Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.08.2008 року, номер витягу: 19957115 реєстраційний номер: 12922481, є власником квартири [ADDRESS], в якій і по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованою. Разом зі нею, в даній квартирі зареєстрована її дитина, [PERSON], а також відповідач. З відповідачем вони розлучені від 09 жовтня 2007 року через систематичне зловживання алкоголем та побиття її. Відповідач від'їздив до Росії, де навіть отримував громадянство. В 2010 році відповідач повернувся в Україну і звернувся до неї з проханням дозволити йому пожити у неї (бо власного житла він не має), обіцяв, що більше вже не буде пити і піде на роботу, щоб фінансово допомагати їх дитині. Влаштовуючись на роботу, йому стало необхідно мати прописку і вона дозволила прописатися у неї. Але відповідач знову почав систематично зловживати алкоголем, принижувати її, бити. Її життя у власному помешканні стало неможливим. Відповідач не цікавиться долею сім'ї та її утриманням. Маніпулює дитиною. Комунальні служби, що надають послуги по утриманню її квартири, в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 3 особи, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів які вона має сплатити. У неї скрутне матеріальне становище, на її утриманні знаходиться малолітня дитина, тому вона як може намагається зберегти та заощадити грошові кошти, а наявність реєстрації відповідача в даній квартирі, змушує її сплачувати за нього. Крім того відповідач погрожує їй, що тепер має намір відсуджувати її житло. Проживання разом з відповідачем стало неможливим. Відповідач зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки, іноді бійки, принижує її перед сусідами та родичами. Простить суд виселити [PERSON] з належного їй житла за адресою: [ADDRESS]. Зняти [PERSON] з реєстрації з належного їй житла, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. 22 січня 2015 року позивач скерувала до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просить суд при винесенні рішення застосувати ст. 167 ЖК України та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.08.2008 року, номер витягу: 19957115 реєстраційний номер: 12922481 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], в якій і по сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрованою. Разом з [PERSON], в даній квартирі зареєстрована її дитина - [PERSON], та відповідач - [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 09 жовтня 2007 року. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч. 2 ст. 167 ЖК України, яка регулює питання розірвання договору найму жилого приміщення в будинку, що належить громадянинові, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» відповідно до ст. 107 ЖК України (аналогічна ст.167 ЖК України) наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, утворення сім'ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги те, що відповідач значний час не проживає в спірній квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що належить позивачці. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved