Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вона перебуває з ним у зареєстрованому шлюбі з 25 березня 2010 року. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. За час подружнього життя сімейні стосунки у них не склалися, часто виникають скандали, бійки. Протягом двох років сторони не підтримують подружніх стосунків, їхня сім'я існує формально. А тому, позивач просить розірвати шлюб, прізвище міняти на дошлюбне не бажає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вважає, що строк на примирення та збереження сім'ї не потрібен, оскільки стосунки з відповідачем повністю зіпсовані, зберегти сім'ю не можливо. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згідний, пояснив, що бажання проживати однією сім'єю з позивачем немає, а тому просить розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Мисловецькою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 25 березня 2010 року, вбачається, що цього числа зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають одного спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 27 квітня 2011 року Іванівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сімейні відносини між ними відсутні. Позивач, як і відповідач, не мають бажання зберегти сім'ю та подальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved