Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач по справі її батько та відповідно до договору дарування квартири подарував їй зазначене житлове приміщення, а тому на даний час вона являється його власником. З початку 2014 року відповідач в квартирі не проживає, не цікавиться нею, не сплачує квартплату та комунальні послуги, ніяких його речей в квартирі немає. Протягом всього часу не проживання відповідача у спірній квартирі вона та її мати змушені за свій рахунок сплачувати комунальні послуги та нести витрати по утриманню квартири, що нараховуються на відповідача. Крім того, на даний час вона хоче скористуватися правом оформити субсидію і сплачувати за житло менше ніж сплачує на даний час. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову в повному обсязі, просила суд про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлявся судом про день та час розгляду справи належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також позивач в судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 07.05.2013 року (а.с.7) вказана квартира належить на праві приватної власності позивачу по справі. Відповідач по справі зареєстрований в спірній квартирі з 10.11.1987 року, відповідно до довідки ЖБК форми 3 (а.с. 9). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред'явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. В судовому засіданні, судом було встановлено, що відповідач з початку 2014 року в спірному житловому приміщенні не проживає та не сплачує комунальні послуги, ніяких його речей в ній немає, що підтверджується актами ЖБК «Київ 10», що містяться в матеріалах справи. Судові виклики в судове засідання відповідачу також вручити не виявилося можливим в зв»язку з тим, що відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач її донька, а відповідач її колишній чоловік, який не проживає з початку 2014 року в спірній квартирі. З відповідачем вони розлучилися, купили йому житло, а він подарував донці квартиру, а також пообіцяв знятися з реєстраційного обліку в ній, проте на даний час так цього і не зробив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в одному під»їзді з позивачем по справі, працює в ЖБК. Знає про те, що відповідач по справі - батько позивачки, не проживає досить тривалий час в квартирі за місцем своєї реєстрації. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243.60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved