Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, вимоги за яким уточнила та остаточно просить стягнути з відповідача на свою користь суму мінімальної заробітною плати за два місяці в загальному розмірі 10000,00 гривень та суму моральної шкоди в розмірі 100000,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що у період з 28 березня 2012 року до 28 травня 2012 року, включно, вона проходила стажування на посаді головного спеціаліста управління житлового господарства адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради. Під час стажування [PERSON] була безробітна, виплату допомоги по безробіттю їй припинили 21 березня 2012 року. Проте, внаслідок незаконних дій Голови адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради, [PERSON] не отримала заробітну плату за два місяці стажування на вищевказаній посаді, що змусило позивача докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї родини та призвело до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв`язків. Використання відповідачем безоплатно праці позивача завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам останньої та спричинило значну моральну шкоду, оскільки принизило її честь та гідність. До теперішнього часу позивач відчуває сильні моральні страждання, біль через зневагу до себе, як до особистості та громадянки України. 01 червня 2017 року позивач звернулася до Харківської міської ради зі скаргою на незаконні дії Голови адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради, в якій просила Харківського міського голову посприяти у вирішенні питання про виплату заробітної плати. У відповідь позивача повідомлено про те, що Харківська міська рада не є державним органом та витрати на вказані цілі радою не передбачені. За вказаних обставин, позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 липня 2020 року відкрито провадження по справі. 20 серпня 2020 року представник адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради подав суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 08 вересня 2020 року представник адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі, посилаючись на наступне. Наказом адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради № 33-к від 28 березня 2012 року [PERSON] зараховано на стажування на посаду головного спеціаліста управління житлового господарства адміністрації з 28 березня 2012 року до 28 травня 2012 року. При цьому, трудові відносини між органом місцевого самоврядування та громадянином виникають після призначення на посаду за встановленою конкурсною процедурою; виключно за таких обставин у роботодавця виникає обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Проте, позивач проходила стажування, а не була прийнята на роботу; між позивачем та відповідачем не виникало службово-трудових відносин та не укладено відповідної трудової угоди, тому [PERSON] безпідставно претендує на отримання заробітної плати за вищевказаний період стажування та відповідно на отримання матеріальної та моральної шкоди. При цьому, [PERSON] не виконала індивідуальний план стажування, не подала відповідний звіт про проходження стажування, що в свою чергу не дає можливості дійти до висновку, що позивач успішно пройшла стажування на посаді головного спеціаліста управління житлового господарства адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради та після стажування не приймала участі у конкурсі на вказану посаду та не була на неї призначена. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем її прав, честі та гідності, а також не доведено обов`язку відповідача виплатити на користь позивача заробітну плату та відшкодувати моральну шкоду, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні об`єктивні дані на підтвердження факту порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів [PERSON] , спричинення їй душевних страждань та наявності причинного зв`язку між порушенням її суб`єктивного права чи інтересу та порушення закону. 08 вересня 2020 року представник адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради подав суду заяву про застосування строків позовної давності з огляду на наступне. Предметом позову є проходження [PERSON] стажування в адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради у період з 28 березня 2012 року до 28 травня 2012 року; оскаржені правовідносини не є трудовими; позивач звернулася до суду з позовом про порушення її прав та інтересів лише у липні 2020 року; заяву про поновлення строків звернення до суду позивач не подавала. 24 вересня 2020 року позивач подала суду письмові заперечення на відзив, в яких підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, виходячи з наступного. Відповідач визнав, що допустив позивача до роботи без укладення трудового договору, чим порушим вимоги законів про працю України, внаслідок яких [PERSON] не змогла отримати належну їй заробітну плату за період стажування з 28 березня 2012 року до 28 травня 2012 року. Твердження відповідача про те, що позивач не виконала індивідуальний план стажування та не подала відповідний звіт про проходження стажування, [PERSON] вважає неправдивими та не підтвердженими жодними доказами. Натомість з документів, що надані адміністрацією Червонозаводського району Харківської міської ради в червні 2012 року вбачається, що [PERSON] успішно пройшла стажування на посаді головного спеціаліста управління житлового господарства адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради; за весь період стажування позивачу не було пред`явлено жодних претензій з боку голови адміністрації чи з боку безпосереднього керівника. Посилання відповідача на те, що [PERSON] не приймала участі у конкурсі та не була призначена на посаду головного спеціаліста управління житлового господарства адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради не мають жодного відношення до справи, оскільки порушення внаслідок якого позивачу спричинена матеріальна та моральна шкода, мали місце під час оформлення останньої на стажування. Також, внаслідок вказаного порушення, позивач протягом двох місяців була позбавлена засобів для існування; не могла забезпечити себе їжею та необхідними речами, не мала коштів на проїзд та ходила пішки до місця стажування, що займало більше 3-х годин в один бік та в результаті вкрай виснажило її. Через відсутність коштів і вільного часу [PERSON] була змушена змінити привичний для себе ритм життя, оскільки не мала змоги зустрічатися з друзями, ходити до спортзалу, кінотеатру, відвідувати виставки та музеї; втратила життєві зв`язки з близькими людьми та деякі з них не відновила до сьогодні. Крім того, під час стажування позивач постійно відчувала до себе зневагу, коли інші співробітники два рази на місяць отримували заробітну плату. Внаслідок такого життя протягом двох місяців, позивач повністю зневірилась в своїх силах, втратила свою самооцінку та як наслідок протягом наступного року не змогла влаштуватися на роботу. За вказаних обставин, позивачу спричинена також моральна шкода, яку вона оцінює в 100000,00 гривень та вважає її розмір цілком обґрунтованим, оскільки до теперішнього часу [PERSON] повністю не змогла відновити свій душевний стан та життєві зв`язки, які мала до стажування. 30 вересня 2020 року представник адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради, в особі Голови адміністрації району Головчанської Г.О., подав суду письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити в задоволенні уточнених позовних вимог [PERSON] , посилаючись на наступне. Позивач проходила стажування, а не була прийнята на роботу; між позивачем та відповідачем не виникало службово-трудових відносин та не укладено трудової угоди, тому посилання [PERSON] на ст. 24 КЗпП України, як на предмет доказування є хибним, позивач безпідставно претендує на отримання заробітної плати за період стажування з 28 березня 2012 року до 28 травня 2012 року та відповідно на отримання матеріальної та моральної шкоди. При цьому, позивачем, окрім її власної суб`єктивної уяви, не надано доказів на підтвердження порушення адміністрацією району її прав, честі або гідності; не наведено коло фактів матеріально-правового і процесуального характеру, які підлягають встановленню для вирішення цивільної справи по суті; не наведені нормативно правові акти, що порушено відповідачем; об`єктивно не зазначено з яких міркувань позивач виходила при визначенні розміру шкоди. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Представник Адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради в судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених позивачем вимог, просив у позові відмовити за їх безпідставністю з урахуванням викладеного у відзиві. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши заяву позивача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що Наказом адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради № 33-к від 28 березня 2012 року [PERSON] зараховано на стажування на посаду головного спеціаліста управління житлового господарства адміністрації з 28 березня 2012 року до 28 травня 2012 року на підставі її заяви та призначено відповідальним за стажування - заступника голови адміністрації району з питань житлово-комунального господарства [PERSON] . За даними листа виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № К-10-20959/1-17.08-39 від 30 червня 2017 року, [PERSON] не виконала індивідуальний план стажування і не подала відповідний звіт про проходження стажування; це не дозволяє дійти висновку, що остання успішно пройшла стажування на посаді головного спеціаліста управління житлового господарства адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради. Витрати, пов`язані з стажування спеціаліста відшкодовуються підприємствами, установами і організаціями, державним органом, який запросив спеціаліста на стажування за рахунок коштів, передбачених на утримання цього органу. Харківська міська рада не є державним органом та витрати на вказані цілі в раді не передбачені. Порушень чинного законодавства посадовими особами адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради за результатами перевірки не виявлено. Також суду надано: довідка адміністрації Червнозаводського району Харківської міської ради № 6 від 20 червня 2012 року, де вказано, що [PERSON] дійсно проходила стажування на посаді головного спеціаліста управління житлового господарства адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради з 28 березня 2012 року до 28 травня 2012 року включно (наказ голови адміністрації від 28 березня 2012 року № 33-к); копія листів трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 11 листопада 2004 року на ім`я [PERSON] , [INFO] ; скарга [PERSON] на ім`я Харківського міського голови від 01 червня 2017 року, в якій заявник просила притягнути до встановленої законом відповідальності голову адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради за порушення законодавства про працю та недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці; сприяти у вирішенні питання про виплату заявнику заробітної плати; лист адміністрації Червонозаводського району Харківської міської ради № К-12/436 від 23 червня 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади керівника секретаріату (керуючого справами) районної, обласної ради, керуючого справами виконавчого