Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - будинком по [ADDRESS] Миколаївської області (далі - спірний будинок) обґрунтовуючи вимоги тим, що спірний будинок належить йому на праві особистої приватної власності. Понад п'ять років тому, відповідач забрала речі і виїхала із спірного будинку, станом на день розгляду справи проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу з іншою особою за іншою адресою. Добровільно виписатися із спірного будинку відповідач відмовляється. Останній раз по місцю реєстрації з'являлася більше двох років тому, після чергової сварки зі співмешканцем, та з його, позивача, дозволу, заночувала у ньому. Він є інвалідом, а тому відповідно факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, позбавляє його можливості отримати субсидії на комунальні послуги та інші виплати від держави. В судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідач двічі будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, (повістка про виклик до суду на 15.12.2014р. та на 23.12.2014р. вручена судовим розпорядником [PERSON] особисто відповідачу) в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність, відкладення розгляду справи не надав. .Третя особа без самостійних вимог - представник Врадіївського районного сектору УДС України в Миколаївській області будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (повітка про виклик до суду на 23.12.2014р. з відміткою про отримання її представником [PERSON] 18.12.2014р.) в судове засідання не з'явився, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справа у відсутність представника не надала. Таким чином, суд, з врахуванням неявки відповідача належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не повідомлення ним про причини неявки, відсутності заяв про розгляд справи у його відсутність, його відкладення та згоди позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: Суд вважає що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,зняття з реєстраційного обліку. При прийнятті рішення суд керується: Ст. 57 Сімейного Кодексу України, в редакції, що діяла на час набуття позивачем права власності на спірний будинок, згідно якої особистою приватною власністю дружини та чоловіка є майно, набуте нею, ним, за час шлюбу, але на підставі договору дарування, або в порядку спадкування. Ст. 16 ЦК України, що особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права або інтересу у визначений цією статтею спосіб. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року», ратифікованою ВР України 17.07.1997р. за №475/97-ВР, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Також суд керується ч. 2 ст. 405 ЦК України, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом та ст. ст. 71, 72 ЖК України. Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІУ від 11.12.2003р. (далі - Закон 1382-ІУ) громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Статтею 7 цього закону, згідно якої, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (в т. ч. про позбавлення права користування житловим приміщенням). Під час судового розгляду не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність поважних причин неможливості проживання відповідачів за вказаною адресою, а тому оцінюючі встановлені в судовому засіданні факти та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач понад 1 рік, без поважних причин, відсутній по місцю своєї реєстрації. А тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved