Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Зазначає, що на момент смерті спадкодавця вона разом з чоловіком та донькою фактично проживали разом з ним, але не були зареєстровані. Вона зверталась до нотаріуса, але їй було відмовлено у заведенні спадкової справи, оскільки вона спадкоємець не першої черги, а також у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок. З листа БТІ документами, які підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок є Договір про надання земельної ділянки у безстрокове користування та акт прийняття в експлуатацію житлового будинку. Просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] у складі: житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», водопровід №1, вбиральня з душем № [NUMBER] . Представник позивача адвокат Литвиненко Є. О. в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини. Представник Скадовської міської ради за довіреністю Чаюк М. В. в судовому засіданні\~ позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.\~ Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] (а.с.11). Позивач [PERSON] є сестрою померлого [PERSON] (а.с.7-9). Як вбачається з рішення виконкому Скадовської міської ради №62/8 від 04.04.1980 [PERSON] було відведено для індивідуального будівництва земельну ділянку по [ADDRESS] площею 350 кв.м. та надано право індивідуального будівництва (а.с.12). Договором від 25.04.1980 [PERSON] надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на підставі рішення виконкому від 04.04.1980 по [ADDRESS] площею 350 кв.м.; договір посвідчений державним нотаріусом (а.с.13-14). 08.07.1992 рішенням виконкому Скадовської міської ради затверджено акт прийому в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і госпордарських будівель [PERSON] по [ADDRESS] \~ на земельній ділянці площею 340 кв.м. (а.с.15). Рішенням Скадовської міської ради №313 від 25.12.1996 [PERSON] \~ передано у приватну власність земельну ділянку площею 340,0 кв.м. по [ADDRESS] для обслуговування житлового буднику та господарських будівель (а.с.16). 05.04.1993 було складено технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», сарай літ. «Б», водопровід №1, вбиральня з душем №2\~ (а.с.17-19). З домової книги для прописки громадян вбачається, що [PERSON] мав зареєстроване місце проживання по [ADDRESS] (а.с.20-21). З повідомлення комунального підприємства «Херсонське бюро технічної документації» Херсонської обласної ради від 13.10.2019 №141 вбачається, що станом на 31.12.2012 житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] \~ належить [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 25.04.1980 та акту прийняття до експлуатації від 08.07.1992 (а.с.22). [PERSON] з 10.01.2008 встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, у 2012 була прооперована з приводу перелому правого стегна, встановлено потребу у придбанні крісла-коляски для\~ руху по будинку та вулиці, перебувала під патронажем вдома протягом 2013-2014 року (а.с.23-28). Станом на 12.02.2020 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , протягом встановленого строку для прийняття спадщини із заявами про прийняття спадщини спадкоємці не звертались, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.47). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України спадщину складають всі права та обов`язки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз`яснено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством за наявності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач може звернутися до суду з вимогами про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження. Вирішуючи питання про визнання права власності в порядку спадкування, суд враховує, що з 31.01.1966 по 19.01.1996 питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», який визначав умови та правові наслідки будівництва, і постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.04.1948 №3211 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», пункт 2 якої визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Тобто, підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок з 26 серпня 1948 року був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Крім того, на той час діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31.01.1966 Міністерством комунального господарства Української РСР, яка передбачала здійснення реєстрації всіх будинків у бюро технічної інвентаризації місцевих органів виконавчої влади на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлювальних документів, перелік яких додавався до неї), якими є, зокрема, нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого [PERSON] у 1992 році житлового будинку, він набув статусу власника житлового будинку. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі №6-137цс13, постанові Верховного Суду України від 28.02.2018 у справі №366/996/16-ц, інформаційному листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки є достатньо доказів того, що померлий [PERSON] був законним власником\~ житлового будинку, а [PERSON] є спадкоємцем другої черги після смерті брата, інші спадкоємці відсутні, при цьому відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно унеможливлює реалізацію позивачем спадкових прав, на підставі чого суд приходить до висновку, що вказане право підлягає захисту, у зв`язку з чим, позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved