Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 15.07.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області. Разом із відповідачем мають троє спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та перебувають на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку утримувати дітей. Протягом трьох останніх років відповідач майже постійно перебуває за кордоном, з дітьми майже не бачиться, матеріально не допомагає, тож утримання та забезпечення дітей всім необхідним позивач змушена повністю взяти на себе. Позивач не працює, змушена приділяти багато часу та уваги дітям, коштів на забезпечення всіх їхніх потреб їй не вистачає, враховуючи постійно зростаючі ціни на споживчі товари та її скрутне становище. Домовитися з відповідачем про спільне утримання дітей їй не вдається, тому змушена звернутися з відповідним позовом до суду. Відповідач, наскільки їй відомо, є здоровою працездатною особою, працює за кордоном неофіційно, отримує високий, проте мінливий та нерегулярний дохід, який від неї приховує, з метою того, щоб уникнути участі в утриманні дітей. Інших осіб на утриманні у відповідача немає. Позивач просить суд стягувати з [PERSON] , в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 09.09.2019 року постановлено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали від 09.09.2019 року сторонами одержано 14.09.2019 року. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у порядку загального позовного провадження не надходило. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, актовий запис №30 від 15.07.2006 року, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У сторін є троє спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 29.11.2018 року, серії [NUMBER] від 29.11.2018 року та серії [NUMBER] від 13.03.2014 року відповідно. Діти проживають з позивачем та перебувають на повному її забезпеченні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , [INFO], жительки с.Мельничне Турківського району Львівської області від 21.08.2019 року, довідкою про склад сім`ї №1157 від 30.07.2019 року, довідкою №1254 від 21.08.2019 року, які видані виконавчим комітетом Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області. Відповідач добровільно не надає позивачу жодної матеріальної допомоги на утримання дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивач просить суд стягувати з [PERSON] , в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. Будучи батьком дітей, відповідач своїх дітей належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням своїх малолітніх дітей суду не надав. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дітей. Оскільки відповідач, будучи батьком дітей, на даний час своїх дітей належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягувати аліменти для їх утримання. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, наявні правові підстави для визначення розміру аліментів з відповідача [PERSON] у твердій грошовій сумі щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи вищевикладене та те, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що буде законним і справедливим стягування із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України , під час ухвалення рішення суд вирішує розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial