непрацюючим, має іншого повнолітнього непрацездатного сина, інтереси повнолітньої [PERSON], позицію відповідача щодо часткового визнання позову в твердій грошовій сумі, а тому вважає правильним стягнути з останнього на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. Саме такий розмір аліментів на думку суду буде достатнім для утримання позивача. Інших доказів, що свідчили б про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі позивачем не надано. Щодо визначення періоду стягнення аліментів, то суд враховує вимоги ч.1 ст. 191 СК України, відповідно до якої, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову та ч. 1, 2 ст. 199 СК України, відповідно до яких, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, оскільки позовну заяву предявлено до суду 28.11.2018, тому суд присуджує аліменти з цієї дати. Також, враховуючи, що позивач припиняє навчання 31.12.2019, тобто раніше досягнення нею двадцяти трьох років, суд присуджує аліменти до припинення нею навчання, а не до досягнення двадцяти трьох років, як вона про те просить. \~ Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши\~\~належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд\~\~дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних\~\~вимог\~позивача в заявлених нею межах та\~\~про існування правових підстав для\~\~їх часткового задоволення. \~Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved