Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, яку уточнила в судовому засіданні, до ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в.о. начальника ДП «Чоразморшлях» Дадерко Ігоря Вікторовича про зміну формулювання та дати звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, вихідної допомоги та відшкодуванню моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач Наказом №68/к від 05.05.2014 року звільнив її із займаної посади з порушеннями чинного законодавства, висновки про її невідповідність займаній посаді зроблені відповідачем на підставі Акту службового розслідування від 05.05.2014 року безпідставні, а тому Наказ №68/к від 05.05.2014 року про звільнення має бути скасований, запис до трудової книжки, внесений відповідачем - визнаний недійсним. Також внаслідок незаконних дій відповідача, позивачу була нанесена моральна шкода, яку вона оцінює в 25000 грн., а також за час вимушеного прогулу має бути стягнуто 70647,48 грн. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити уточнену позовну заяву у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення уточненої позовної заяви у повному обсязі з підстав викладених у запереченнях долучених до матеріалів справи. Третя особа в судове засідання не з'явився, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши позивача, представника відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що Наказом №11/к від 07.02.2014 року ДП «Чоразморшлях» [PERSON] т.№24467 - виконуючу обов'язки начальника Договірно-правової служби ДП «Чоразморшлях» з 30.01.2014 року призначено начальником Договірно-правової служби ДП «Чоразморшлях», з посадовим окладом згідно за штатним розкладом, на підставі Погодження Міністерства інфраструктури України №828/10/10-14 від 30.01.2014 року, за згодою [PERSON] На підставі доповідної записки заступника начальника ДП «Чоразморшлях» з правових питань [PERSON] була призначена службова перевірка щодо виявлених фактів відносно [PERSON] Згідно акту службового розслідування від 05.05.2014 року, складеного заступником начальника ДП «Чорзморшлях» було встановлено, що з 30.01.2014 року після призначення [PERSON] начальником ДПС ДП «Чорзморшлях» її донька [PERSON] займаючи посаду юристкосульта 2-ї категорії перебувала у її безпосередньому підпорядкуванні, чим порушила вимоги Закону «Про засади запобігання і протидії корупції». Також актом було встановлено, що [PERSON] з 10.04.2014 року по 05.05.2014 року не знаходилась на робочому місці без поважних причин. Згідно пояснень від 05.05.2014 року на розпорядження №001/08 від 05.05.2014 року, наданих [PERSON] було повідомлено, що з 10.04.2014 року у зв'язку з непрацездатністю було відкрито лікарняний лист про що було повідомлено через засоби зв'язку в приймальню підприємства, а саме [PERSON] Повідомити керівника підрозділу не мала можливості так як сама є начальником. Повідомити начальника відділу кадрів не мала можливості у зв'язка з тим, що 09.04.2014 року начальник відділу кадрів - [PERSON] звільнилась. Згідно пояснень від 05.05.2014 року на розпорядження №001/11 від 05.05.2014 року [PERSON] було повідомлено, що з 10.04.2014 року по 01.05.2014 року вона знаходилась на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності, наданими до відділу кадрів підприємства. 05.05.2014 року вона перший день приступила до праці, повністю відсторонена від справ ДПС. 05.05.2014 року в.о. начальника ДП «Чоразморшлях» на підставі висновків службового розслідування запропоновано звільнити [PERSON] та [PERSON] за ініціативою адміністрації підприємства на підставі п.2 ст.40 та п.4 ст.40 КЗпП України відповідно. З метою досудового врегулювання спору позивачу було запропоновано звільнитися на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Вказані заяви необхідно подати до 17.00 год. 05.05.2014 року. 05.05.2014 року [PERSON] у зв'язку з не допуском до робочого місця, а також у зв'язку з порушенням законодавства України «Про оплату праці» надала заяву про звільнення за ч.3 ст.38 КЗпП України. Згідно Наказу з особового складу №68/к від 05.05.2014 року [PERSON] т.№24467 начальник Договірно-правової служби ДП «Чоразморшлях» була звільнена із займаної посади з 05.05.2014 року за невідповідність працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, згідно п.2 ст.40 КЗпП України, про що був внесений запис до трудової книжки [PERSON] 05.05.2014 року в.о. начальника ДП «Чоразморшлях», заступником начальника з правових питань, ведучим юрисконсультом ДПС ДП «Чоразморшлях» був складений Акт про те, що 05.05.2014 року в 17.20 год. начальник ДПС ДП «Чоразморшлях» [PERSON] відмовилась отримувати свою трудову книжку, копію наказу про звільнення на підставі п.2 ст.40 КЗпП України та ставити будь-які підписи, у тому числі і за отримання остаточного розрахунку. 06.05.2014 року після прибуття [PERSON] на робоче місце, вона знову була недопущена до робочого місця та була повідомлена про своє звільнення із займаної посади на підставі п.2 ст.40 КЗпП України, після чого їй було вручено трудову книжку та копія Наказу №68/к від 05.05.2014 року. 08.05.2014 року ДП «Чоразморшлях» було винесено Наказ №74/к «Про зміну наказу №68/к від 05.05.2014 року в частині формулювання причин та дати звільнення» відповідно до якого наказано вважати [PERSON] т.244667 - начальника ДПС ДП «Чоразморшлях» звільненою 08.05.2014 року за власним бажанням, у відповідності до ч.3 ст.38 КЗпП України. Відділу кадрів направити на домашню адресу [PERSON] листа з повідомленням про прийняте рішення. Бухгалтерії провести перерахунок грошової компенсації, нарахувати вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, відповідно до ст.44 КЗпП України, та нарахувати заробітну плату, за час вимушеного прогулу з 06.05.2014 року по 08.05.2014 року. При зверненні [PERSON] відділу кадрів ознайомити її з наказом, та внести зміни до трудової книжки, бухгалтерії виплатити належні платежі не пізніше наступного дня після пред'явлення вимоги про розрахунок, відповідно до ст.116 КЗпП України. Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно ч.1 ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Згідно довідки №041/266 від 03.07.2014 року, наданою ДП «Чоразморшлях», 06 травня 2014 року при видачі трудової книжки, бухгалтерією підприємства [PERSON] було надано розрахункові листки, згідно яких до сплати нараховане: частково з\\п за лютий 2014, з\\п за березень 2014 року, з\\п за квітень 2014 року та лікарняні, з\\п за травень 2014 року (1 робочий день), компенсація 7 днів відпустки. Ця нарахована заробітна плата 05 травня 2014 року ДП «Чоразморшлях» була перерахована на картковий банківський рахунок позивача. Оплата лікарняних коштів була здійснена лише 30 травня 2014 року. Вихідна допомога, передбачена ст.44 КЗпП України у розмірі, не меншому від середньомісячного заробітку при невідповідності працівника посаді, нарахована та сплачена не була, що було підтверджено показами свідка [PERSON] в судовому засіданні. Цей факт підтвердила у судовому засіданні 03 грудня 2014 року свідок відповідача - бухгалтер - [PERSON] Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору ДП «Чоразморшлях» заперечує проти заявленого позову посилаючись на те, що після звільнення [PERSON] за ч.3 ст.38 КЗпП України своєчасно здійснили розрахунок при звільненні. В якості доказів відповідачем було надано до суду копію Наказу з особового складу №74/к від 08 травня 2014 року ( про зміну наказу №68/к від 05.05.2014 року у частині формулювання причин та дати звільнення) та Довідку №-41/266 від 03 липня 2014 року про нараховані та сплачені кошті у період з 01.02.2014 року по 08. 05.2014 року. Згідно довідки, наданої ДП «Чоразморшлях» до заперечень на позов, [PERSON] працювала на підприємстві з 26.01.2012 року по 08.05.2014 року на посаді начальника ДПС. Звільнена згідно наказу №74/к від 08.05.2014 року за власним бажанням за ч.3 ст.38 КЗпП України 08 травня 2014 року, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю. В той же час, в Наказі №74/к від 08 травня 2014 року зазначається, що «вважати [PERSON] звільненою 08 травня 2014 року за власним бажанням, у відповідності до ч.3 ст.38 КЗпП України». Підставами цього наказу зазначено: заява [PERSON], Доповідна заступника начальника ДП «Чоразморшлях» з правових питань [PERSON] Тобто, на момент винесення цього наказу трудові відносини між ДП «Чоразморшлях» та [PERSON] 05 травня 2014 року вже були розірвані та відповідно зроблено відповідний запис у трудову книжку здійснено не було, також відповідний запис не був внесений до особової картки працівника [PERSON] та зазначена підстава звільнення п.2 ст. 40 КЗпП України від 05.05.2014 року. Наказ від 08 травня не скасовує наказ від 05 травня 2014 року та не визнає недійсним запис у трудовій книжці про звільнення на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. Доповідна записка [PERSON], складена 07 травня 2014 року, відображає лише частину підстав звільнення [PERSON] - порушення ДП «Чоразморшлях» законодавства про оплату праці. Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. На підставі записів в ній встановлюється як загальний, так і спеціальний трудовий стаж, який за чинним законодавством враховується під час призначення пенсій, надання пільг тощо. Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Мінпраці, Мін'юсту, Мінсоцзахисту України від 29 липня 1993 р. № 58 (далі - Інструкція) трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів, а також на позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну і роботу, звільнення, а також про нагородження та заохочення мають вноситися на підставі наказу (розпорядження) і точно відповідати його тексту, а записи про прийняття Присяги та присвоєння рангу державного службовця мають також точно відповідати формулюванню чинного законодавства і містити посилання на відповідний пункт, статтю закону. З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення, присвоєння рангу, звільнення, кадрова служба зобов'язана ознайомити працівника під розписку. Згідно витягу зі звіту за травень 2014 року до Пенсійного фонду України та Міндоходів України, ДП «Чоразморшлях» звітувало до Пенсійного фонду України та державної податкової інспекції про звільнення [PERSON] з підприємства з 08 травня 2014 року за ч.3 ст.38 КЗпП України, що спричинило внесення недостовірних даних у звітність. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відомості стосовно повідомлення позивача про нараховані суми до виплати в матеріалах справи відсутні. Згідно копії розрахункового листка [PERSON], наданого представником ДП «Чоразморшлях» за травень 2014 року вбачається, що у травні 2014 року крім сум, які були нараховані та сплачені їй при звільненні 05.05.2014 року на підставі п.2 ст.40 КзпП України, була нарахована вихідна допомога у сумі - 21509,01 грн., компенсація за несвоєчасну сплату заробітної плати - 143,21 грн. та 79,15 грн. та оплата вимушеного прогулу за 6-8 травня 2014 року у сумі - 1049,22 грн. Загальна нарахована сума за травень 2014 року [PERSON] складає - 24739,38 грн., сума до сплати - 20687,39 грн. З нарахованої суми були утримані податки та перерахована сума позивачу 13 червня 2014 року платіжним дорученням № 433. Але, на її картковий банківський рахунок вказана сума 13.06.2014 року від ДП «Чоразморшлях» не надходила. Надане у судовому засіданні 03 грудня 2014 року, представником ДП «Чоразморшлях платіжне доручення №466 від 13.06.2014 року також не підтвердило перерахування цих коштів ДП «Чоразморшлях» на картковий банківський рахунок позивача. Але, донараховані суми були занесені ДП «Чоразморшлях» до відповідних звітів до Пенсіонного фонду України та Міністерства доходів України. Так, у пенсійному фонді України у травні 2014 року вихідна допомога взагалі ніяк не відображена. В Міністерстві доходів України за ознаками доходу «127» відображені: вихідна допомога [PERSON] у сумі 21509,01 грн., компенсації за несвоєчасну сплату заробітної плати у сумі 143,21 грн. та 79,15 грн., в тому числі податки - 3 479,42 грн., як нараховані та станом на 30.09.2014 року - не сплачені. Таким чином, твердження про те, що ДП «Чоразморшлях» повністю здійснив виплату всіх сум при звільненні працівника не відповідають дійсності. У відповідності до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Внаслідок незаконного звільнення, що було встановлено в судовому засіданні, позивачу було завдано також моральну шкоду, так як порушення її законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, так як вона вимушена звертатись в різні інстанції з метою відновлення свого порушеного права, що негативно позначається на способі її життя, та стан здоров'я. Разом з тим, заявлений позивачем розмір компенсації завданої моральної шкоди, суд вважає завищеним і виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, оскільки значних вимушених змін в її життєвих і виробничих стосунках не наступило. Тому, компенсацію моральної шкоди в сумі 2000 грн. суд вважає достатньою для відновлення її нормальних життєвих зв'язків та організації свого життя. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, а також виходячи з Середньомісячного заробітку [PERSON] - 7 169,67 грн. та середньоденного заробітку [PERSON] - 349,74 грн., суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 921 грн. 56 коп.

Outcome: partial