Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26 серпня 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Башмачанською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №5. В період шлюбу у них народилося двоє спільних дітей донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. На протязі останнього року між ними постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Також вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Зазначає, що їх подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим. Шлюбні відносини вони фактично припин6или з січня 2017 року. Спору про майно не мають. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Позивач [PERSON] у судове засідання 14 липня 2017 року не зявилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, просила розірвати шлюб, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.24). Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому судової повістки (а.с.23), в судове засідання 14 липня 2017 року не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У звязку з цим, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 серпня 2000 року, який зареєстровано Башмачанською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №5 (а.с.8). Мають спільних дітей син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з січня 2017 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з січня 2017 року та до цього часу не поновили їх, проживають окремо. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст. ст.\~214,\~215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст. ст.\~88,\~214,\~215 ЦПК України\~є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди).\~\~ Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 640 гривня 00 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved