Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити порядок користування трикімнатною квартирою № 8 по вул. Старошишківській, буд. № 7 у м. Харкові між співвласниками [PERSON] та [PERSON] виділивши: · [PERSON] у окреме користування на належній їй 2/3 частинах квартири [ADDRESS] дві кімнати площею 16,2 кв.м. та 13 кв.м., вбудовані шафи розміром 1,7 та 0,3 м.кв., · [PERSON] в окреме користування на належну їй 1/3 частину квартири [ADDRESS] одну кімнату площею 14,9 кв.м., вбудовану шафу розміром 0,4 кв.м., · службові приміщення, кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор залишити у спільному користуванні співвласників. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.03.1998 року Управлінням комунального майна та приватизації Центру приватизації державного житлового фонду, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності її чоловіку [PERSON], їй [PERSON] та її доньці [PERSON]. Позивач зазначає, що після смерті її чоловіка, 28.12.2013 року видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого їй стало належати 2/3 частини квартири: 1/3 частини - згідно приватизації, 1/3 частини в порядку спадкування після смерті її чоловіка. Крім того, позивач вказує, що в останній час між нею та відповідачкою [PERSON] виникають непорозуміння по сплаті комунальних послуг, в результаті чого вона бажає визначити свої права як співвласника квартири. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просила їх задовольнити та підтвердила обставини, викладені у заяві. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання повідомлялася. У звязку з неявкою відповідача та за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 20.03.1998 року, реєстраційний номер 2А-98-110493, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та членам його сімї [PERSON], [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 5-233, виданого 05.03.2014 року Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою, [PERSON] прийняла у спадщину після померлого [PERSON] 1/3 частину квартири № 8, що знаходиться в м. Харкові по вул. Старошішківській, буд. № 7. Відповідно до Технічного паспорта на квартиру № 8 у житловому будинку № 7 по вул. Старошишківська у м. Харкові, вказана квартира розташована на 2 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 44,1 кв.м., у тому числі 1-а кімната 16,2 кв.м., 2-а кімната 14,9 кв.м., 3-я кімната 13,0 кв.м., кухні площею 6,7 кв.м., вбиральні 1,1 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., коридору 8,8 кв.м., комори площею 0,3; 0,3 кв.м. Також квартира обладнана балконом 2,4; 3,6 кв.м. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїми майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділена в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Ч. 2 ст. 367 ЦК України встановлено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є спільній частковій власності. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використання його для промислового виробництва. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності»\~роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України\~\~регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них. Відповідно до ст. 405 ЦК України\~\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. В звязку з викладеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та визначає порядок користування спірною квартирою у варіанті, запропонованим позивачем. Позивач не наполягав на стягненні з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved