Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23.12.1995 року до 2006 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка в даний час є повнолітньою та з 01.09.2015 року навчається у Рубіжанському політехнічному коледжі імені О.Є. Порай-Кошиці Луганського національного університету імені Тараса Шевченка на денній формі навчання, першого рівня акредитації, з кінцевим строк навчання до 30.06.2019 року, внаслідок чого потребує матеріальної допомоги. У зв'язку з тим, що відповідач працює, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] у розмірі 1\\4 частина усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 06.07.2018 року та до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приймає визнання ним позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 2). [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області від 16.07.2018 року за № 534 (а.с.12). [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 19.07.2000 року Рубіжанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, відповідний запис № 210 (а.с.17). [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту, Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання за № 4436-89164-2016 та Довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 06.07.2018 року, виданою загальним відділом центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради Луганської області 06.07.2018 року за № 15473 (а.с.4, 5, 8). [PERSON] є студентом третього курсу ВП «Рубіжанського політехнічного коледжу імені О.Є. Порай-Кошиці Луганського національного університету імені Тараса Шевченка» денної форми навчання, першого рівня акредитації, строк навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою від 19.06.2018 року № 329, виданою Відокремленим підрозділом «Рубіжанського політехнічного коледжу імені О.Є. Порай-Кошиці Луганського національного університету імені Тараса Шевченка» (а.с.7). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] навчається на 3 курсі ВП «Рубіжанський політехнічний коледж імені О.Є. Порай-Кошиці Луганського національного університету імені Тараса Шевченка». Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. В ч. 2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Крім того, СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків (стаття 141 СК України). Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. У зв'язку з тим, що повнолітня [PERSON] продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги від відповідача, який в свою чергу не заперечує та визнає позов у повному обсязі, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, стягнувши на її користь з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 1\\4 частина усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 06.07.2018 року та до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Outcome: approved