Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказала, що після розірвання шлюбу з відповідачем, донька проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Дитина навчається в 6-му класі школи І-III ступенів № 160 Дарницького району м. Києва, за час навчання батько не відвідує школу, не бере участі у вихованні доньки, не цікавиться розвитком, життям дитини, самоусунувся від її виховання, не цікавиться її здоров'ям, не спілкується з нею, жодних коштів на її утримання не надає. За вказаного звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради не заперечила проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції 20.10.2016 року /а.с. 6/. Позивач змінила прізвище на «[PERSON]» у зв»язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] /а.с.7/. В інтересах дитини надано висновок служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] /а.с. 13-14/. Дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім комфорт» №62 від 25.10.2016 року /а.с. 9/. Згідно акту від 25.10.2016 року, складеного сусідами, у квартирі [ADDRESS] більше чотирьох років проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] за вказаною адресою не проживає, доньку не навідує /а.с. 10/. Вказана довідка підтверджує проживання дитини з мамою позивачкою по справі, що стосується обставини що батько не відвідує доньку, то в довідці не зазначено з яких обставин сусідам відомі ці факти, в суді не допитані , клопотань про їх допит до суду позивач не надавав. Суду не відомо при яких обставинах були написані вказані пояснення, тому на думку суду це не є належним доказом по справі. Відповідно до довідки-розрахунку від 31.10.2016 року, заборгованість з виплати аліментів станом на 01.05.2014 року складає 17 440 грн. /а.с. 12/. Вказаний доказ представником позивача не може слугувати беззаперечним доказом ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, оскільки довідка свідчить лише про наявність заборгованості з якої причини вона виникла суду не відомо, розшук на відповідача не об'являвся у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів. Відповідно до довідки від 25.10.2016 року, [PERSON] навчається у 6-а класі школи І-ІІІ ступенів №160 Дарницького району м. Києва. За час навчання дитини батько [PERSON] не відвідував батьківські збори, не спілкувався з класним керівником, не брав участі у вихованні дочки /а.с. 8/. Вказана довідка констатує обставину, що батько не відвідував батьківські збори та не спілкувався з класним керівником, але це не можливо віднести до ухилення від виховання доньки. Зазначена в довідці обставина як то батько [PERSON] не брав участі у вихованні дитини не може бути висновком директора школи та класного керівника, оскільки такий висновок виходить за рамки повноважень цих осіб які підписали вказану довідку та не входить до їх компетенції. В матеріалах справи наявні письмові пояснення громадян [PERSON] та [PERSON], згідно яких громадянин [PERSON] ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дочки [PERSON], не бере участі у її вихованні та матеріальному утриманні, родинних зв'язків з дитиною не підтримує /а.с. 16-19/. Суд критично відносться до письмових пояснень громадян [PERSON], [PERSON] і не може покласти в основу рішення, оскільки невідомо при яких обставинах вони писали свої пояснення, хто на них при цьому впливав крім того вони не попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів та відмову від показів. Під час бесіди з працівником служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради [PERSON] повідомила, що з батьком спілкується дуже рідко, він не цікавиться її розвитком та навчанням, не купує їй одяг, шкільне приладдя, не вітає зі святами, не заперечила проти позбавлення батька батьківських прав /а.с. 15/. Вказане пояснення неповнолітньої [PERSON] не можу бути беззаперечним доказом по справі , оскільки в письмових поясненнях відсутня інформація де саме дитина надавала пояснення , хто ще був присутні про бесіді ,чи займався з нею психолог перед тим як надати такі пояснення, чи усвідомлювала дитина у віці 12 року, що саме передбачає позбавлення батьківських прав батька, які відносини у батьків , чому не спілкується з батьком. Згідно відповіді Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 01.03.2017 року, [PERSON] протягом 2015-2017 років не звертався до органу опіки та піклування Дарницького району м. Києва щодо визначення способу участі у вихованні дитини. Вказана довідка не несе доказової базя як то ухилення від виконання батьківських обов'язків. Доказів того що позивач скоює перешкоди відповідачу у зустрічах з донькою не надані, тому вказана довідка нічого не підтверджує. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно ч.ч. 2,4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п.15,16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 зі змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦК України). Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Підстави для звільнення позивача від доказування встановлені ст. 61 ЦПК України відсутні, а тому позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню. Суд не поклав в основу докази позивача та його представника оскільки вони не є беззаперечними в доказуванні ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того при розгляді справи позивач та її представник не заявляли клопотань про допит свідків які були знайомі в тому числі з відповідачем по справі і які б могли повідомити про участь у вихованні доньки, причини несплати аліментів(сусідів, матір відповідача ,бабусь доньки, хрещених). А це свідчить про небажання позивача встановленню істини, об'єктивного розгляду справи по суті та з'ясування причин поведінки відповідача відповідно до позовної заяви. Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав суд оцінює критично як такий який не містить доказової бази та необ'єктивний , оскільки він зроблений на підставі документів які надані до суду зі сторони позивача і доказової бази об'єктивно не несуть, з відповідачем в тому числі за його місцем проживання представник органу опіки не спілкувався, характеризуючи відомості на відповідача відсутні, відсутні відомості щодо проживання відповідача, роботи, причин можливого ухилення від виконання батьківських обов'язків. Враховуючи положення ст.164 СК України позбавлення батьків можливе лише у випадках, визначених цією статтею та на час розгляду справи будь-які докази на які посилається позивачка при зверненні із позовом до суду не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, судом не встановлено умов та обставин, які шкодять зі сторони відповідача інтересам дитини. Доводи позивача, що відповідач не бажає спілкуватися з донькою не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, що свідчить про не доведення позивачем на момент розгляду справи в суді ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки і суд вважає, що це є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. Отже, позивач не довела ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, за вказаного позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed