Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача та третьої особи, в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на виконання заочного рішення Лозівського міськрайонного суду від 05.06.2014 року та стягувати з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку та доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення повнолітня, починаючи стягувати з дня набрання новим судовим рішенням законної сили, та аліменти сплачувати на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . Крім того, враховуючи положення ЗУ «Про судовий збір», просив вирішити питання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на те, що згідно ст.8 Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов позивачами є (п.п.«ґ» п.2) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або (п.3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Свої вимоги мотивує тим, що в нього на даний час змінилося сімейне та матеріальне становище, а саме він зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Їх спільний син проживає разом з ними. Дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до до трьох років. У його дружини є неповнолітня дитина від першого шлюбу. Створення нової сім`ї та народження у новій сім`ї дитини створює для позивача певні обов`язки утримувати сім`ю та народженої спільної дитини, піклуватися розвитком та утриманням сім`ї, забезпечувати сім`ю з народженою дитиною належного матеріального достатку, необхідного для вирішення соціально - побутових питань і проблем. Тягар стягуємих аліментів для платника аліментів на виконання заочного рішення Лозівського міськрайонного суду від 05.06.2014 року про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, створює для позивача об`єктивні труднощі з втратою на аліментні зобов`язання по 25% щомісячних відрахувань та залишенням до 75% на утримання сім`ї з дружиною та неповнолітньою дитиною. Якщо припустити, що залишені 75% від заробітку та доходів платника аліментів також витрачувати в рівних стягненнях (по 25%) на дружину та народжену дитину, то на своє утримання та життєдіяльність у позивача нічого не залишається. Тому сума стягуємих з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на місць, які він сплачує на утримання дитини, для нього є не посильними. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовний вимог наполягає в повному обсязі, з наведених в позові підстав, а також надав клопотання про вирішення питання про звільнення його від сплати судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнає частково, не заперечувала змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на виконання заочного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.06.2014 р. з 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини, на 1/6 частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що дійсно вона з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі та від вказаного шлюбу у них [INFO] народилася донька - [PERSON] , яка проживає разом з нею, за адресою: [ADDRESS] . Їх спільній дитині [PERSON] зараз 6 років, своїх доходів дитина не має, дитина часто хворіє на простудні захворювання. З вересня 2017 року донька відвідує дитячий центр «Розумнички» з напрямків підготовка до школи та іноземна мова, за курси вона сплачує кожного місяця 600 грн. Дитина також відвідує танцювальний гурток, за який сплачує сплачуємо 220 грн. щомісяця, а іще дитина має потребу кожного дня у прийнятті їжі, у зв`язку із її віком вона має потребу у постійному придбанні для неї (враховуючі зміни у рості, вазі) одягу, взуття, відповідно до сезону, придбанні речей розвитку. Розмір аліментів, які сплачує позивач з жовтня 2019 року становить без урахування заборгованості, де з нього утримували 50%, у листопаді 2019 р. 25% із заробітку (доходів) 1647,86грн., у грудні 2019 р. 25% із заробітку (доходів) 2650,84грн. Як вбачається із інших документів, наданих позивачем, у останнього змінився сімейний стан, він 14.02.2018 р. одружився із [PERSON] , та в них [INFO] син - [PERSON] , також вбачається, що у дружини позивача є дитини [PERSON] , батьком якої відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] , що підтверджує факт утримання вказаної дитини не лише за рахунок доходів матері, але й батька. Позивач працездатний та отримує дохід. Просила звернути увагу, що зараз 2020 рік і навіть розмір мінімальної заробітної плати змінився у сторону збільшення, тоді як позивач не надає довідку про розмір заробітної плати у 2020 році. Із документів про доходи дружини позивача вбачається, що остання отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини у розмірі 860 грн., та отримує соціальну допомогу у розмірі 1,2,3 квартали по 2580 грн. Вона працює у філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк», та отримує заробітну плату середній розмір якої після утримання загальнообов`язкових платежів складає 11268,05 грн., за вказані грошові кошти вона утримує себе, їх доньку [PERSON] , сплачує витрати на їх із донькою житло, оплачує їх побут, не одружена, тому допомоги від інших членів сім`ї вона із донькою не має. З урахуванням викладеного, вважає, що в даному випадку повинна приділятися увага не лише забезпеченню інтересів другої дитини позивача - [PERSON] , та його дружині, яка зараз знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, але й першій донці - [PERSON] . Діти є рівними у своїх правах на забезпечення від своїх батьків, тягар утримання дитини не повинен покладатися лише на неї,як матір, тому що вона працюю та отримує заробітну плату, їх дитина - [PERSON] , від батька взагалі не мас ніякої уваги та любові, а від мене лише у вільний від роботи час, оскільки працює з 08-00 год. до 19-00 год. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 14.06.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12.02.2015 року, що підтверджується рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] . На підставі заочного рішення Лозівського міськрайонного суду від 05.06.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 04.04.2014 року, і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні вимог позивача про зміну розміру стягнення аліментів суд враховує зміни, які відбулися в житті сторін з часу прийняття рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини від 05.06.2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є учасником бойових дій за наслідками прийняття участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/ районах проведення антитерористичної операції. 14.02.2018 року між [PERSON] і [PERSON] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис №69. Від даного шлюбу у подружжя позивача [INFO] народилася спільна дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Як вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] і [PERSON] . Тобто позивач [PERSON] її батьком не являється та останнім не надано доказів про те, що дитина дійсно перебуває на його утриманні. Згідно довідки про заробітну плату та інші доходи №49 від 23.01.2020 року, [PERSON] працює в ПАТ «СУМИХІМПРОМ» у вантажній службі, загальна сума доходів з серпня по грудень 2019 року складає 44114,13 грн. Як вбачається зі звіту ПАТ «СУМИХІМПРОМ» про здійснені відрахування та виплати щодо [PERSON] , за постановою державного виконавця за ВП №48670998 від 22.08.2019 року виданої на підставі виконавчого листа №629/1472/14-ц від 05.06.2014 року, в жовтні 2019 року утримано 50% заробітку в сумі 3694,68 грн., в листопаді 25% - 1700,67 грн., в грудні 2019 року 25% - 2735,81 грн. Відповідно до довідки Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради №307 від 27.01.2020 року, [PERSON] перебуває на обліку в ДСЗН Сумської міської ради і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, загальна сума за період з липня 2019 року по грудень 2019 року складає 5160 грн. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, [PERSON] у І кварталі 2019 року отримала дохід в сумі 2580 грн. у вигляді соціальної виплати, в сумі 1606,82 грн. у вигляді аліментів, в ІІ і ІІІ кварталах по 2580 грн. у вигляді соціальної виплати. Як вбачається з довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» №118.21-15/34 від 14.02.2020 року, [PERSON] працює в ПАТ «Державний ощадний банк України» на посаді старшого контролера-касира, загальна сума заробітку за період з липня 2019 року по січень 2020 року включно складає 83985,54 грн. Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня [PERSON] відвідує танцювальний колектив «Royal dance», вартість абонементу складає 220 грн. і дитячий центр «Розумнички» з напрямків: «Підготовка до школи» та «Іноземна мова» з вересня 2017 року, щомісячна абонементна плата на 2020 рік становить 600 грн. Згідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При ухваленні рішення суд відповідно до ст.182 СК України враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183,184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому суд керується своїм внутрішнім переконанням та врахує обставини, зазначені у ст.182 СК України, до яких належать: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; інші обставини, що мають істотне значення (сімейний стан дитини, стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан зацікавленої особи, наявність у останньої осіб, яких він зобов`язаний утримувати, наявність у батьків невиконаних грошових зобов`язань, тощо), наявність нерегулярного, мінливого доходу. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд зауважує на тому, що одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави-учасниці, так і за кордоном. Отже, враховуючи думку сторін, беручи до уваги всі обставини по справі у їх сукупності, з урахуванням потреби дитини, стану здоров`я та матеріального становища стягувача аліментів, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, зміни в сімейному стані платника аліментів, наявності на його утриманні дружини, яка перебуває у декретній відпустці і малолітнього сина, відсутності у платника аліментів інших стягнень за виконавчими листами, а також з урахуванням того, що, аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів з позивача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Пунктом 23 Постанови №3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Що стосується вимог позивача про звільнення його від сплати судового збору, суд вважає, що вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» та ст.136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину- інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті збору в установленому законом порядку й розмірі. На підтвердження незадовільного майнового стану можуть бути надані: довідка про доходи; довідка про склад сім`ї, наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї; документи про відсутність рухомого або нерухомого майна; банківські документи про відсутність на рахунку коштів; довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо. З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин. Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v.Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v.Poland») від 26 жовтня 2000 року). ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v.Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v.Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111). Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v.Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v.Poland» від 26 липня 2005 року. Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Як вбачається з додатково наданих, на підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16.01.2020 року, відомостей про матеріальне становище позивача, а також враховуючи, що останній є учасником бойових дій, на підпадає під дію вимог п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» тобто є особою, яка звільняється від сплати судового збору при зверненні до суду, суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача та звільнити його від сплати судового збору при подачі даного позову до суду. Враховуючи, що сторони звільнені від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 768,40 грн. слід компенсувати за рахунок держави, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial