Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позові просила стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на своє утримання на період навчання у вищому навчальному закладі, починаючи з дня зварення з позовом до суду та до закінчення учбового закладу, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що вона є донькою відповідача, проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. У зв`язку із продовженням навчання, вона потребує в матеріальній допомозі для сплати витрат за навчання, сума якої збільшується, а також через витрати зокрема: на досить дорогі посібники, які необхідні для навчання; одягу та взуття; харчування та сплату за проїзд до місця учбового закладу. Через велику завантаженість та жорсткий графік навчання позивач вказує, що вона позбавлена можливості самостійно заробляти собі на життя тому вимушена скористатися своїм правом встановленим ч. 3 ст. 199 СК України. Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої вона просила задовольнити позовні вимоги та розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.18). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений шляхом направлення повісток на його адресу та через оголошення про виклик до суду, розміщеного на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 25), про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позов та заяву про розгляд справи без його участі суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження [NUMBER], актовий запис № 20. Згідно довідки з Національного фармацевтичного університету від 05.09.2017 року за № 381, позивач є студентом денної форми навчання за контрактом даного навчального закладу за спеціальністю «Фармація», до якого вона зарахована 01.09.2017 року. Також, у цій довідці зазначено строк закінчення навчання - 01.07.2022 року. Відповідно до довідки з відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області від 23.04.2018 року за № 0310-33/674, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та має склад сім'ї: син [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO]. Вимогами до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати допомогу. Згідно ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У зв`язку із продовженням навчання позивачем навчання, вона потребує матеріальної допомоги відносно сплати витрат за навчання, сума якої збільшується, а також у зв'язку з витратами зокрема: на досить дорогі посібники, які необхідні для навчання; одягу та взуття; харчування та сплати за проїзд до місця учбового закладу. [PERSON] навчається на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, знаходиться на утриманні своєї матері з якою разом проживає, і таким чином потребує матеріальної допомоги. Через велику завантаженість та жорсткий графік навчання позивач позбавлена можливості самостійно заробляти собі на життя в період навчання. Вимогами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, позивачем надано належні, достовірні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог. Відповідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Крім того, оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved