Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Вона є власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які належать їй на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.1998 року та державного акту на право приватної власності на землю від 16.06.1998 року. Довідкою про склад сім`ї встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] не зазначена в довідці, оскільки штамп у домовій книзі про її реєстрацію відсутній, однак вона також зареєстрована у вказаному житловому будинку. [PERSON] з моменту реєстрації ніколи не проживала за даною адресою. У зв`язку з реєстрацією місця проживання відповідача виникла проблема з оформленням субсидії. Буд-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період її не проживання не було. Відповідач не оплачує комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню будинку. Відповідач відмовляється знятися з реєстрації самостійно. На підставі викладеного, просить суд усунути їй перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою судді від 25.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.27,28). Ухвалою судді від 25.11.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача витребування доказів (а.с.29). Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копії ухвал судді від 25.11.2019 року направлено позивачу (а.с.32). Копію ухвали судді від 25.11.2019 року разом з копією позову з додатками направлено відповідачу за її останнім місцем реєстрації та за адресою проживання вказаною в позові (а.с.25,34). До суду повернулося поштове відправлення, як не вручене (а.с.38). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Від відповідача у встановлений строк відзив на позов не надійшов. Ухвалою суду від 06.05.2010 року постановлено розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 09.04.1998 року, посвідченого Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 1-1300 (а.с.8) належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що також вбачається з відповіді КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1407 від 27.12.2019 року (а.с.37). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 189205523 від 18.11.2019 року (а.с.26), відсутні відомості щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно Довідки квартального комітету №26 (а.с.12,13), позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.25), [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з [INFO] року. З Актів про не проживання від 10.07.2019 року та від 11.10.2019 року, затверджених головою квартального комітету № 26, вбачається, що [PERSON] дійсно не проживає з моменту прописки за адресою: [ADDRESS] та ніколи не проживала (а.с.14,15). Згідно відповіді Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2019 року, станом на 09.12.2019 року за персонально-довідковим обліком єдиної інформаційної системи МВС України відомості стосовно [PERSON] , [INFO] , відсутні (а.с.35). Суд не бере до уваги надані позивачем копії договору купівлі-продажу земельної ділянки, Державного акту на право приватної власності на землю, так як вони не стосуються предмета доказування. У зв`язку з реєстрацією відповідача у спірному житловому будинку порушуються права позивача, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження належним їй будинком. Вона позбавлена права на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном та вимушена сплачувати за відповідача житлово-комунальні послуги, що зокрема позбавляє її можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. У добровільному порядку вирішити спір не вдається. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому будинку з 2015 року, доказів щодо поважних причин її не проживання та щодо домовленості між нею та власником житла суду не пред`явлено, суд приходить висновку, що відповідач втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Тому позовну заяву слід задовольнити. В той же час, вимоги позивача в частині зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у вищезазначеному житловому будинку задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку є передчасними і в їх задоволені слід відмовити, оскільки відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку і тому додаткового вирішення питання не потребує.

Outcome: partial