Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та просить суд розірвати договір оренди землі від 02.01.2011р. укладений між [PERSON] та ПАФ «Селекціонер» в особі директора Шевчук З.Р. зареєстрованому в Управлінні Держкомзему у Сокальському районі 07.11.2011р. за №462480004001306, кадастровий номер земельної ділянки 4624886800:12:000:0004, загальною площею 2,5072га та стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує наступним. Вона є власником земельної ділянки площею 2,5072га, кадастровий номер 4624886800:12:000:0004, розташованої в адміністративних межах Скоморохівської сільської ради Сокальського району Львівської області. Вказує, що 02.01.2011 року між нею та ПАФ «Селекціонер» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 15 років. Договір оренди землі зареєстровано 07.11.2011 року. Зазначила, що10.09.2013р. вона на підставі п.38 Договору оренди звернулась з письмовою заявою до ПАФ «Селекціонер» про розірвання договору оренди землі від 02.01.2011р. 10.09.2013р. ПАФ «Селекціонер» в особі директора Шевчук З.Р. її заяву задовільнив. Впродовж 2014р. по 2020р. вона самостійно користувалася вищевказаною земельною ділянкою та сплачувала самостійно земельний податок. Також, вказує, що в 2021р. вона вирішила укласти договір оренди з приватним підприємцем, однак звернувшись до Державного реєстратора стало відомо, що вищевказаний договір не розірвано, а продовжує діяти. Крім цього, позивач вказує, що відповідачем протягом 2014-2020 років не виконуються зобов`язання з виплати орендної плати у розмірі та порядку, встановленому договором оренди, що на її думку є підставою розірвання договору. Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує наступним. Дія договору припиняється, шляхом розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду. Зазначає, що ПАФ «Селекціонер» було в повному обсязі дотримано зобов`язання по договору оренди землі та в його діях не вбачається неналежне виконання умов договору. Вказує, що позивачка не зверталася із письмовою заявою до директора ПАФ «Селекціонер» Шевчука З.Р. про розірвання договору оренди і така заява не підставою для розірвання вказаного договору. Також, вказує, що позивачка фактично самовільно зайняла та використовує вказану земельну ділянку та відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Відповідач і надалі хоче обробляти дану земельну ділянку і зацікавлені в цьому. Вважає, що обставина для розірвання договору на яку посилається позивачка - систематична несплата орендної плати є безпідставною. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в судове засідання не прибув. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази у справі суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №0914598, належить земельна ділянка кадастровий номер земельної ділянки 4624886800:12:000:0004, загальною площею 2,5072га, яка розташована на території Скоморохівської сільської ради Сокальського району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 02.01.2011р. між [PERSON] та ПАФ «Селекціонер» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстровано 07.11.2011 року, строком на 15 років. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено п.1 ч. 1 ст.11 ЦК України. За змістом ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 р. № 161- ХІV (далі Закон № 161- ХІV) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в поряду, передбачених ЗК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч.1 ст. 6 Закону № 161- ХІV). Статтею 93 ЗК України та ст. 1 Закону № 161- ХІV визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 13 Закону № 161- ХІV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 21 Закону № 161- ХІV орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Отже, розмір та умови оплати, указані в договорі, не можуть суперечити чинному на час укладення законодавству. У ст.15 Закону № 161- ХІV визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Скоморохівської сільської ради Сокальського району Львівської області площею 2,5072 га, яка належить на праві власності [PERSON] перебували у користуванні ПАФ «Селекціонер» на підставі укладеного між сторонами договору, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Сокальському районі за №462480004001306. Пунктом 9 договору оренди землі визначено, що орендна плата в розмірі 500кг. зерна. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексу інфляції ( п.10). Орендна плата за звітний рік виплачується Орендарем Орендодавцю до 30 грудня (п.11). Пунктом 13 цього договору визначено умови перегляду розміру орендної плати. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, орендарем сплачується пеня несплаченої суми за кожен день прострочення( п.14 Договору). З моменту підписання договору та до кінця 2013 року земельна ділянка оброблялася орендарем ПАФ «Селекціонер». З початку 2014 року земельна ділянка обробляється самою [PERSON] , що не заперечується сторонами. Крім цього, представник ПАФ «Селекціонер», не заперечуючи факту несплати орендної плати за договором з позивачкою, при цьому вказувала, що невиконання умов договору було зумовлено тим, що позивачка сама користувалася та обробляла належну їй на праві власності земельну ділянку. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Представник відповідача не заперечує, що з 2014 року орендна плата [PERSON] за договором оренди не сплачується, що зазначено у поданому відзиві на позовну заяву. Отже, судом встановлено, що орендна плата позивачу з 2014 року не була виплачена. Наявна в матеріалах справи довідка виконкому Скоморохівської сільської ради від 27.11.2020р. про те, що з 2014 року [PERSON] сплачує земельний податок за земельні частки (паї), також підтверджує неналежне виконання умов договору оренди. Згідно зі ч.1 ст. 32 Закону № 161- ХІV на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Статтею 24 Закону № 161- ХІV передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Разом з тим ЦК України містить окрему норму, яка регламентує саме договір найму земельної ділянки та відсилає до спеціального законодавства в даній галузі права - це ст.792 ЦК України. Згідно із п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання як договору оренди, так і договору суборенди земельної ділянки, тоді як разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що відповідач не виконував істотної умови укладеного між сторонами договору оренди, систематично не сплачував орендодавцю передбачену договором суму орендної плати, а саме у період з 2014 по 2020 роки, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для розірвання договору оренди землі, що відповідає вимогам п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України, ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» та п. 38 договору оренди землі. Матеріали справи не містять даних про умисне ухилення позивача від отримання орендної плати та вчинення будь-яких дій з боку відповідача для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати. Доводи ПАФ «Селекціонер» про те, що з 2014 року воно не мало обов`язку платити орендну плату у зв`язку з тим, що не використовувало спірну земельну ділянку, є безпідставними, оскільки суперечать умовам укладеного між сторонами договору оренди, за якими в період чинності договору обов`язок орендаря зі сплати орендної плати є безумовним. Суд, проаналізувавши наведені обставини, положення закону та правові висновки Верховного Суду України, надані сторонами докази, встановивши фактичні обставини справи, а саме, що внаслідок порушення умов договору орендарем - систематичної невиплати орендної плати, орендодавець - [PERSON] не отримує орендну плату, на яку розраховувала та має право згідно з умовами договору, що, на думку суду, є істотним порушенням договору, а тому є підставою для розірвання договору оренди. У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved