Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства та стягнення аліментів. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з листопада 2013 року по лютий 2016 року. [INFO] позивач народила доньку [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №04 від 22 січня 2014 року. Відповідач, який є батьком дитини, відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, оскільки відносини між ними зареєстровані не були і він не бажав, щоб його рідні, близькі та знайомі знали про позашлюбну доньку. Відповідно актовий запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений у порядку, передбаченому ст. 135 СК України, а у графі по батькові дитини зі слів позивача було записано ім`я її першого чоловіка « [PERSON] ». З моменту їхнього знайомства і до досягнення донькою дворічного віку відповідач [PERSON] фактично проживав з позивачем за місцем її реєстрації та постійного проживання в [ADDRESS] . Він піклувався про неї та їхню спільну доньку [PERSON] , дарував їм подарунки, вітав доньку з Днем її народження та завжди визнавав своєю рідною донькою. Після того, як стосунки між ними було розірвано, [PERSON] , незважаючи на свої обіцянки, не допомагає позивачу в утриманні та вихованні дитини і вона перебуває на повному утриманні позивача, що підтверджується довідкою Гощанської селищної ради №02-38/101 від 17.12.2020 року. На даний час позивач не має постійного заробітку, на її утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина, а донька потребує матеріального забезпечення від обох батьків, тому вона звернулась до суду з позовом про визнання відповідача батьком дитини та стягнення з нього аліментів на її утримання в розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 06.01.2021 позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 21.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.02.2021 року. 11.02.2021 року відповідачем подано відзив на позов, в якому він зазначив, що згоден визнати себе батьком дитини та взяти на себе зобов`язання по її утриманню, у разі якщо позивач доведе в суді належними доказами те, що він є біологічним батьком її доньки. Оскільки при зверненні до суду таких доказів не подано, просив у задоволенні позову відмовити. Позивач скористалася своїм правом та подала 15.02.2021 року до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що її позовні вимоги буде підтверджено в ході допиту свідків, а при необхідності висновком судової генетичної експертизи. Ухвалою суду від 17.02.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду . Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 07.04.2021 судове засідання відкладено на 11.05.2021 року, за клопотанням представника позивача. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 03.06.2021 судове засідання відкладено на 15.07. 2021 року, за клопотанням представника відповідача. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 15.07.2021 задоволено клопотання представника позивача, у справі призначено судово-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено до одержання результатів експертизи. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 01.12.2021 провадження у справі відновлено, справа призначена до розгляду на 23.12.2021 року. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. У судове засідання позивач та представник позивача адвокат Андріюк С.М. не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляду справи у його відсутності та відсутності позивача. Згідно поданої заяви позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити. Крім того, просили стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати у розмірі 16530,90 грн. У судове засідання відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Турович О.М. не з`явилися будучи завчасно та належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника. Згідно поданої заяви, позовні вимоги визнав. В зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів підлягають задоволенню частково. Підставами для такого висновку суду є наступне. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гощанського районного управління юстиції у Рівненській області 22 січня 2014 року, батьками дитини [PERSON] , [INFO] , зазначені позивачка [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , яка народилась в смт. Гоща Гощанського району Рівненської області, - батько [PERSON] , записаний відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв`язки. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно висновку експерта №СЕ-19/114-21/15881-БД від 24.11.2021 року відповідач [PERSON] може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] . Ймовірність даної події складає 99,999999999%. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, висновок експерта за результатами посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, суд вирішив позовні вимоги [PERSON] в частині визнання батьківства задовольнити Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі, тому, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача понесених нею судових витрат у розмірі 16530,90 грн., які складаються : 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 7614 грн. понесених витрат на оплату судової молекулярно-генетичної експертизи, 76 грн. 10 коп. оплата банківських послуг, 3000,00 грн. оплата послуг таксі для доїзду до місця проведення експертизи та 840 грн. 80 коп. сплаченого позивачем судового збору за позовну вимогу про визнання батьківства, то суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат врегульовано статтею 141 ЦПК України, відповідно до частини восьмої якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 23 грудня 2021 року представником позивача - адвокатом Андріюком С.