Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 21 жовтня 2006 року. Від спільного життя мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею, так як з чоловіком подружніх відносин не підтримують та з липня 2018 року проживають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги, не забезпечує дітей, хоча повинен та може їх утримувати, оскільки на утриманні у нього нікого немає, він є здоровим, працездатним та працевлаштованим. Працює в Державній службі України з надзвичайних ситуацій та отримує стабільний дохід. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник [PERSON] подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 374, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного життя мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Їхніми батьками зазначені сторони по справі (а.с. 5, 6). Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Виходячи з наведених позивачем доводів, враховуючи обов`язок відповідача утримувати своїх дітей, що він є здоровим, працездатним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 768 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. За таких обставин,

Outcome: approved