Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому зазначено, що позивачка та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON]. 13 вересня 2002 року, реалізуючи своє право на приватизацію державного житлового фонду, позивачка, її чоловік, [PERSON] та дочка [PERSON], приватизували квартиру [ADDRESS]. Вказаний факт доводиться свідоцтвом про право власності на житло №7214 від 13.09.2002 року, видане ВП ЗАЕС НАЕК «Енергоатом». Приватизація відбулася на праві спільної сумісної власності. Право власності було зареєстроване належним чином, про що на зворотній стороні свідоцтва ДКП «Енергодарське БТІ» зроблено відмітку. [INFO] року чоловік позивачки, [PERSON] помер, про що Відділом РАЦС Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області 21 жовтня 2009 року був зроблений актовий запис № 354 в Книзі реєстрації смертей. Дана обставина доводиться свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Померлий [PERSON] на час смерті, проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що доводиться довідкою ЖЕД - 4 № 564 від 18.04.2014року. Після смерті чоловіка, позивачка, продовжує проживати в квартирі, фактично прийняла спадщину та вважала, що в майбутньому у неї не виникне жодних проблем. В березні 2014 року позивачка вирішила оформити своє право на спадщину за законом та звернулася за консультацією до нотаріуса, де їй повідомили, що стати власником частки квартири, яка належала чоловіку, вона не має змоги, оскільки частка померлого в праві спільної сумісної власності не визначена, тобто право власності зареєстровано без виділу часток, і дане питання слід вирішувати в судовому порядку. Позивач просить припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Визнати право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] в рівних частках за кожним співвласником: на 1/3 частку за [PERSON], на 1/3 частку за [PERSON], на 1/3 частку за померлим [PERSON]. Визнати спадковим майном 1/3 частку квартири [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] року [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу за участю представника. Представник позивача за угодою адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала в повному обсязі. Представник територіальної громади в особі Енергодарської міської ради не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Енергодарська міська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як вбачається з свідоцтва № 7214 про право власності на житло, виданим 13.09.2002 р. ВП ЗАЕС НАЕК «Енергоатом», квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). [INFO] року помер чоловік позивачки, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Після його смерті відкрилася спадщина на його частку в квартирі [ADDRESS]. За ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 5 цієї статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналогічні норми викладені і в Цивільному кодексі України в редакції 1963 року. Пунктом 1 ст.328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності передбачається виниклим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Своє право власності на спадкове майно позивачка набула на законних підставах, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Згідно ч.2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності майна без визначення часток кожного належного позивачу, відповідачу та спадкодавцю підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Згідно ч.1 ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі того, що відсутні підстави для розподілу майна в інших, ніж рівні частки, суд вважає, що частки у праві спільної сумісної власності, - позивача, відповідача та спадкодавця - є рівними, та становлять по 1/3 частині кожного. Згідно до статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно до ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Пунктом 5 цієї статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] по справі спадщину після померлого батька не приймала, позовні вимоги визнає. Відповідно до статті 19 закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Згідно до наказу Міністерства юстиції України N7/5 від 07.02.2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445) з наступними змінами та доповненнями затверджено перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, і якими є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до ст.. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, оскільки позовні вимоги позивача не суперечать закону і не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб, , суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved