overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21.11.2003 року Краснопавлівською селищною радою, актовий запис №60, посилаючись на те, що від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей, спільне життя з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини не має. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, просила не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати, в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував, строк для примирення йому не потрібен. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 21.11.2003 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Краснопавлівською селищною радою, актовий запис №60 (а.с.13). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.14.15). Згідно довідки КП «Тепловодосервіс» Лозівської районної ради №713 від 08.08.2018 року, [PERSON] разом з неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з'ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано, а також не мають спору про місце проживання дитини. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім'єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно заяви позивача, залишити [PERSON] шлюбне прізвище - [PERSON]. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №176, посилаючись на те, що від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], спільне життя з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійні сварки та скандали роблять їхнє сумісне проживання неможливим. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Спору про розподіл майна та проживання дитини не має. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, просила стягувати з відповідача понесені нею судові витрати, в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував, строк для примирення йому не потрібен. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 25.07.2008 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №176(а.с.11). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради від 06.08.2018 року, [PERSON] та неповнолітній [PERSON], зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з'ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано, а також не мають спору про місце проживання дитини. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім'єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно заяви позивача, залишити [PERSON] шлюбне прізвище - [PERSON]. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 28.04.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №96, посилаючись на те, що від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] року, яка проживає з позивачем та залишиться проживати з останньою після розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачем по справі не склалося, оскільки вони мають різні характери, сварки та скандали зробили їх спільне життя неможливим. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини між ними не має. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, строк для примирення їй не потрібен. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав телефонограму про розгляд справи без його участі та проти розірвання шлюбу не заперечував, строк для примирення йому не потрібен. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 28.04.2007 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №96 (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, сторони від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» м.Лозова Харківської області від 17.07.2018 року, [PERSON], та малолітня [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з'ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано, а також не мають спору про місце проживання дитини. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім'єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно позовної заяви позивача, залишити [PERSON] шлюбне прізвище - [PERSON]. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №452, посилаючись на те, що від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, спільне життя з відповідачем по справі не склалося через відсутність взаєморозуміння. Вважає, що збереження сім'ї є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Спору про розподіл майна не має. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, просила не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати, в разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував, строк для примирення йому не потрібен. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 30.12.2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №452 (а.с.5). Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» м.Лозова Харківської області від 08.08.2018 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з'ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім'єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 31.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №170, посилаючись на те, що від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 29.09.2004 року, яка проживає з позивачем та залишиться проживати з останньою після розірвання шлюбу. Спільне життя з відповідачем по справі не склалося, оскільки вони мають різні характери, сварки зробили їх спільне життя неможливим. Вважає, що збереження сімї є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини між ними не має. Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, строк для примирення їй не потрібен. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі та проти розірвання шлюбу не заперечував, строк для примирення йому не потрібен. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 31.07.2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №170 (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №289125 видане відділом реєстрації актів цивільного стану Лозівського міського управління юстиції Харківської області від 26.10.2004 року, сторони від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.11). Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» м.Лозова Харківської області від 17.07.2018 року, [PERSON], та неповнолітня [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було зясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано, а також не мають спору про місце проживання дитини. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сімю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сімєю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, згідно позовної заяви позивача, залишити [PERSON] шлюбне прізвище [PERSON]. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, з урахуванням уточнення, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, у зв`язку з тим, що вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, так як самостійно утримує дитину, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною і крім соціальних виплат на дитину в розмірі 860 грн. на місяць, інших джерел доходу не має. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимогах наполягала з наведених в позові підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 22.09.2018 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №221 (а.с.6). З огляду на ксерокопію свідоцтва про народження, вбачається, що у шлюбі народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно довідок Смирнівського старостинського округу №271,272 від 30.04.2020 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , малолітній [PERSON] - за адресою: [ADDRESS] (а.с.8,9). Частинами 2,4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право вона має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На даний час позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і отримує лише державну допомогу на утримання дитини, яка є не достатньою. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] хоча і зареєстрований за місцем проживання відповідача - [PERSON] , однак фактично проживає з позивачем, а тому вона має право на утримання від чоловіка - відповідача по справі. При встановленні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача, стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини, у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є батьком їх неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що син проживає з нею, усі обов'язки щодо виховання дитини вона несе самостійно. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить про ухвалення рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву, відповідно до якої підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Положення ст.141 Сімейного кодексу України передбачають, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За положеннями ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 24 березня 2014 року(а.с.6). Встановлено, що дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON] та перебуває на її утриманні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача правомірними, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме стягненням з відповідача на користь позивача аліментів на утримання: сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 21 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. Крім того, за положеннями ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Також, у відповідності з положеннями ст.88 ЦПК України, витрати, пов'язані з розглядом справи, суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки № 41 у садовому товаристві «Луч» Селидівської міської ради дійсним та таким, який підлягає державній реєстрації. В обґрунтування своїх вимог позивач надала розписку від 05.11.2010 року про передачу грошей відповідачу, договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05.11.2010 року, акт приймання передачі торгівельного павільйону від 05.11.2010 року, копію Державного акту на право приватної власності на землю від 08.04.1999 року. Просить визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки дійсним та таким, який підлягає державній реєстрації. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений. Надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Вимоги позову визнає в повному обємі. Представник третьої особи Селидівської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши інші матеріали справи, судом встановлено, що дійсно між позивачем та відповідачем 05.11.2010 року було укладено письмовий договір купівлі-продажу земельної ділянки з актом приймання-передачею земельної ділянки від 05.11.2010 року. Відповідачем позивачу було надано розписку про отримання грошей та передані правовстановлюючі документи на земельну ділянку. На час укладання договору відповідач була власником вищевказаного нерухомого майна, про що свідчить копія Державного акту на право приватної власності на землю. Всі істотні умови вищевказаного договору купівлі-продажу виконані. Розрахунок за нерухоме майно проведено, майно передано. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України - право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 ст. 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У ч. 2 ст. 220 ЦК України прописано, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючі вищевикладене, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, оскільки є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, та відповідач визнає позов.

Outcome: approved