Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] обєднаної територіальної громади Чернівецької області, третя особа управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, про визнання права власності на обєкт самочинного будівництва. Посилалась на те, що згідно рішення XIV сесії V скликання [PERSON] міської ради від 18 грудня 2007 року за №203-14/07 та рішення XV сесії V скликання [PERSON] міської ради від 24 січня 2008 року за №35-15/08 затверджено проект землеустрою відведення земельної ділянки, загальною площею 0,2655 га розташованої по [PERSON], 2 м. Герца, Чернівецької області, в оренду приватному підприємству «[PERSON] світанок». [PERSON] міською радою орендодавцем в особі в.о. голови [PERSON] та приватним підприємством [PERSON] світанок», в особі директора [PERSON] (орендарем) 24 березня року було укладено договір оренди згідно якого надано в довгострокову оренду, на 20 років, земельну ділянку загальною площею 0,2655 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована по вул. Ш.Великого, 2, м. Герца, Чернівецької області. Вказаний договір зареєстрований у Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок № 4АА001121 внесено запис за №040881100003 від 24 березня 2008 року. Наказом № 548 від 23.07.2010 року Державний комітет України із земельних ресурсів Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року, зі змінами від 11.07.2017 р., затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель, згідно якого цільове призначення вказаної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 17 листопада 2015 року між приватним підприємством «[PERSON] світанок», в особі директора [PERSON] (орендарем), на підставі Договору оренди землі № 040881100003 від 24 березня 2008 року та нею - [PERSON] (суборендарем), укладено договір суборенди, на підставі якого надано мені у строкове платне користування (суборенду) частину земельної ділянки, що в м. Герца по вул. Ш.Великого, 2, загальною площею 0,0035 га. Звернувшись до Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції у Чернівецькій області із заявою про прийняття в експлуатацію громадську будівлю « Магазин для ведення роздрібної торгівлі» відмовлено. Просить суд визнати за нею, право власності на об'єкт самочинного будівництва, а саме магазин для ведення роздрібної торгівлі, загальною площею 35,00 квадратних метрів, що розташований по вул. Ш.Великого, 2/42, м. Герца, Чернівецької області. В судовому засіданні позивач не зявилась, проте подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги і просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] обєднаної територіальної громади Чернівецької області у судове засідання не зявився. Подав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не зявився. Подав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, за змістом\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Крім того, відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як було встановлено судом, що 24 березня 2008 року між [PERSON] міською радою в особі [PERSON] та приватним підприємством «[PERSON] світанок» укладено договір оренди земельної ділянки в м. Герца по вул. Ш.Великого,2. 17 листопада 2015 року між підприємством «[PERSON] світанок» та [PERSON] укладено договір суборенди земельної ділянки в м. Герца по вул. Ш.Великого,2. Та цього ж дня був складений акт прийому передачі земельної ділянки. 28 грудня 2015 року був виготовлений технічний паспорт на громадський будинок «Магазин для ведення роздрібної торгівлі № 2/42 по вул. Ш.Великого в м. Герца. Згідно даних довідки № 127 від. 27 грудня 2017 року виданою фізичною особою-підприємець [PERSON] загальна інвентаризаційна вартість магазину складає 102272 гривні. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-7301891582017 від 21.03.2017 року земельна ділянка по вул. Ш.Великого, 2 м. Герца загальною площею 0,2655 комунальної форми власності. З звіту про проведення технічного обстеження за результатами проведення технічного обстеження обєкта на замовлення [PERSON] будівельним обємом яким встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Згідно довідки № 484 від 08.11.2018 року [PERSON] міської ради будівля магазину № 2/42 що належить [PERSON] площею 0,2655 га, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка була надана в оренду ПП «світанок» згідно договору оренди землі від 24.03.2008 року в подальшому її частина площею 0,0035 га передана згідно договору суборенди землі від 17.11.2015 року в користування [PERSON] Відносини повязані з набуттям права власності на новостворений (збудований) обєкт нерухомого майна регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України, зокрема статтею 331, законодавством у сфері містобудування, а також\~Земельним кодексом України. Відповідно до\~ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно\~ст. 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина пята). Аналіз норм ч. 5\~ст. 376 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що в даному випадку основною підставою для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості є наявність у забудовника права користування земельною ділянкою, а також встановлення факту не порушення прав інших осіб. Окрім того, суд враховує розяснення надані у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року, відповідно до яких звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Про таку обставину свідчить лист управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області № В24-120/2-1622 від 14.09.2018 року на звернення позивача. Згідно правових позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Згідно ст.392ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає, що здійснене будівництво не порушує прав інших осіб і відповідає діючим архітектурно-будівельним, санітарним і протипожежним нормам, а тому, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved