Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.06.2002 (реєстраційний номер 2184054273101). 26.10.2012 за її згодою у спірній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] . Відповідач із власної волі не проживає в даній квартирі з моменту реєстрації. На даний час місце перебування та проживання відповідача їй не відоме, будь-який зв`язок із нею втрачений. [PERSON] участі в утриманні спірної квартири не приймає, квартирну плату та комунальні платежі не сплачує. Жодних домовленостей щодо збереження за відповідачем права користування спірним житлом між ними не існує. Реєстрація відповідача перешкоджає їй у отримані субсидії, позбавляє можливості відчужувати вказану квартиру, порушує її права належним чином володіти, користуватись та розпоряджатися на власний розсуд належним їй на праві приватної власності майном. А тому\~просила суд\~визнати [PERSON] ,\~такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням\~ квартирою\~ [ADDRESS] . Відповідно до ч.4\~ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 жовтня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що\~ позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 226610838 від 02.10.2020 року (а.с. 7), відповідач зареєстрована в спірній квартирі, що підтверджується довідкою ЖБК №4, та інформацією АДП ГУДМС УМВС України (а.с. 8, 12). Згідно актів № 235 від 19.11.2019 р. та № 148 від 19.10.2020 р. відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 26.10.2012 р. (а.с.9, 10). Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~ власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст.319 ЦК України, «Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону». За нормами ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право третіх осіб на користування майном, що належить на праві власності інший особі, повинно бути доведено та підтверджено належними правовими підставами та доказами, що відповідають вимогам, визначеним ст.ст. 77,78,79,80 ЦПК України. Статтею 405 ЦК України визначено право членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved