Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила винести рішення про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 08 серпня 2009 року вступила у шлюб з відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Від спільного шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, не зійшлись характером. Вона дійшла висновку, що сім'я розпалась. Примирення вважає не можливим. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить шлюб із відповідачем розірвати, розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]», не заперечувала проти винесення заочного рішення. На стягненні судового збору не наполягала. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просив розглянути справу без його участі. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст.89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 серпня 2009 року сторони зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області складено відповідний актовий запис № 169 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2012 року. (а.с.4). Ме\-та по\-даль\-шо\-го спіль\-но\-го жит\-тя под\-руж\-жя та збе\-ре\-жен\-ня ро\-ди\-ни від\-сут\-ня. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. На вимогу ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач та відповідач шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Суд приймає до уваги те, що позивач позов про розірвання шлюбу підтримала, а відповідач визнав позов і не заперечує проти розірвання шлюбу. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що сторони не створили міцної, дружньої сім'ї, втратили один до одного відчуття любові, взаємоповаги, взаєморозуміння, не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Подальше спільне проживання сторін, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них. Таким чином, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі викладеного і

Outcome: approved