Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивачки, залишилось спадкове майно, яке з поміж всього іншого складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Ірша, вул. Шевченка, № 8. інших спадкоємців, які б мали право та претендували на зазначене майно немає, а тому просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивач не з»явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON], що підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ТП № 347085 від 22.07.1978 року) [PERSON], народилась 01.02.1957 року в с. В.Кліщі, Народицького району Житомирської області, на даний час зареєстрована та проживає в [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження позивачки серії І-ЯР № 089137 від 11.02.1957 року, її матірю є [PERSON], українка. 28 липня 1999 року померла мати позивачки, [PERSON], у віці 67 років в с. Ірша, Радомишльського району Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії І-ТП № 121308, видане виконкомом Іршанської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 29.07.1999 року. У відповідності до ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року (що діяв на той час), спадщину в шестимісячний строк після смерті матері прийняла позивачка, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: доглядала за домоволодінням, обробляла земельну ділянку, сплачувала необхідні платежі, тощо дані факти також підтверджує довідка № 86 від 27.02.2018 року, видана виконкомом Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Крім того, позивачка також подала заяву про прийняття спадщини до Радомишльської державної нотаріальної контори, за результатами якої, державним нотаріусом було заведено спадкову справу під № 102/2011 даний факт підтверджує витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 26310582 від 05.03.2011 року. До складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON], зокрема всього іншого, входить 1/2 частина житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Ірша, вул. Шевченка, № 8 яка належала покійній матері позивача на підставі Договору купівлі-продажу від 27.11.1989 року, що зареєстрований в реєстрі за № 70. Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Проте на сьогодні, позивачці як єдиній спадкоємиці, нотаріусом не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом (в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України), через те, що згідно довідки № 403 від 07.10.2014 року, яка видана КП «Житомирське обласне міжміське БТІ» право власності на дане нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Радомишльський р-н, с. Ірша, вул. Шевченка, № 8 не зареєстровано. Однак, починаючи з часу придбання 1/2 частини будинку (1989 року) і до дня своєї смерті (27.07.1999 року), її мати увесь цей час проживала в даній частині будинку та була головою двору, а відповідно, постійно, відкрито і безперервно володіла та користувалася цим домоволодінням як власним, що також підтверджує довідка № 93 від 27.02.2018 року, видана виконкомом Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Більше того, згідно ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло в момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. А відповідно до ст.ст. 100 та 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, які діяли на той момент, не передбачалося та не повязували набуття права власності на будинок з реєстрацією його в органах БТІ чи інших установах. Також, згідно до вимог «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18 лютого 2002 року за № 157/16445, з наступними змінами, а також листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Загальна інвентаризаційна вартість цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами складає 60 881,00 гривень, а відповідно вартість Ѕ частини цього будинку становить 30 440,50 гривень даний факт також підтверджує технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 06.10.2014 року. Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Outcome: approved