Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. У своєму позові та у судовому засіданні позивач пояснила, що 24.06.2004 року на підставі наказу № 517 від 24.06.2004 року, її, [PERSON], було прийнято лікарем санаторію-профілакторію ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» ім.С.Орджонікідзе». 03.10.2013 року на підставі наказу № 248 о/л від 03.10.2013 року її було звільнено з посади лікаря санаторію-профілакторію на підставі п.5 ст.36 КЗпП України у звязку з переведенням в ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя». 04.10.2013 року на підставі наказу № 456 від 04.10.2013 року її було прийнято на посаду лікаря до ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» у звязку з переведенням. 21.01.2015 року на підставі наказу (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) № 178 від 21.01.2015 року її було звільнено з посади лікаря ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Позивач вважає, що її звільнення з посади лікаря було проведено з порушенням вимог діючого трудового законодавства та грубим порушенням її прав як працівника, а наказ № 178 від 21.01.2015 року підлягає скасуванню з наступним поновленням її на роботі та стягнення з відповідача ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. 20.11.2014 року начальник медичної частини санаторію-профілакторію ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» [PERSON] та начальник відділу з праці та кадрів [PERSON] повідомили позивача про зміну організаційної структури та штатного розкладу працівників даного закладу та про те, що посада лікаря, на якій працювала позивач, скорочується і для неї маються наступні вакансії: лікаря-кардіолога, медичної сестри та гардеробник-прибиральник службових приміщень спортивного манежу на сезонну роботу. 21.11.2014 року [PERSON], [PERSON] та профгрупоргом [PERSON] було складено акт про запропонування позивачу трьох вакантних місць. Позивач надала особисту згоду на переведення її на посаду лікаря-кардіолога, про що 21.11.2014 року поставила особистий підпис під графою «погоджений на переведення». Але, в акті від 21.11.2014 року про запропонування [PERSON] вакантних місць підпис головного лікаря санаторію-профілакторію [PERSON] було поставлено заздалегідь . 26.11.2014 року позивач звернулась з заявою до директора ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» [PERSON] про надання згоди на її переведення на вакантну посаду лікаря-кардіолога. Розглянувши її заяву головний лікар [PERSON] заперечував тому ,що вона не має право працювати лікарем кардіологом, оскільки в неї немає кваліфікації за спеціалізацією «Кардіологія». Позивач вважає, що відповідальним працівникам ТОВ «Соціальні ініціатив» було відомо, що вона не має документів та досвіду роботи за спеціалізацією «Кардіологія» та за загальними правилами вони не мали права пропонувати їй переведення на посаду лікаря-кардіолога. І тоді начальник відділу за праці та кадрів [PERSON] запропонувала позивачу за власні кошти пройти навчання по спеціалізації «Кардіологія». Але, підставою для розірвання трудового договору з позивачем є її невідповідність запропонованій посаді лікаря-кардіолога, на яку вона ще не була переведена. Для проходження навчання по спеціалізації «Кардіологія» позивач 28.11.2014 року подала документи до Державного закладу «Запорізька медична академія післядипломної освіти МОЗ України» на проходження навчання по спеціалізації «Кардіологія». 06.12.2014 року позивачем було надано начальнику відділу з праці та кадрів [PERSON] довідку від 01.12.2014 року за № 297, із якої вбачається, що позивач проходить цикл навчання по спеціальності «Кардіологія». Коли позивач пройшла більшу частину курсу навчання по спеціалізації «Кардіологія», то дізналася, що 21.01.2015 року її було звільнено з посади лікаря ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» за п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із зміною в організації виробництва праці. 19.12.2014 року позивачем було отримано повідомлення від ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» за підписом головного лікаря [PERSON], в якому її було повідомлено, що в строк до 13.12.2014 року товариство не отримало від неї документів, що підтверджують кваліфікацію лікаря-кардіолога. Позивач вважає, що в першу чергу власник чи уповноважений ним орган повинен запропонувати працівнику роботу, яка відповідає роду його діяльності і тільки при відсутності такої роботи працівнику може бути запропонована інша робота. Тому вважає, що її звільнення відбулось без дотримання вимог п.1 ст.40 КЗпП України. До винесення наказу (розпорядження) № 178 від 21.01.2015 року про припинення трудового договору (контракту) позивач надала особисті письмові пояснення наступного змісту: з наказом про звільнення не погоджується, так як при ознайомлені позивачу була запропонована вакансія кардіолога при умові проходження спеціалізації за власні кошти. Для проходження спеціалізації «Кардіологія» позивач у грудні 2014 року брала відпустку за 2014 рік та у січні 2015 року у звязку з простоями, внаслідок чого вона могла відвідувати цикл навчання по спеціалізації «Кардіологія». Крім того, на момент звільнення позивач була членом профспілки і її звільнення відбулося без згоди профспілкового комітету ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя». Жодного повідомлення про день та час розгляду профспілковим комітетом про доцільність її звільнення вона не отримувала, своїх письмових пояснень профспілковому комітету з приводу її звільнення не надавала. Позивач вказала, що звільняючи її, відповідач порушив і порядок проведення розрахунку з працівником по сумі виплати вихідної допомоги, так як на день її звільнення ці сумі їй не були виплачено. Згідно довідки, виданої відповідачем сума до виплати позивачу за період з 01.08.2014 року по 21.01.2015 року становить 18\~001,92 грн., а тому сума вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку становить 3\~000 грн. ( 18\~001,92 : 6 місяців). Крім цього, розмір середньої зарплати позивача за останні два відпрацьовані календарні місяці роботи становить 4\~523,15 грн. ( 3502,32 + 5\~543,98 грн. : 2). Середньоденна зарплата становить 4\~523,15 грн. : 21 робочий день=215,39 грн. (за 1 день). У своїх уточненнях позовних вимог від 06.04. 2015 р., 20.05.2015 р. позивач вказала, що розмір її середньої зарплати за останні два відпрацьовані календарні місця, що передують звільненню складають: 1949,61 грн. + 3\~502,32 : 2= 2\~725,97 грн. Середньоденна зарплата становить 2\~725,97 грн. : 21 робочий день = 129,80 грн. (за 1 день). З часу її звільнення з 21.01.2015 року по 25.05.2015 року пройшло 87 днів, і тому середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 21.1.01.2015 року по 25.05.2015 року буде складати: 129,80грн. х 87 днів = 11\~292,60 грн. Таким чином, позивач вважає, що відповідач зобовязаний сплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.01.2015 року по 20.05.2015 р., але не менше 11\~292,60 грн. Внаслідок звільнення з порушенням трудового законодавства були порушені трудові права позивача, [PERSON] та завдано моральну шкоду у звязку з порушенням нормальних життєвих звязків. На даний час, позивач в силу свого віку, не може знайти роботу, таким чином позбавлена можливості заробляти собі кошти на життя. Тривале порушення відповідачем прав позивача, викликало у неї відчуття незахищеності від протиправних посягань, погіршились стосунки в сімї та взаємовідносини з оточуючими людьми, що призвело до розладу сімейних відносин та відносин з родичами та близькими. Позивач вважає, що сума в 10\~000 гривень буде достатньою для відшкодування спричиненої їй моральної шкоди і відновлення її психологічного стану. У своєму позові та в уточнюючих заявах від 06.04.2015 р., 20.05.2015 року, позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» № 178 від 21.01.2015 року про звільнення [PERSON] з посади лікаря на підставі п.1 ст.40 КЗпП України; поновити її, [PERSON],[INFO], з 21.01.2015 року на роботі на посаді лікаря Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальні ініціативи Запоріжжя» та стягнути з ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» на користь [PERSON], середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.01.2015 року по день постановлення рішення суду але не менше ніж 11\~292,60 грн., а також стягнути з ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» на її користь моральну шкоду в розмірі 10 \~000 грн. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала з урахуванням уточнень і просить його задовольнити у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні вважає позов [PERSON] обґрунтованим і просить його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» у судовому засіданні позов не визнала і суду пояснила, що у звязку введенням в дію програми «Ключі до здорового серця» на підприємстві передбачалось проведення ряду заходів: придбання діагностичного обладнання, введення в штат лікаря-кардіолога і медичної сестри, отримання ліцензії на право заняття медичною практикою по спеціальності :кардіологія, ультразвукова діагностика. Для цього необхідно було прийняти на роботу відповідних спеціалістів. На підставі наказу від 03.11.2014 року № 104 «Про зміну в організації виробництва і праці» було скорочено дві одиниці лікарів загальної терапевтичної спеціальності і введено одну штатну одиницю лікаря-кардіолога та одну штатну одиницю медичної сестри. [PERSON] було звільнено у відповідності до норм трудового законодавства: вона була ознайомлена з вакантними посадами, які їй було запропоновано, на акті від 21.11.2014 року є підпис [PERSON], яка виявила згоду на переведення її на посаду лікаря-кардіолога. Даний акт є типовим для їх підприємства і при скороченні в цьому повідомленні завжди ставить підпис керівник підприємства, начальнику по праці та кадрам і представник профспілкової організації. В даному випадку, не дивлячись на те, що [PERSON] вже не була членом профспілкової організації, форму документу (акту) не стали змінювати і тому профгрупорг [PERSON] також поставила свій підпис. Підприємство запропонувало позивачу [PERSON] усі вакансії, а працівник, якщо він претендує на якусь посаду, зобовязаний підтвердити свою кваліфікацію. Те, що [PERSON] пішла на курси для отримання спеціалізації «кардіолога», це є її право, але це не зобовязує підприємство відразу перевести її на цю посаду і чекати закінчення нею курсів. Довідка про вступ на курси не є підставою для зайняття посади лікаря-кардіолога. Просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення сторін, та їх представників, пояснення свідків, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі [PERSON] та ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» виникли трудові правовідносини. Із трудової книжки позивача [PERSON] встановлено, що згідно запису № 20 вона 24.06.2004 року на підставі наказу № 517 від 24.06.2004 року була прийнято лікарем санаторію-профілакторію ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» ім.С.Орджонікідзе». Згідно запису № 21 від 03.10.2013 року встановлено, що на підставі наказу № 248 о/л від 03.10.2013 року [PERSON] звільнено з посади лікаря санаторію-профілакторію на підставі п.5 ст.36 КЗпП України у звязку з переведенням в ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя». Згідно запису № 22 від 04.10.2013 року встановлено, що на підставі наказу № 456 від 04.10.2013 року [PERSON] прийнято на посаду лікаря до ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» у звязку з переведенням. Із наказу (розпорядження) № 178 від 21.01.2015 року встановлено, що на підставі наказу (розпорядження) про припинення трудового договору [PERSON] було звільнено з посади лікаря ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. В цьому наказі є заперечення [PERSON], яка власноручно написала, що із звільненням не згодна, погодилася на посаду лікаря-кардіолога при умові проходження спеціалізації за власні кошти. Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників». Із акту про запропонування вакантних місць від 21.11.2014 року встановлено, що акт підписаний головним лікарем санаторію профілакторію [PERSON], начальником відділу з праці та кадрам [PERSON] та профгрупоргом [PERSON] Із цього акту також вбачається, що [PERSON] погодилася на переведення на вакансію лікаря-кардіолога. Із її заяви на імя директора ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» [PERSON] від 26.11.2014 року вбачається, що [PERSON] просить перевести її на вакантну посаду лікаря-кардіолога, на цій заяві стоїть резолюція головного лікаря «заперечую». Із повідомлення ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» від 17.12.2014 року за № 856 встановлено, що [PERSON] повідомлялась, що в наданий строк до 13.12.2014 року підприємство не отримало від неї документів, які б підтверджували кваліфікацію лікаря кардіолога. У звязку із змінами організаційної структури і штатного розкладу санаторія-профілакторія, на підставі наказу від 03.11.2014 року № 104 відповідно до ст.49-2 КЗПП України, [PERSON] повідомляється про майбутнє звільнення з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України - 21.01.2015 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює начальником відділу кадрів у ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» і нею був складений акт від 21.11.2014 року про запропонування вакантних місць [PERSON]. В акті стоять підписи головного лікаря [PERSON] , її та профгрупорга [PERSON] [PERSON] підписав цей акт приблизно 19.11.2014 року, оскільки відїджав у відрядження. Вона не знала, що у [PERSON] немає документів по спеціалізації «кардіологія». Цей акт носить формальний характер. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює замісником головного лікаря по лікувальній частині. Оскільки в санаторії не було посади лікаря кардіолога, то [PERSON] ,як лікар терапевт, виконувала обовязки лікаря кардіолога. Акт від 21.11.2014 року складали в її кабінеті. Підпис головного лікаря [PERSON] вже стояла. Сюди до кабінету запросили [PERSON] і запропонували їй вакансію лікаря кардіолога. Акт також підписала і [PERSON], їх профгрупорг. