Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 серпня 1991 року Відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, актовий запис №2348. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24 серпня 1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому мають на даний час вже повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що подружнє життя поступово погіршувалось через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, між ними виникали постійні суперечки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2011 року вони проживають окремо, не ведуть спільний побут та господарство, втратили один до одного почуття любові, поваги, довіри та взаємодопомоги. Стверджує, що на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені, а тому примирення та подальше збереження формально існуючого шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала суду письмову заяву, в якій позов підтримує, просить розглядати справу у її відсутності та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та причини позову, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини сторін, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 24 серпня 1991 року у Відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №2348. В шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], який на даний час досяг повноліття. Сімейне життя між сторонами не склалось, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 1991 року, міцної сім'ї вони не утворили, між ними систематично виникали непорозуміння, які привели до розпаду сім'ї. З 2011 року вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Позивач категорично стверджує, що вони втратили один до одного почуття любові, довіри та взаєморозуміння, без яких повноцінна сім'я існувати не може, і відновлення сімейних стосунків неможливе; переконана, що не буде вживати заходів для збереження формально існуючого шлюбу. Наведені обставини приводять суд до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам сторін, сім'я розпалась остаточно та шлюб існує формально. Враховуючи наведене, суд вважає необхідним формально існуючий шлюб розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені витрати. А відтак, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 243,60грн. судового збору. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved