Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 22 грудня 2012 року. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалось. Відповідач нехтував сімейними цінностями, не піклувався про створення в сімї моральної атмосфери, основаної на почуттях взаємної любові, поваги та взаємодопомоги. З липня 2016 року шлюбні відносини припинені із-за зради відповідача. Шлюб існує формально, тому просила розірвати його. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у поданій до суду заяві. Відповідач заявлені позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 грудня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 137479, виданим 22 грудня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області. Від шлюбу дітей не мають. Фактичні взаємовідносини подружжям є наступними. Проживаючи разом, з липня 2016 року сторони шлюбних стосунків не підтримують. Їх сімя фактично розпалась, шлюб носить формальний характер. Сімейні відносини між подружжям розладились через зраду відповідача. Він не зміг створити в сімї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного, підтримує відносини з іншою жінкою. Рішення кожного з подружжя про небажання збереження шлюбу є категоричним, викликано обґрунтованими причинами. Розлад в сімї не носить тимчасового характеру. Заходи щодо примирення подружжя суд вважає непотрібними. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу, відсутні. Частина 1 ст. 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову до суду позивачем було сплачено 640 грн. судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved