Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позов, в якому просила: встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON]. без реєстрації шлюбу з травня 2003р. по [INFO].; встановити факт належності [PERSON]. на праві власності ? частки автомобіля «HYUNDAI Accent», чорного кольору, 2012р.в., днз [NUMBER], кузов [NUMBER]; визнати за [PERSON] право власності 1/2 частку автомобіля «HYUNDAI Accent», чорного кольору, 2012р.в., днз [NUMBER], кузов [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час спільного проживання, 28.05.2012р. ,було придбано автомобіль «HYUNDAI Accent», чорного кольору, 2012р.в., днз [NUMBER], кузов [NUMBER] вартістю 137 400 грн., право власності на який було зареєстровано за [PERSON]. і який належить позивачу та [PERSON]. на праві спільної сумісної власності. [INFO] помер [PERSON] [INFO] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до якої входить в т.ч. і зазначений автомобіль. Спадкоємцями першої черги є батьки померлого. Враховуючи, що спадкоємці не визнають право позивача на спірний автомобіль, [PERSON] змушена звернутися до суду. Відповідачі позов визнали частково, а саме не заперечували щодо встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON]. без реєстрації шлюбу з травня 2003р. по [INFO]., в іншій частині позову просили відмовити повністю. Зокрема зазначивши, що спірний автомобіль не придбавався за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] Треті особи повідомлені у встановленому законодавством порядку до суду не з'явилися, що у відповідності до приписів ч.3 ст.36 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 28.05.2012р. було придбано автомобіль «HYUNDAI Accent», чорного кольору, 2012р.в., днз [NUMBER], кузов [NUMBER] вартістю 137 400 грн., право власності на який було зареєстровано за [PERSON]. (а.с.12-13, а.с.108). [INFO] [PERSON]. помер, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.6). Частинами 2 та 4 ст.3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У судовому засіданні встановлено та і не заперечується відповідачами факту проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON]. без реєстрації шлюбу з травня 2003р. по [INFO]. Факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини [PERSON] з [PERSON]. без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарство, наявність спільного бюджету, також підтвердили допитані у залі суду свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які окрім [PERSON] (донька позивача) є сусідами позивача. Зазначені покази свідків суд бере до уваги та не вбачає підстав їм не довіряти. Оцінивши наявні докази в сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивач та нині померлий [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках, піклувались одне про одного, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а тому наявні підстави для встановлення факту проживання їх однією сім'єю. Разом з тим суд вказує, що ЦПК України в редакції від 18.03.2004р. набрав чинності 01.09.2005р., тому факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини [PERSON] з [PERSON]. без реєстрації шлюбу визначається саме з цієї дати, оскільки ЦПК України в іншій редакції не передбачав можливості установлення такого факту. Згідно ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Під час спільного проживання позивача та нині померлого [PERSON], на ім'я останнього було оформлено автомобіль «HYUNDAI Accent», чорного кольору, 2012р.в., днз [NUMBER], кузов [NUMBER] (а.с.108), який [PERSON] придбав у кредит за 137 400 грн. (а.с.9-11, а.с.12-13, а.с.71-72). Кошти як за часткову оплату автомобіля, так і за погашення кредиту вносились нині померлим [PERSON]. з сімейного бюджету, який він вів разом з позивачем. У судовому засіданні знайшло своє підтвердження, те що матеріальний рівень забезпечення [PERSON] та [PERSON] було на належному рівні, про що свідчать довідки про доходи: [PERSON] (а.с.57-65), [PERSON] (а.с.81-84), податкова декларація [PERSON] (а.с.115-116), лист про надання інформації (а.с.144) та покази свідків: [PERSON] та [PERSON] Покази свідка [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки дані покази під час розгляду справи не знайшли свого твердження та не узгоджуються з іншими показами свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 60, ч. 1 ст. 61 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком включеного з цивільного обороту. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. У відповідності з ч.1, п.5 ч.2 ст.234, ч.2 ст 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно дост.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У силу вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову. Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial