Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 04.08.2012 зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак сімейне життя не склалось, оскільки до шлюбу сторони були знайомі лише кілька місяців, що не дало можливості добре пізнати один одного, почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим та нестерпним. З листопада 2016 року сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають. Відповідач поїхав до м. Києва, де проживає та працює. Діти проживають з нею і знаходяться на її утриманні, а відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги синам практично не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним. Посилаючись на ці обставини, просила розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи стягнення з моменту звернення до суду та до досягнення синами повноліття. В попередньому судовому засіданні позивач позов в частині стягнення аліментів уточнила та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 500 грн. щомісяця, в іншій частині позов підтримала повністю. Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій уточнений позов визнав, справу просив слухати за його відсутності. Про правові наслідки визнання позову обізнаний. За змістом ч. 4 ст. 130, ч. 4\~ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову в попередньому судовому засіданні за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зясувавши фактичні взаємини сторін, які припинили подружні стосунки, подальшого спільного життя і збереження сімї не бажають та наполягають на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що таке визнання позову відповідає вимогам закону, а тому може бути прийняте судом. Крім того, оскільки відповідач є молодою, працездатною людиною та згоден надавати матеріальну допомогу своїм дітям у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця на кожну дитину, тому визнання позову в цій частині також не суперечить закону і не порушує права дітей та інших осіб. В звязку з відсутністю клопотань відповідача про зміну прізвища після розірвання шлюбу, на підставі ч. 1 ст. 113 СК України йому слід залишити шлюбне прізвище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 640 грн. сплаченого нею судового збору за розірвання шлюбу, а в дохід держави - 640 грн. судового збору за стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved