Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 12 липня 2014 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 87. У шлюбі з відповідачем у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що за останній рік між ними постійно виникали незгоди, відповідач створював конфліктні ситуації, які негативно впливали на їхні відносини. Останні пів року вони проживають окремо та не спілкуються. У результаті вона зрозуміла, що у них різні погляди на сімейне життя. Неодноразові намагання налагодити нормальні відносини не дали позитивних результатів. Вони припинили сімейні відносини, кожен з них живе своїм особистим життям. Відтак їхня сім`я розпалася, а формальне збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей. Зазначає, що примирення між ними неможливе. З урахуванням викладеного, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився і не повідомив суду про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, яку отримав особисто, що стверджується відміткою у поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення, відзив не подав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області 12.07.2014, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] »), [INFO] , зареєстрували шлюб 12 липня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 87. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , і з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Їхніми батьками є [PERSON] та [PERSON] . Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, серед іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч. 3, 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 104 цього ж Кодексу, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту пункту 10 постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, беручи до уваги те, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, та забезпечення державою принципу свободи шлюбу та принципу свободи розірвання шлюбу, та з урахуванням того, що сторони протягом тривалого часу не проживають разом, не ведуть спільного господарства, тобто фактично припинили шлюбні відносини, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка скористалась своїм правом на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved