Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою 18.12.2014 року та просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 129 від 03.10.2008 року укладений між нею та [PERSON], предметом якого є земельна ділянка площею 0,1800 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою [ADDRESS], посвідчений товарною біржею «РІЄЛТ АВТО»; визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянка площею 0,1800 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що 03.10.2008 року між нею та відповідачем по справі - [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1800 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою [ADDRESS] який був зареєстрований в товарній біржі «РІЄЛТ АВТО». Відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу земельної ділянки позивач сплатила [PERSON] грошові кошти у розмірі 100,00 грн., після чого остання їй передала документи, а саме Державний акт про право власності на земельну ділянку [NUMBER] на підставі якого відповідачу і належала спірна земельні ділянка. Однак, на теперішній час позивач не має можливості на власний розсуд розпорядитися придбаною на законних підставах земельною ділянкою, так як свого часу не була дотримана вимога нотаріального посвідчення вищевказаного договору купівлі продажу від 03.10.2008 року, а сторона договору [PERSON]. ухиляється від добровільного посвідчення вказаного договору нотаріально, за місцем реєстрації не з'являється, місце фактичного мешкання її невідоме. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити (а.с.35). Відповідач по справі - [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи на 28.01.2015 року, 11.03.2015 року, 03.06.2015 року була повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.19,22,37,38) та які направлялися на адресу проживання відповідача [ADDRESS] (а.с.40). Тобто в силу ст. 74, ст. 76 ЦПК України відповідач вважається повідомленою належним чином у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - товарної біржі «РІЄЛТ -АВТО» в судове засідання не з'явився. Направлені на адресу товарної біржі «РІЄЛТ -АВТО» судові повістки на 28.01.2015 року (а.с. 20), на 11.03.2015 року (а.с. 21), на 03.06.2015 року (а.с. 33, 39) повернулися до суду з відміткою «зі спливом терміну зберігання». Як видно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.05.2015 року дані про підтвердження відомостей про юридичну особу товарна біржа «РІЄЛТ -АВТО» відсутні (а.с.32). Представник третьої особи - Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області, до суду не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.25). Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, враховуючи, що підстава, предмет та розмір позовних вимог не змінювався, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 03.10.2008 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 129 від 03.10.2008 року, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1800 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою [ADDRESS]. Вказаний договір був посвідчений товарною біржею «РІЄЛТ-АВТО» (а.с.6). Спірна земельна ділянка належала продавцю, відповідачу по справі, на підставі державного акту [NUMBER], який виданий 22.08.2008 року та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010812100666, що знайшло своє підтвердження і в відомостях від 13.03.2015 року Управління Держземагенства Криворізького району Дніпропетровської області (а.с.7). Вказаний договір купівлі-продажу був укладений на товарній біржі «РІЄЛТ -АВТО», однак нотаріально він не був посвідчений (а.с.34). У зв'язку з тим, що вищевказаний договір купівлі продажу від 03.10.2008 року не був нотаріально посвідчений, що тягне за собою недійсність угоди в силу ст.. 657 ЦК України, позивач не має можливості на власний розсуд розпорядитися придбаним на законних підставах нерухомим майном - земельною ділянкою, що змусило її звернутися до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Тобто земельна ділянка може бути об'єктом цивільних правочинів лише після внесення відомостей про неї до обох інформаційних баз даних - Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Причому державна реєстрація речових прав на земельні ділянки може здійснюватися після державної реєстрації земельних ділянок у державному земельному кадастрі. Проте, згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 2008 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. При підписанні спірного договору між сторонами було досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, як те передбачає ст. 638 ЦК України. Так, позивач сплатила відповідачу, а відповідач отримала грошові кошти у сумі 100,00 грн., після чого позивач прийняла предмет договору в своє володіння, користувалась предметом договору, що в повній мірі підтверджується самим договором купівлі-продажу земельної ділянки, а також наявністю у позивача державного акту на право власності на землю, крім того письмовими поясненнями позивача, які нічим не спростовані. Однак, позивач на разі не має права здійснити розпорядження зазначеним майном, оскільки вказаний договір нотаріально не посвідчений, що свідчить про те, що він не набув форми, передбаченої ст. 657 ЦК України для договорів купівлі - продажу, за якою договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, як встановлено в судовому засіданні, позивач вчинила всі залежні від неї дії, спрямовані на посвідчення договору купівлі-продажу в нотаріальній конторі, однак у зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від явки до нотаріуса, не з'явилася і в судове засідання, здійснити нотаріальне посвідчення договору позивач не має змоги, що порушує її майнові права та інтереси. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. З огляду на викладені обставини, враховуючи, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу є консенсуальним, тобто права і обов'язки сторін виникають в момент досягнення ними згоди щодо всіх істотних умов, суд вважає, що здійснений між сторонами правочин відповідав вимогам закону, справжній волі сторін, ними було досягнуто згоди з усіх істотних умов, ці істотні умови були сторонами виконані в повному обсязі, інших підстав нікчемності правочину, окрім недотримання вимоги про нотаріальне посвідчення договору не має, а здійсненню нотаріального посвідчення перешкоджає неподолана обставина, яка не залежить від волі позивача, зокрема ухилення відповідача від нотаріального посвідчення угоди, суд вважає за можливе визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між сторонами 03.10.2008 року та зареєстрований в Товарній біржі «РІЄЛТ-АВТО». Що стосується вимог позивача про визнання права власності на спірну земельну ділянку, суд, вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки земельна ділянка площею 0,1800 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], нормативно-грошова оцінка якої станом на 13.03.2015 року складає 29058,87 грн. (а.с.28), позивачем придбано внаслідок укладення угоди, не забороненої законом, а саме - договору купівлі-продажу від 03.10.2008 року, зареєстрованого в товарній біржі «РІЄЛТ -АВТО», який судом визнано дійсним, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання права власності за вказане нерухоме майно слід задовольнити.

Outcome: approved