апарату обласних і районних рад, керівників відділів, управлінь та інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України. Проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом ч. 3 ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Закон України «Про оплату праці» визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати. Статтею 1 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до Положення про порядок стажування у державних органах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 804 від 1 грудня 1994 року, з метою набуття практичного досвіду, перевірки професійного рівня і ділових якостей працівників, які претендують на посаду державного службовця, може проводитися їх стажування у відповідному державному органі терміном до двох місяців. Стажування можуть проходити особи, що вперше претендують на посаду державного службовця, та державні службовці. Пунктом 6 вказаного положення, передбачено, що стажист за час проходження стажування повинен виконати індивідуальний план стажування. Після закінчення стажування стажист подає керівництву державного органу доповідну записку про стажування з висновками керівника структурного підрозділу щодо можливості використання стажиста на державній службі. Пунктом 4 вказаного положення передбачено, що стажування працівника проводиться з відривом від основної роботи. За працівником, направленим на стажування, зберігається його посада та заробітна плата за основним місцем роботи з подальшим урахуванням змін розміру мінімальної заробітної плати відповідно до чинного законодавства. Стажисту за основним місцем роботи відшкодовуються також витрати на проїзд до місця стажування і назад, добові за час знаходження в дорозі та найм житла. Витрати, пов`язані з стажуванням спеціаліста, відшкодовуються підприємствам, установам і організаціям державним органом, який запросив спеціаліста на стажування, за рахунок коштів, передбачених на утримання цього органу. Державний орган провадить витрати на зазначені цілі за рахунок коштів, призначених на інші видатки. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, майнова шкода, підлягає відшкодовуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, крім випадків, передбачених законом. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною другою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала, у визначених цією нормою випадках, який не є вичерпним, оскільки пункт 3 передбачає, що її відшкодування можливе за наявності інших випадків, передбачених законом. Отже, з аналізу наведених положень закону вбачається, що для визначення наявності підстав для відшкодування майнової та моральної шкоди необхідно довести факт заподіяння такої шкоди, незаконність дій (бездіяльності) посадових осіб органу місцевого самоврядування, які призвели до заподіяння шкоди, та наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями (бездіяльністю) та завданням шкоди. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства у їх застосуванні при вирішенні справи приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач в період з 28 березня 2012 року до 28 травня 2012 року проходила стажування на посаду головного спеціаліста управління житлового господарства адміністрації Червонозаводського (тепер Основ`янського) району Харківської міської ради. Виходячи із положень діючого законодавства, стажування проходять особи які претендують на посаду державного службовця, і проводиться стажування з метою набуття практичного досвіду, перевірки професійного рівня і ділових якостей працівників. Успішне проходження стажування дає підстави стажисту приймати участь у конкурсі на зайняття певної посади в органах державної влади або місцевого самоврядування. Враховуючи, що стажування особи, яка претендує на посаду державного службовця не є трудовим договором в розумінні положень Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та норм КЗпП України, тому відсутні підстави вважати, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем і відсутні підстави для стягнення на її користь мінімальної заробітної плати за період стажування, тому суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення мінімальної заробітною плати за два місяці в загальному розмірі 10000,00 гривень. Суд, не приймає до уваги посилання позивача на норми Положення про порядок стажування у державних органах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 804 від 1 грудня 1994 року, оскільки вказаний нормативний акт не містить положень щодо оплати витрат стажування безробітних осіб, а регулює порядок відшкодування витрат підприємствам, організаціями, спеціалісти якого проходять стажування з відривом від основного місця роботи за запрошенням державного органу. Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні вимог про стягнення суми мінімальної заробітної плати за два місяці стажування за їх безпідставністю, тому відсутні підстави вважати, що з боку відповідача щодо позивача вчинені дії, що спричинили моральну шкоду, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди. Судом справа розглянута в порядку цивільного судочинства з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року справа № 146/885/17-ц (провадження 3 14-436цс18), оскільки спір за позовом особи, яка не склала присяги відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та не набула статусу службовця органів місцевого самоврядування, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Враховуючи викладене, суд повністю відмовляє в задоволенні позову та відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем при поданні позову, відшкодуванню відповідачами не підлягають.

Outcome: dismissed