Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. У цій же квартирі зареєстровано відповідача, який в ній не мешкає. Реєстрація відповідача порушує права позивача як власника квартири, в звязку з чим позивач просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. Відповідач, будучи відповідно до ст. 74 ч.9 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 жовтня 2005 р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с. 10) 31 березня 1984 р. [PERSON] уклали з [PERSON] шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №537. (а.с.8) В судовому засіданні встановлено, що після реєстрації шлюбу сторони мешкали та зареєстровані в [INFO]. З моменту реєстрації у зазначеному житловому приміщенні у відповідача на підставі ст. 401, 405 ч.1 ЦК України виникло право користування чужим майном (сервітут).\~\~ 7 травня 1991 р. шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. (а.с.7) Після розірвання шлюбу відповідач перестав бути членом сімї власника квартири. Згідно акту житлового органу від 10 жовтня 2016 р. відповідач в спірній квартирі не мешкає з 11 листопада 2013 р. (а.с. 16) За змістом ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ст. 401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. \~\~ У відповідності зі ст. 406 ч.1 п. 4 ЦК України підставою припинення сервітуту є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а згідно зі ст. 406 ч.2 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач з листопада 2013 р. перестав бути членом сімї власника квартири, він відповідно до положень ст. 406 ч.1 п. 4 ЦК України втрачає право користування житловим приміщенням. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки у відповідності зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що реєстрація відповідача перешкоджає власнику квартири у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 406 ч.1 п.4 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Outcome: approved