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є профгрупоргом санаторію профілакторію ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя». Вона акт від 21.11.2014 року підписала як член трудового колективу, а не як профгрупорг, так як на момент складання акту [PERSON] вже не була членом профспілки. Вона як профгрупорг не повідомляла [PERSON] про те, що вона вже не член профспілки. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює головним лікарем санаторію профілакторію ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя». Акт від 21.11.2014 року він підписав раніше за 2 дні, так як відїджав у відрядження. Також суду пояснив, що його підставили його підлеглі, так як він не знав, що у [PERSON] немає документів, підтверджуючих спеціалізацію «кардіологія». Протягом 2 місяців [PERSON] не відмовлялася від вакансії лікаря кардіолога. Коли вона навчалася на курсах, то оформляла відпустку. Аналізуючи пояснення свідків, які є посадовими особами ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» суд приходе до висновку, що [PERSON] запропонували посаду лікаря кардіолога формально, усі знали, що вона не має спеціалізації «Кардіологія» і знали , що вона поступила на курси для проходження навчання по циклу «Кардіологія». Оскільки підприємство не надавало коштів на навчання, [PERSON] вирішила самостійно за власні кошти пройти курси навчання під час своєї відпустки. При складанні акту від 21.11.2014 року під час підписання його [PERSON] головний лікар [PERSON] був відсутній, але підпис свій він поставив заздалегідь, чим позбавив себе бути присутнім і висловити свою думку при обговоренні вакансії лікаря кардіолога, яку запропонували [PERSON] А вже на заяві [PERSON] на імя директора [PERSON] від 26.11.2014 року (а.с.48) поставив свою резолюцію «Заперечую». Тобто, суд робить висновок про те, що [PERSON] було відомо, що [PERSON] немала спеціалізації лікаря кардіолога. Суд вважає, що при складанні акту від 21.11.2014 року було грубо порушені права [PERSON]: головний лікар був відсутній, але підпис свій поставив, не зрозуміло з якою метою, а також [PERSON] запропонували вакансію, для отримання якої потрібно було пройти курси спеціалізації, але згідно вимогам ч.1 ст.40 КЗпП України при запропонуванні вакансії при вивільненні працівника підприємство не повинно вимагати додаткові документи .Крім цього, був присутній профгрупорг [PERSON], а це означає що [PERSON] була членом профспілки, а її звільнення відбулося подання власника та без згоди профспілкового комітету. Відповідно до ч.3 ст.43 КЗпП України подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно винесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. Суд не прийняв до уваги заперечення представника відповідача про те, що на момент звільнення [PERSON] не була членом профспілкової організації згідно її заяви, в якій вона просила її виключити із членів профспілки, оскільки цей факт не знайшов підтвердження у судовому засіданні. Суд вважає виписку із протоколу засідання профспілкового комітету ТОВ «Соціальні ініціативи» від 01.10.2014 року (а.с.53) неналежним доказом, оскільки не здобуто доказів того, що засідання проводилося і що [PERSON] запрошувалася на це засідання, і від неї було відібрано письмові пояснення, і що вона належним чином повідомлялась про день та час розгляду подання про доцільність її звільнення з посади лікаря.. В подальшому, як було зясовано судом із пояснень свідка [PERSON], про засідання профспілкового комітету від 01.10.2014 року [PERSON] навіть знала. Як пояснив свідок, вони не повинні було її повідомляти. Відповідно ч.ч.1,2 ст.39 Закону України «Про професійні спілки,їх права та гарантії діяльності» від 15.009.1999 року у випадках, передбачених законодавство про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у пятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. При повторному незявленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Також судом було встановлено, що при звільнення за ч.1 ст.40 КЗпП України відповідачем було порушено порядок проведення розрахунку з працівником. Згідно ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п.6 ст.36 та п.п.1,2 і 6 ст.40 цього кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Із довідки № 00000000022 від 04.02.2015 року встановлено, що дохід [PERSON] за період з 01.08.2014 року по 21.01.2015 року складав 22\~790,87 грн., сума до виплати 18\~001,92 грн. Відповідачем не надано жодного доказу, підтверджуючого той факт, що відповідач по справі повністю розрахувався з [PERSON] і що вона отримала усі нараховані суми. Тому суд вважає, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який зроблено [PERSON] не викликає сумніву і підтверджується наданими довідками від 04.02.2015 року за № [NUMBER]: розмір середньої зарплати [PERSON] за останні два відпрацьовані календарні місця, що передують звільненню складають: 1949,61 грн. + 3\~502,32 : 2= 2\~725,97 грн. Середньоденна зарплата становить 2\~725,97 грн. : 21 робочий день = 129,80 грн. (за 1 день). З часу звільнення [PERSON] з 21.01.2015 року по 25.05.2015 року пройшло 87 днів, і тому середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 21.1.01.2015 року по 25.05.2015 року буде складати: 129,80грн. х 87 днів = 11\~292,60 грн. Щодо встановлення підстав для звільнення [PERSON] за п.1ст.40 КЗпП України у звязку із змінами в організації виробництва судом зясовано із наданих стороною відповідача доказів, що у ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» не мало місце зміни в організації виробництва та праці, зокрема: ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників. Під змінами в організації виробництва і праці, мають на увазі ліквідацію, реорганізацію чи перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності и штату працівників. Відповідачем не надано жодного доказу щодо змін в організації виробництва і праці, у звязку з чим відбулася зміна в організації виробництва і праці: внаслідок ліквідації, реорганізації чи перепрофілювання: із жодного наказу відповідача не вбачається, що у ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» планується ліквідація, реорганізація та перепрофілювання товариства. Як вбачається із доказів, наданих відповідачем, основним видом діяльності ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» є діяльність лікарняних закладів і медична практика, і вона не змінилась, а лише додатково було надано дозвіл Міністерством Охорони Здоровя України про розширення медичних спеціальностей: кардіологія та ультразвукова діагностика, тобто добавився вид медичної практики. Але ж, посада лікаря невропатолога , лікаря стоматолога залишилася. Тобто, санаторій профілакторій не перепрофілювався на кардіологічний центр, а залишився санаторієм профілакторієм Відповідачем також не наведено доказів про те, що [PERSON] відмовилася від переведення на іншу роботу, навпаки є її письмова згода на переведення на посаду лікаря кардіолога; немає доказів того, що ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» не мало можливості перевести [PERSON] за її згодою на посаду лікаря кардіолога. Так, згідно детальної інформації про юридичну особу ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» одним із видів діяльності товариства є: код 86.10 діяльність лікарняних закладів (основний) та код 86.21 загальна медична практика. Згідно наказу № 104 від 3.11.2014 року встановлено, що на виконання програми «Ключі до здорового серця» в ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» скасовано посаду лікаря в кількості двох штатних одиниць та введено одну штатну одиницю лікаря-кардіолога. Із повідомлення директора ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» [PERSON] за № 05 від 16.01.2015 року Міністерству охорони здоровя України (а.с.43) встановлено, що товариство в особі директора [PERSON] повідомляє Міністерство про розширення видів медичної діяльності: перелік лікарських спеціальностей: кардіологія, ультразвукова діагностика. Із відповіді заступника директора Департаменту начальника відділу ліцензування, акредитації та сертифікації МОЗ України за № 476 від 09.02.2015 року товариству з обмеженою відповідальністю «Соціальні ініціативи Запоріжжя» (а.с.44) встановлено, що за результатами розгляду заяви та документів, наказом МОЗ України від 05.02.2015 року прийнято рішення про зміну даних, що додавалися до заяви про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності субєкту господарювання. Як вбачається із наказу № 658 від 16.01.2015 року (а.с.59), що лише в січні 2015 року у ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» почалися вживатися заходи щодо початку реалізації Програми «Ключі до здорового серця» і задля підготування до роботи та опрацювання нового діагностичного і лікувального устаткування з кардіології, для отримання ліцензії по спеціальності кардіологія та ультразвукова діагностика була прийнято на посаду лікаря-кардіолога санаторія профілакторія за сумісництвом на неповний робочий день з графіком роботи з 16-00 до 19-51 години, робочі дні: понеділок-пятниця [PERSON] з 23.01.2015 року. Із наказу № 116 від 05.03.2015 року ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» [PERSON] була встановлена повна тарифна ставка. Із довідки за № 297 від 01.12.2014 року, яка видана [PERSON] (а.с.20) встановлено, що вона почала навчання з 01.12.2014 року, яка буде закінчено 05.03.2014 року., заняття проводяться з 08-30 до 15-00 години. Із сертифікату № 10629 лікаря спеціаліст (а.с.10) встановлено, що [PERSON] 03.05.2015 року атестувалася і їй присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю кардіологія. Таким чином, судом встановлено, що підстав для звільнення [PERSON] за ч.1 ст.40 КЗпП України у відповідача ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» не було: [PERSON] погодилася на запропоновану вакансію, для цього пройшла цикл навчання за спеціальністю «кардіологія»., а також не було враховано відповідачем переважне право [PERSON] на залишенні на роботі. Відповідач мав можливість перевести [PERSON] на вищезазначену посаду, оскільки гострої потреби у наявності спеціаліста за спеціальністю «кардіологія» у відповідача не було: [PERSON] була прийнята на роботу за сумісництвом з режимом роботи з 16-00 до1951 години з 23.01.2015 року, а з березня 2015 року її було оформлено на повну тарифну ставку. Судом не встановлено обставин, які б заважали відповідачу залишити [PERSON] працювати на підприємстві, яка навчалася на курсах з 8-30 до 15-00 години і в березні 2015 року також підтвердила свою спеціалізацію лікаря-кардіолога. Суд не прийняв до уваги заперечення представника відповідача, що [PERSON] обманним шляхом поступила на курси , так як підприємство її не направляло на ці курси, бо прогулів [PERSON] не мала. Згідно трудової книжки [PERSON], вона є лікарем з 30-ти річним стажем , у відповідача ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» вона пропрацювала з 2004 року, тобто 11 років. Згідно трудового законодавства, вона мала право на залишення на роботі у порівнянні з [PERSON], яка тільки у листопаді 2014 року пройшла атестацію за спеціальністю лікаря кардіолога. Згідно ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Із пояснень головного лікаря [PERSON] встановлено, що лікар [PERSON] дисциплінарних стягнень не мала і скарг на неї не надходило. Суд приходе до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання незаконним наказу № 178 від 21.01.2015 року про звільнення [PERSON] з посади лікаря на підставі п.1 ст.40 КЗпП України про поновлення її на посаді лікаря ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» з 21.01.2015 року, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 21.01.2015 року по травень 2015 року в сумі 11\~292,60 грн. повністю знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню, оскільки було встановлено, що [PERSON] звільнена незаконно, і що відповідачем грубо порушено норми трудового законодавства: з одного боку, він 21.11.2014 року запропонував [PERSON] вакансію лікаря кардіолога, а з другого боку вже 16.12.2014 року дав оголошення в газету про те, що в санаторій профілакторій потрібен лікар кардіолог (а.с.50,51). Якими нормами керувався відповідач, коли запропонував [PERSON] вакансію лікаря кардіолога у звязку із скорочення штатів, а коли вона погодилася, відмовляє їй в цій вакансії, при цьому достовірно знаючи, що [PERSON] проходить навчання, підтвердженням чого є її письмові заперечення в наказі № 178 від 21.01.2015 року про припинення трудового договору (а.с.22). Крім того, судом встановлено, що згідно наказу № 104 від 03.11.2014 року (а.с.40) планувалося скоротити дві одиниці лікаря, але відповідачем не надано доводів, чому саме була скорочена посада [PERSON], а хто другий лікар, якого було скорочено. Як вбачається із виписки із штатного розкладу ТОВ «Соціальні ініціативи Запоріжжя» від 03.11.2014 року (а.с.41) в шатному розкладі є такі посади: лікар кардіолог, лікар невропатолог, лікар стоматолог в кількості 6 штатних одиниць. Згідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу . Щодо стягнення моральної шкоди , то суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] часткового знайшли своє підтвердження виходячи з наступного. Так, в ч.3 ст.23 ЦК України вказано, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як вбачається із матеріалів справи, що дійсно з вини відповідача [PERSON] вона вимушена тривалий час відновляти свої порушені права в органах судової системи і у звязку з чим зазнала моральних страждань. Відповідачем було грубо порушено її трудові права, вона була незаконно позбавлена захисту від профспілкової організації, членом якого вона є, спочатку її незаконно попередили про скорочення її посади, потім надали вакансію, за якою вона не працювала, а потім позбавили її права залишитися на підприємстві. Але сума в 10\~000 гривень значно завищена і не відповідає вимогам розумності і справедливості. Таким чином, позов [PERSON] частково знайшов своє підтвердження і обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: partial