М. надано до суду детальний розрахунок суми судових витрат понесених [PERSON] у цивільній справі за її позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витратипов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача; При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом установлено, що 06 квітня 2021 року [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги №39/21 з Адвокатським бюро «Андріюк та Партнери». Предметом зазначеного договору була правова допомога, а також здійснення представницьких повноважень клієнта. За змістом п. 4.1 Договору за правову допомогу, передбачену ним, клієнт сплачує Адвокату винагороду у розмірі, визначеному додатковою угодою до даного Договору, який є його невід`ємною частиною. Пунктом 4.2 Договору передбачено, що в ціну Договору не включені фактичні витрати щодо виконання Адвокатом зобов`язань за ним. Відповідно до додаткової угоди№1 від 22.12.2021 року до договору про надання правової допомоги №39/21 на виконання пунктів 4.1 та 4.2 Договору про надання правової допомоги між сторонами за надану правову допомогу, Клієнт сплачує Адвокатському бюро винагороду в розмірі 5000 грн. З акту виконаних робіт №1 від 22.12.2021 року до Договору на правничу допомогу №39/21 від 06.04.2021 року вбачається, що виконавцем здійснено розрахунок виконаних робіт для надання професійної правничої допомоги за договором від 06.04.2021 року і загальна вартість наданої професійної правничої допомоги становить 5000 грн.: ознайомлення з позовної заявою про визнання батьківства та стягнення аліментів вартістю 1000 грн.; правовий аналіз документів вартістю 2000 грн.; написання до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та перенесення розгляду на іншу дату, формування ордеру вартістю 500 грн.; написання до суду клопотання про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи вартістю 1000 грн.; участь у судовому засіданні вартістю 500 грн. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з встановленого у договорі про надання правової (правничої) допомоги від 06 квітня 2021 року та додаткової угоди до нього від 22.12.2021 року розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Надання адвокатським бюро «Андріюк та Партнери » позивачу адвокатських послуг та їх вартість підтверджується: договором про надання правової (правничої) допомоги від 06 квітня 2021 року та додатковою угодою до нього від 22.12.2021 року, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії РН №1908 від 25 вересня 2020 року на ім`я Андріюка С.М., ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВК №1019485 від 07 квітня 2021 року, актом виконаних робіт №1 до договору на правничу допомогу №39/21 від 06.04.2021 року Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу здійснений адвокатом на загальну суму 5000 грн. суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, ціною позову та значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу на підставі поданих представником позивача доказів, суд враховує те, що ці судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Крім того, з рахунку - фактури №21-759 від 28.10.2021 року судом установлено, що до сплати Львівському НДЕКЦ МВС за проведення судової експертизи, а саме - молекулярно-генетичної експертизи, [PERSON] підлягали кошти в сумі 7614,00 грн. Згідно квитанції про оплату №21 від 28.10.2021 року [PERSON] було сплачено Львівському НДЕКЦ МВС 7614,00 грн. та сплачено при цьому 76,10 грн. банківських послуг. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позовні вимоги було задоволено повністю, доказів неспівмірності витрат на правову допомогу до суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн., а також стягнення з відповідача на користь позивача 7614 грн. понесених витрат на оплату судової молекулярно-генетичної експертизи, 76 грн. 10 коп. оплата банківських послуг та 840 грн. 80 коп. сплаченого позивачем судового збору за позовну вимогу про визнання батьківства. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь 3000 грн. -оплати послуг таксі (смт. Гоща-м. Львів-смт. Гоща, з очікуванням у м.Львів) для доїзду до місця проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, то суд виходить з наступного. За положеннями статті 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Частиною третьою цієї статті визначено, що граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» визначено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. Інструкція про службові відрядження в межах України та за кордон, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59, передбачає, що витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті. Зважаючи на те, що позивач порушує питання відшкодування 3000 грн транспортних витрат пов`язаних з використанням послуг таксі, відшкодування яких законодавством не передбачене, то такі вимоги задоволенню не підлягають Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України, оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial