Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], Виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука, Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Автозаводської районної ради народних депутатів, визнання недійсним свідоцтва на право особистої власності на квартиру, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визначення часток у спільному сумісному майні подружжя. В позові вказувала, що з «03» серпня 1974 року по «09» червня 1998 року вона, [PERSON], та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.08.1974 року, виданим відділом РАЦСу м. Кременчука Полтавської області, та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09.06.1998 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського райвиконкому м. Кременчука. Зазначала, що [INFO] у них народився син - [PERSON]. У 1980 році їх сім'я були заселені у кооперативну квартиру [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №56 за вих. №81 від 23.09.2014 року. Вказувала, що перший внесок в сумі 2900 рублів внесений в 1979 році і останній внесок внесений у 4 кварталі 1991 року було внесено нами. Повна вартість квартири була сплачена у 1991 році у сумі 5945 (п'ять тисяч дев'ятсот сорок п'ять) рублів 57 копійок. Зазначала, що «25» січня 1992 року, тобто під час перебування у шлюбі, [PERSON] на підставі рішення виконкому Автозаводської районної ради народних депутатів №20 від «21» січня 1992 року Управлінням житлово-комунального господарства було видано свідоцтво [NUMBER] на право особистої власності на квартиру [ADDRESS]. Вказувала, що у вказаній квартирі їх сім'я проживала з 1980 року. Їїї місце проживання у квартирі було зареєстроване з «21» січня 1981 року по теперішній час. Їх син також був зареєстрований та проживав у вказаній квартирі з цього часу. Зазначала, що у червні 1998 року, тобто після розірвання шлюбу між нею та [PERSON], останній виїхав з квартири. З того часу вони рідко спілкувалися по телефону, до квартири останній майже не приходив. Вказувала, що оскільки у квартирі були зареєстровані лише вона та син, оплату всіх комунальних платежів здійснювала вона. Зазначала, що «[INFO] їх син [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області. Вказувала, що після його смерті стосунки між нею та колишнім чоловіком значно погіршились. На дев'ятий день після поховання сина він заявив, що квартира його, а вона повинна виселятись з неї, оскільки прав на цю квартиру вона не має. Зазначала, що з такою позицією відповідача вона не погоджується, так як завжди вважала, що квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки вона придбана під час перебування ними у шлюбі та за спільні сумісні кошти. Просила суд ухвалити рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення виконкому Автозаводської районної ради народних депутатів №20 від «21» січня 1992 року про видачу [PERSON] свідоцтва [NUMBER] на право особистої власності на квартиру [ADDRESS]. Визнати недійсним свідоцтво [NUMBER] на право особистої власності на квартиру [ADDRESS], видане Управлінням житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради «25» січня 1992 року [PERSON]. Визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Визначити частки у квартирі [ADDRESS] таким чином: [PERSON] [INFO], належить на праві власності 1/2 частина цієї квартири, [PERSON], [INFO], належить на праві власності 1/2 частина вказаної квартири. Позивач та її представник адвокат Соболєв В.А. в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, проти задоволення позову не заперечував. Представник відповідача Кременчуцької міської Ради Полтавської області до суду не з'явився. Про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином.. Представник відповідача Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області до суду не з'явився. Надав заяву про слухання справи за його відсутністю. Представник третьої особи реєстраційної служби КМУ юстиції м. Кременчука Полтавської області до суду не з'явився. Надав заяву про слухання справи за його відсутністю. Представник третьої особи КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» до суду не з'явився. Про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України), розглядає справи не інакше як в межах заявлених позивачем вимог та в межах поданих доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, які приймали участь у розгляді справи їх представників, давши аналіз і оцінку наданим доказам, знаходить, що є всі підстави та докази для розгляду справи по суті, а позов [PERSON] до [PERSON], Виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука, Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Автозаводської районної ради народних депутатів, визнання недійсним свідоцтва на право особистої власності на квартиру, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визначення часток у спільному сумісному майні подружжя підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що обставини викладені в описовій частині позову відповідають дійсності. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст.; ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно зі ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Відповідно до ч. 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України вказано, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом. Згідно до ст. 71 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно ст. 76 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року вказано, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження №6-15, проведеного судовим експертом [PERSON] «28» січня 2015 року, ринкова вартість квартири [NUMBER], розташованої в [ADDRESS], становить 366000 (триста шістдесят шість тисяч) гривень 00 копійок. Враховуючи вище викладене та те, що спірна квартира [ADDRESS] була придбана під час шлюбу та за спільні кошти подружжя, суд приходить до висновку, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя з витікаючими, відповідно, правовими наслідками.

Outcome: approved