Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, де просить: - позбавити [PERSON], [INFO] року народження, батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. Позов мотивує тим, що з червня [INFO] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. 13 листопада 2007 року стосунки між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] року народження, який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З 2007 року, після розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виховання сина, припинив цікавитись його життям, здоров'ям, навчанням, не надає моральної допомоги та підтримки, аліменти не сплачує, не виконує батьківських обов'язків, виявляє повну байдужість до сина. Станом на 01.07.2013 року заборгованість по сплаті аліментів складає 23272 грн., що підтверджується довідкою Кіровоградського відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції за №12.11 від 26.07.2013 року. Тобто, відповідач ухиляється від своїх обов'язків по вихованню і утриманню малолітньої дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно висновку Ради опіки та піклування з питань захисту прав дитини при Олександрійській міській раді за №616-9-103 від 07.10.2012 року - є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. Посилаючись на ст., ст. 164, 165, 166 СК України, ст.3 ЦПК України просить її вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позові, пояснивши, що з відповідачем вони перебували в шлюбі з 21.06.2005 року по 13.07.2007 року. Після розірвання шлюбу вони проживають окремо, дитина залишилась проживати з нею. З 2007 року відповідач з дитиною майже не спілкувався, так в 2007 році коли вона проходила повз нього з дитиною, то в цей час він міг спілкувався з сином; та десь близько 3-4 років тому, відповідач за її згодою та з умовою, що він привезе сина додому, взяв дитину та повіз її на кінний завод, але коли вона намагалась йому додзвонитись, то його телефон був відключений, а тому вона була вимушена десь на 2 чи 3 день поїхати туди, щоб забрати дитину. Після цього відповідач не проявляв інтересу до дитини, не водив його до дитсадка та школи, та не забирав сина звідти; не вітав з днем народження чи святами; не цікавився його здоров'ям, хоч син часто хворів; не надає належної матеріальної допомоги. 14.10.2011 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], мають спільну доньку [PERSON], [INFO] року народження. З 2012 року вона, її чоловік та двоє діток проживають в м.Кривий Ріг. Син [PERSON] називає [PERSON] батьком, хоч вона йому розповіла та він знає, що у нього є ще інший батько, але син - відповідача не пам'ятає та не знає, бо вони не спілкуються, відповідач не підтримує ніякого зв'язку з дитиною, не цікавиться його життям. Відповідач позовні вимоги не визнає, пояснивши, що не спілкувався з дитиною, бо не знав, де він живе. Підтвердив ту обставину, що після розірвання шлюбу він дійсно лише десь 2 рази спілкувався з сином, а саме: влітку 2007 року, коли він взяв його та разом з його теперішнім пасинком, вони гуляли десь 3 - 4 години та 3 - 4 роки тому, коли вони з сином їздили на кінний завод. Більше з дитиною він не бачився та не спілкувався. Має заборгованість по аліментам, але зараз з його зарплати вираховують 50% в рахунок її погашення. Надсилав сину таку незначну суму коштів тому, що не мав можливості працевлаштуватись, а мав лише незначні заробітки. Перешкод у спілкуванні з сином йому ніхто не чинив. Представник відповідача, просить врахувати суд те, що відповідач не п'є, не курить, характеризується позитивно та не позбавляти його батьківських прав. Представник служби у справах дітей просить вимоги позивачки задовольнити та пояснила, що відповідач двічі викликався на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але не явився. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки батько сам підтвердив в судовому засіданні, що протягом тривалого часу не спілкувався з дитиною, не цікавився її життям та здоров'ям, не виконував своїх батьківських обов'язків, а його позитивна характеристика з місця роботи, це не спростовує. Прокурор зазначив, що враховуючи інтереси дитини, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача та його представника, представника служби у справах дітей Олександрійської міської ради та свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 150 СК України встановлений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, є підставою позбавлення батьківських прав. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України ). Судом встановлено наступне: З 21.06.2005 року по 13.11.2007 року позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. [PERSON], народився [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Матір'ю дитини записана - [PERSON], батьком - [PERSON]. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір'ю. Також встановлено і сторонами не заперечується, що дійсно малолітній [PERSON], [INFO] року народження проживав разом із батьками. У 2007 році батьки припинили спільне проживання, після чого позивач разом з сином проживала зі своїми батьками, де раніше нетривалий час проживав і відповідач. В цей час відповідач не цікавився життям, здоров'ям та розвитком дитини, не піклувався про неї не надавав матеріальної допомоги, що підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснюючи те, що в зв'язку зі скрутним матеріальним станом позивачка вимушена була спочатку працювати на базарі, а вони допомагали їй доглядати дитину, було таке, що відповідач приходив та вибивав двері, а тому вони вимушені були викликати міліцію. З характеристики ДНЗ №43 м.Олександрії вбачається, що за період відвідування дитиною закладу (2008-2009 роки) вихованням хлопчика займалася мати, [PERSON] та бабуся зі сторони матері - [PERSON]. Інколи сина забирав батько. В травні 2011 року хлопчик вибув з закладу. Даних про подальший стан взаємовідносин у родині заклад не має (а.с.7). Потім позивач дитину залишила з бабусею та поїхала працювати в м.Донецьк, щоб мати можливість матеріально утримувати сина. В 2011 року вона забрала сина в м.Донецьк, де на той час проживала та влаштувала його до дитячого садочку. 14.10.2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с.5). З характеристики комунального навчального закладу ясла-садок №250 «Солнишко» Київського району м.Донецька вбачається, що крім матері [PERSON] та її чоловіка [PERSON], ніхто з родичів на брав участі у вихованні та розвитку дитини (а.с.10). В 2012 році сім'я позивачки переїхала до м.Кривий Ріг, де з вересня 2012 року [PERSON] навчається в школі. Позивач народила ще дочку [PERSON], [INFO] року народження. З характеристики учня 2-В класу Криворізької ЗОШ №103 [PERSON], [INFO] народження, вбачається, що вихованням сина займається матір - [PERSON] та його вітчим - [PERSON] Батько вихованням дитини не займається, контактів зі школою не підтримує (а.с.11). З акту обстеження матеріально - побутових умов сім'ї [PERSON] від 24.05.2013 року вбачається, що неповнолітній має сім'ю у складі 4 осіб; матір - [PERSON], [INFO], яка перебуває у декретній відпустці; вітчим - [PERSON], [INFO], працює бригадиром в СТІТСТ КОМПАНІ; крім [PERSON] в сім'ї є ще одна дитина - [PERSON], [INFO] року народження; [PERSON] відвідує секцію карате; сім'я займає житлове приміщення - двокімнатну квартиру по [ADDRESS]; санітарний стан житлового приміщення задовільний; харчування добре; діти проживають в окремих кімнатах, забезпечені одягом, взуттям, ліжком, постільною білизною тощо; в сім'ї не спостерігається форм насильства; права, свободи та інтереси дітей забезпечуються; члени сім'ї не мають схильності до вживання алкоголю, наркотиків тощо; члени сім'ї мають вищу освіту, до кримінальної відповідальності не притягувались; батько - [PERSON] не приймає участі у вихованні сина; вихованням займаються вітчим та матір, є порозуміння між батьками та дітьми в сім'ї (а.с.30). Таким чином, позивачка та вітчим дитини, з яким проживає [PERSON], піклуються про нього, створюють умови для його проживання та всебічного розвитку, забезпечують дитині утримання та навчання. З пояснень сторін у судовому засіданні убачається, що батько не спілкується з сином, дитина його не знає. Зі сторони матері впливу на дитину, щоб вона не спілкувалась з батьком, не встановлено. З витягу протоколу №1 засідання педагогічної ради ДНЗ №43 від 06.09.2012 року вбачається, що під час розгляду педагогічною радою питання про позбавлення батьківських прав батька колишнього вихованця старшої групи ДНЗ №43 [PERSON] [PERSON] було ухвалено клопотати перед радою опіки та піклування Олександрійської міської ради про об'єктивний розгляд питання щодо неналежного виконання обов'язків батьком [PERSON] (а.с.8). Як встановлено в судовому засіданні, батько дитини, фактично з листопада 2007 року не цікавиться питаннями матеріального утримання дитини, її розвитку, здоров'ям та поведінкою; перешкод в спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив. Відповідач не забезпечує сина матеріально, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, не цікавиться її життям та здоров'ям. Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету Олександрійської міської ради надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] р.н. щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO] р.н., у зв'язку з тим, що батько не виконує батьківські обов'язки, а саме: вихованням дитини не займається, не приділяє їй належної уваги, не цікавиться життям та здоров'ям, не надає ніякої матеріальної допомоги на її утримання, має заборгованість по аліментах. Дитина проживає з матір'ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] і знаходиться на повному їх утриманні (а.с. 14). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки вважає, що він є достатньо обґрунтованим та з матеріалів справи вбачаються достатні обставин, які підтверджують, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, оскільки не забезпечує його матеріально, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, не цікавиться його життям та здоров'ям. Згідно п.16 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд дійшов висновку, що відповідач маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов'язку щодо належного виконання батьківських обов'язків, ухилився від їх виконання, свідомо нехтуючи ними, поважності підстав такої поведінки не встановлено; а крім того, не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, не спілкується з дитиною та не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Тому, вищезазначені обставини являються підставою, передбаченою п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: approved