Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований виконкомом Кулішівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області 22 серпня 2007 року. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, стосунки стали неприязними, відсутнє взаєморозуміння, довіра та повага. Відповідач має відносини з іншою жінкою, а їх шлюб став формальним і його збереження неможливе. Ухвалою судді від 17 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем усунені. Ухвалою суду від 6 березня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що не проживає спільно з відповідачем близько року, наміру поновлювати шлюбні стосунки не має. Наполягає на розірванні шлюбу та просить позов задовольнити. Відповідач позов визнав, хоча заперечив факт наявності відносин з іншою жінкою. Бажав зберегти сім`ю, але позивач не хоче примиритися, а тому не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 серпня 2007 року виконкомом Кулішівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від подружнього життя сторони мають двох спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11 березня 2008 року та свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13 січня 2012 року відповідно). Сторони близько року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає її дійсній волі, подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. Таким чином, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову. За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved