Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-НО № 097892 від 22 вересня 2007 року, актовий запис № 53. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На протязі тривалого часу життя між сторонами припинені сімейно-шлюбні відносини. Вважає,\~що причиною\~припинення сімейно-шлюбних\~відносин є\~те,\~що вони\~з відповідачем\~мають різні\~характери та\~погляди на\~життя,\~що призвело\~до взаємного\~непорозуміння та\~втрати почуттів,\~при цьому,\~між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких стає малолітня дитина, що дуже негативно впливає на її психічний та емоційний стан. На даний момент фактично вони не проживають разом вже більш ніж рік, спільного домашнього господарства з відповідачем ми не ведуть, у кожного з них існує свій окремий бюджет, примирення неможливо. Просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Лакіза». \~ \~ \~ \~ \~ В підготовче судове засідання позивач не з,явилась, про час розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить розглянути справу у її відсутність, судові витрати покласти на відповідача, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. Відповідач в підготовче судове засідання не з,явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить розглянути справу у його відсутність, тому, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача. Відповідно до ч.4 ст.200\~ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, сторони одружені з 22.09.2007 року (а.с.12), мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.13), сімейно-шлюбні стосунки між сторонами припинені більше ніж рік, суперечки про дитину та майно немає. Крім того, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що примирення не можливе, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352,40 грн. Крім того, позивачу необхідно повернути 352,40грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved