Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку( пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 77 037, 22 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона справа № 668/12285/15 від 21.12.2015р. з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частин доходу щомісячно починаючи з 05.10.2015р. і до досягнення дитиною повноліття . Відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку щодо утримання сина в результаті чого за період з січня 2018 р по січень 2020р. виникла заборгованість в сумі 77 037,22 грн. В зв`язку з порушенням відповідачем вимог закону просить стягнути з нього неустойку ( пеню) за прострочення сплати аліментів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.03.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Призначено судове засідання. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 21.12.2015р справа № 668/12285/15. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 05.10.2015р. і до досягнення дитиною повноліття.( а.с.4-5) Згідно розрахунку заборгованості виконаного старшим державним виконавцем Суворовського районного відділу ДВС м.Херсон Головного ТУЮ у Херсонській області Бойченко С. по виконавчому листу № 668/12285/15 від 29.01.2016р. загальна сума боргу зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] станом на січень 2020 року складає 77 037,22 грн. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, який враховується судом під час розгляду даної справи. Так позивачем наданий розрахунок розміру пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2018р. по 25.02.2020р. відповідно якого пеня складає 184 062,50 грн. Даний розрахунок не спростований стороною відповідача, у суду відсутні підстави його неприйняття. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів, суду не надано. Тому суд вважає, що заборгованість по аліментам виникла саме з вини відповідача і він повинен понести відповідальність, передбачену ст.196 СК України, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дітей. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Суд погоджується з розрахунком пені, наданим позивачем, так як він узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18. Враховуючи норму ч.1 ст.196 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 77 037,22 грн. Щодо витрат на правову допомогу Відповідно до ч. 2ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано квитанцію від 26.02.2020 року на суму 3000 грн. за надання правової допомоги. Будь які докази розрахунку таких витрат, договору про надання правової допомоги суду не надано За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено, що витрати на правничу допомогу, пов`язані з даною справою і є співмірними зі складністю та об`ємом виконаної роботи, не підтверджені належними та допустимими доказами розрахунку таких витрат, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню вимоги позивача про їх стягнення. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати у виді судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial