Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 26.10.2001 року по 29.06.2004 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який в даний час проживає разом з нею. 09.11.2004 року рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області з відповідача на її користь на утримання сина стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 70 грн. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №2037-VIII було збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, у зв'язку з чим просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 листопада 2004 року з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 70 грн. щомісячно на 1/6 частину заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, також раніше надала відповідь на відзив, згідно якої зазначила, що не згодна з частковим визнанням відповідачем позову, а саме зміні розміру аліментів з 70 грн. до 175 грн., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення дитини, а також не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також зазначила, що згідно Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» відповідач маючи другу групу інвалідності та бажання може працювати, а також йому на підставі приватної власності належить будинок за адресою: [ADDRESS] Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, раніше представник відповідача надала до суду відзив на позов, згідно якого пояснила, що відповідач частково визнає позов, оскільки з нього вже стягуються рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.11.2008 року аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO] року народження, та [PERSON], [INFO] у розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 10.11.2008 року, до повноліття дітей. Крім того, 14.10.2016 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідач отримав важкі травми, у зв'язку з чим йому надана друга група інвалідності та він потребує постійного стороннього догляду, а також не працює. У зв'язку з вищевикладеним, не заперечує проти збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] до 175 грн. щомісячно. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту (а.с. 4). [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Управління державної міграційної служби України в Луганській області від 19.03.2018 року № 3391 (а.с.20). [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований та проживає разом зі своєю матір'ю за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.10.2002 року, актовий запис № 348, Серія [NUMBER], та довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 05.03.2018 року № 10034 (а.с.7, 8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 29.06.2004 року, про що внесено відповідний актовий запис № 131, що підтверджується довідкою від 08.02.2008 року № 32/02.3.68 (а.с. 6). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09.11.2004 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 70 грн. щомісячно (а.с.9). Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 28.11.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 350 грн. щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 10.11.2008 року до повноліття дитини (а.с.27). [PERSON], [INFO], рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.09.2010 року позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] (а.с.92). На підставі дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до актів огляду медико-соціальної експертної комісії від 02.06.2017 року № 770402 Серія 12ААА та від 19.04.2018 року № 778093 Серія 12ААА (а.с. 38, 66). Згідно довідки, наданої Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області від 12.04.2018 року № 764 [PERSON] в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року отримав державну соціальну допомогу як інвалід другої групи у розмірі 6 919, 24 грн. (а.с. 40). [PERSON], [INFO], навчається в дев'ятому класі Комунального закладу «Рубіжанська обласна загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» і не знаходиться на повному державному утриманні, що підтверджується довідкою вказаного закладу від 24.04.2018 року № 208 (а.с.46). Також [PERSON] має поганий стан здоров'я та потребує постійного лікування, що підтверджується довідкою, наданою Комунальною установою «Центром первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради від 24.04.2018 року, актами виконаних медичних послуг протягом 2018 року, виписками з амбулаторних карт, витягом з медичної карти стаціонарного хворого, рецептами, квитками за проїзд (а.с.45,93-105). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 27.04.2018 року № 122239923, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок, жилий зі службовими будівлями за адресою: [ADDRESS] та на який 21.10.2009 року накладено арешт на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції (а.с.54). Відповідно до довідок про доходи [PERSON] від 18.07.2018 року № 90 та № 91 загальна сума її доходу за період з січня 2017 року по грудень 2017 року включно - 89 019,45 грн. та за період з січня 2018 року по червень 2018 року становить 65 410,38 грн. (а.с.86, 87). Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідач не погоджується з позовними вимогами частково та згоден сплачувати лише 175 грн. щомісячно на утримання [PERSON], оскільки є інвалідом другої групи, не працює та з нього стягуються аліменти на утримання ще двох дітей у розмірі 350 грн. (а.с. 27, 38-39,66, 68-74), однак суд не погоджується з його доводами та спростовує їх наступним. В п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема у статті 182 СК України, частину другу викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не може бути нижчим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №2037-VIII , з 01 липня 2018 року для дітей віком до 6 років становить 1 559 гривень на місяць, а для дітей віком від 6 до 18 років - 1 944 гривень. Тобто розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі на даний час на одну дитину не може бути меншим 779,50 гривень на місяць, а для дітей, яким виповнилося шість років мінімальний розмір аліментів становить 972 гривні. Таким чином, аліменти у розмірі 175 грн., які погоджується сплачувати відповідач, є значно меншими ніж передбачено ст. ст. 182, 184 СК України таЗаконом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Крім того суд зазначає, що у [PERSON] погіршився стан здоров'я та він потребує матеріальної допомоги (а.с.45,93-105), а відповідач отримує соціальну допомогу як інвалід другої групи (а.с.40) та має у приватній власності будинок за адресою: [ADDRESS], а також хоча і має другу групу інвалідності, однак є особою працездатного віку без розумових вад, а як наслідок здатний підтримати [PERSON] (а.с. 54), тобто має змогу надавати матеріальну допомогу дитині. Таким чином, з урахуванням вище наведеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та змінити розмір аліментів, які стягуються рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 09 листопада 2004 року з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 70 грн. щомісячно, стягнувши з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позивач відповідно до п. 3 ч. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved