Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у період з 19.04.1997 року по 21.11.2018 року перебувала з відповідачем у шлюбі. Під час шлюбу ними придбаний жилий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка розміром 0,25 га, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, автомобіль ВАЗ-2101 (легковий седан В) та автомобіль ГАЗ 3302 14 СПГ. Після розірвання шлюбу у добровільному порядку вирішити питання поділу майна не вдалося. \~ \~ \~ \~Просила визнати право власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, а саме: жилого будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки розміром 0,25 га, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] ; автомобіля ВАЗ-2101 (легковий седан-В), 1972 року випуску; автомобіля ГАЗ 3302 14 СПГ вантажного бортового С 2005 року випуску та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися; попередньо представник надала заяву про розгляд справи без її участі, та зазначила, що вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та його представник, відзив на позов не подавали, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Встановлено, що у період з 19.04.1997 року по 21.11.2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно з договором купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 14.09.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №461, [PERSON] купив у [PERSON] жилий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, розміром 0,25 га, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться: [ADDRESS] та складається в цілому з: жилого будинку літ.А-1, жилою площею 25,1 кв.м., загальною площею 46,6 кв.м., погреба д, вбиральні Б, сараю в, сараю В, сараю в1, сараю в2, літньої кухні Г, сараю Д, огорожі №1, воріт №2, колодязя 1/2 частина №3, огорожі №4, хвіртки №5,6,7 (а.с.38-40). \~ \~ \~ \~Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЖ №511718 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2011 року є власником земельної ділянки 0,25 га, кадастровий номер 5324080701:01:001:0840, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] (а.с.46-47). \~ \~ \~ \~Згідно з інформацією Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району від 03.12.2018 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.10.2011 року за [PERSON] (а.с.12). З витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 29.11.2018 року вбачається, що за [PERSON] 23.01.2002 року зареєстрований автомобіль ВАЗ 2101 легковий седан-В, 1972 року випуску, та 31.05.2005 року зареєстрований ГАЗ 3302 [NUMBER] вантажний бортовий-С, 2005 року випуску (а.с.13-14). Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Під час подання позову про поділ спільного майна подружжя пред`явлення окремо вимоги про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя не вимагається. Суд в силу встановлених під час розгляду справи обставин має встановити, чи набуте спірне майно сторонами під час перебування у шлюбі та чи поширюється на нього статус спільного сумісного майна, що матиме наслідком певні висновки про поділ такого майна. \~ \~ \~ \~Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №307/3360/15-ц. Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, \~частки \~майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше \~не \~визначено \~домовленістю \~між \~ними \~ або \~ шлюбним договором. \~ Судом встановлено,\~що спірна\~земельна ділянка\~та жилий\~будинок з\~господарськими будівлями, які розташовані в [ADDRESS] , транспортні засоби ВАЗ-2101 (легковий седан В) та автомобіль ГАЗ 3302 14 СПГ були придбані під час шлюбу, отже, є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягають поділу у рівних частинах. Будь-яких обставин, які б свідчили про належність усього майна чи його частини на праві особистої приватної власності одному з подружжя під час судового розгляду не встановлено, як не встановлено підстав для відступу від презумпції рівності їх часток. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, які пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У зв`язку з неможливістю визначення вартості спірного майна, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. Під час розгляду справи встановлено, що загальна вартість майна, яке підлягає поділу, становить 563\~283 грн., в т.ч.: житлового будинку з господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] складає 325\~074 грн. (а.с.49-57); земельної ділянки загальною площею 0,25 га 165\~000 грн. (а.с.91-121); автомобіля вантажного бортового ГАЗ 3302-14 СПГ, 2005 року виробництва 63\~969 грн. (а.с.84-87); автомобіля легкового седан ВАЗ 2101, 1972 року виробництва 9\~240 грн. (а.с.88-90). Тому ціна позову про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя становить 281\~641,5 грн., а сума судового збору, яка підлягала сплаті позивачем - 2816,42 грн. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2111,62 грн. (2816,42-704,80). На підставі викладеного та

Outcome: approved