Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі вона зареєструвала шлюб 24 жовтня 1992 року. 30 червня 2015 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року з відповідачем припинені шлюбні відносини, вони проживають окремо, відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання сина. На даний час вона не має можливості належним чином утримувати свого сина, бо знаходиться в декретній відпустці, так як має доньку від свого цивільного чоловіка. З яким зараз і проживає, внаслідок чого дитина перебуває в скрутному матеріальному становищі. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 700 грн. щомісячно з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково підтримав надане заперечення на позовну заяву. Пояснив, що на даний час незважаючи на свій скрутний матеріальний стан він згоден сплачувати аліменти на свого сина, але не більше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у розмірі 459,30 грн. А також, додав, що він ніде не працює, у звязку з його тяжким станом здоровя перебував на другій групі інвалідності, потім на третій групі, а на даний час у нього немає коштів піти до лікарні і перебувати на групі, а також немає постійного заробітку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка відповідача, пояснила, що відповідач інвалід, дуже хворіє через, що немає змоги влаштуватися на роботу, тому має сплачувати аліменти у мінімальному розмірі. Заслухавши думку сторін, свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками дитини: [PERSON], [INFO], копія свідоцтва про народження серія 1-КИ №195893 актовий запис №157 від 07.08.2008 року (а.с.8). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. З довідки, що на а.с.9 матеріалів справи виданої виконкомом Могилівської сільської ради Царичанського району №1533, від 21.06.2015 року, вбачається, що [PERSON], проживає за адресою: [INFO], без реєстрації, разом з нею проживає син [PERSON], [INFO] Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач надав суду копію виписного епікризу, з якого вбачається, що відповідач перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КУ «Дніпропетровська ЦРБ» ДОС» з 17.11.2013 року по 27.11.2013 року та знаходиться на обліку у лікаря онколога. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, а також те що відповідач на даний час не перебуває на групі інвалідності, а наданий ним виписний епікриз підтверджує лише те, що він хворів та перебував на стаціонарному лікуванні у 2013 році, а на час розгляду справи відповідачем підтвердження, що він має тяжкий стан здоровя не надано, матеріальне становище відповідача, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн., починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 27.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial