Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2002 року по 08.02.2013 року, від якого мають сина [PERSON] [INFO], син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання сина не надає, на користь інших осіб аліментів не сплачує. А тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач під час розгляду справи позов визнав. За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2002 року, який було розірвано за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2013 року, що слідує з копії цього рішення, яке набрало законної сили 19.02.2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до довідки управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 13.04.2017 року № 2203, позивач з сином зареєстровані та проживають [INFO]. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.ч.2,3 цієї статті, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що домовленості між сторонами по справі щодо способів участі батька у матеріальному забезпеченні дитини та розміру такої допомоги не досягнуто. Але судом встановлено, що син сторін проживає разом з матірю. При визначенні розміру аліментів судом враховуються ті обставини, що відповідач є працездатним за віком та станом здоровя, на користь інших осіб він аліментів не сплачує, з 10.04.2017 року працює в ТОВ «МЖК-БУД БЦ» та отримує заробітну плату в мінімальному розмірі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено на 2017 рік прожитковий мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. За ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приймаючи до уваги наведені вище обставини, факт визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхнього малолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки обовязки по утриманню дітей покладаються на обох батьків. За ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, в даному випадку з 13.04.2017 року. На підставі ст.5 Закону України Про судовий збір позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, а відповідно до ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн. За ст.367 ЦПК України рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved