Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та дружину в період догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, який обґрунтувала тим, що 02.10.2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], від якого у них [INFO] народився син [PERSON], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона самостійно не в змозі сама забезпечити нормальних умов для існування та розвитку дитини, сама потребує матеріальної допомоги відповідача, оскільки не працює та знаходиться в деркетній відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним 3-х річного віку. Просила суд з відповідача на її користь аліменти на сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання в розмірі 400,00 грн. щомісячно до досягнення сином трьохрічного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, в заяві, яку адресував суду зазначив, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі, розгляд справи просив проводити у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачкою позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 02 жовтня 2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано виконкомом Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, актовий запис № 7, згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого 02.10.2011 року ( а. с. 5). [INFO] народився син [PERSON], батьками дитини є сторони спору, що вбачається із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а. с.6). Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Олександрівської сільської ради від 17.11.2015 року за № 1406 ( а. с. 2). Зі змісту ст.180 ч.1 СК України слідує, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст. 181 ч.2 СК України). Відповідно до ст. 84 ч.2, 4 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачем, а також те, що сину ще не виповнилось три роки, у позивача виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання їх спільної дитини та на її утримання. Відповідно до ст. 80, 181 ч.3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини, дружини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) в твердій грошовій сумі. Обставини щодо наявності у відповідача місця роботи та отримання ним регулярного доходу сторонами спору визнавались, а відтак не підлягають доказуванню в силу правил ст.61 ЦПК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує (ч. 1 ст. 182 СК України): стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як слідує зі ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Приймаючи до уваги визнання відповідачем наведених у позові обставин, а також з урахуванням усіх обставин, які визначені ст.182 СК України, що були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та 400, 00 гривень щомісячно на утримання дружини до досягнення трирічного віку сином, тобто у розмірі запропонованому позивачем. Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачами позову та виносить рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину та дружину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову, а згідно з положеннями визначеними ст. 4 СК України, на дружину - до досягнення дитиною трирічного віку, а на дитину, відповідно до ст.181 СК України, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч. 1 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати на правову допомогу та з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved