Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. З відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] - [INFO] . Рішенням Калуського міськрайонного суду від 22.04.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки відповідач добровільно не брав участі в утриманні дочки, то позивач була вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів. Так, рішенням Івано-Франківського міського суду від 02.02.2015 року постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] - [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 800,00 грн., щомісячно. На підставі зазначеного рішення Івано-Франківським міським судом 19.02.2015 року було видано виконавчий лист №344/17988/2014 та старшим державним виконавцем відділу ДВС Рогатинського районного управління юстиції 03.07.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП №48033416. Позивач зазначає, що визначений законом розмір аліментів 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є мінімально можливим та не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дочки [PERSON] , оскільки витрати на дитину суттєво зросли. Окрім того дочка [PERSON] періодично хворіє, знаходилася на стаціонарному лікуванні з приводу пієлонефриту, на даний час перебуває на «Д» обліку у нефролога, а тому потребує періодичного лікування. Також позивач вказує, що фактично з травня 2019 року відповідач перестав сплачувати будь-які аліменти на утримання дочки [PERSON] і станом на 01.07.2020 року заборгованість по аліментах, відповідно до розрахунку сплати аліментів, який виданий старшим державним виконавцем Рогатинського РВ ДВС Сташків О.Б. становить 14446,07 грн. У зв`язку із простроченням сплати аліментів позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з травня 2019 року по червень 2020 року в розмірі 4416,25 грн. Відповідач є здоровою, працездатною собою, непрацездатних осіб на утриманні не має, періодично працює на високооплачуваних тимчасових та сезонних роботах, а тому має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у більшому розмірі, проте ухиляється від виконання свого обов`язку. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а також стягнути з відповідача пеню в розмірі 4416,25 грн. та судові витрати. Відповідач подав відзив на позов, згідно якого зазначає, що станом на сьогоднішній день, суму заборгованості по аліментах погасив у повному обсязі. Відповідач наголошує, що в доданому до позовної заяви розрахунку по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №344/17988/2014 старшим державним виконавцем Сташків О.Б., як повідомив сам державний виконавець, була допущена помилка, а саме сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.07.2020 року становить 7201,00 грн., а не 14446,07 грн. Державний виконавець Сташків О.Б. надав позивачу виправлену довідку з правильною сумою, проте позивач з метою введення суду в оману свідомо надав розрахунок державного виконавця з допущеною помилкою. Відповідач зазначає, що заборгованість по сплаті аліментів, яка винила станом на 01.07.2020 року, появилась у зв`язку із тим, що його не повідомили про зміни у законодавстві, а саме, що сума аліментів становить не 800 грн., як було встановлено у рішенні суду, а розмір аліментів визначається на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому розрахунок пені, зазначений у позовній заяві, не відповідає дійсності, оскільки розрахований із суми заборгованості, якої не існує. Відповідач просить врахувати, що станом на сьогоднішній день сталого заробітку не має, працює не офіційно таксистом. До введення в державі карантину відповідач працював на будівництві, рівень його доходів був вищим, аніж теперішня робота в таксі, проте після впровадження Кабінетом Міністрів України відповідних обмежень свою роботу він втратив Після розірвання шлюбу з позивачем відповідач створив нову сім`ю, дружина фактично перебуває на його утриманні, оскільки рівень її доходів малий. Однак відповідач свідомий того, що розмір аліментів на утримання їхньої дочки в розмірі 800 грн. замалий. Тому відповідач просить позов задоволити частково, згідний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дочки в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі, визначеному за результатами розгляду даної справи. Позивач подала відповідь на відзив, в якому зазначає, що вказана в долученому до матеріалів позовної заяви заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 14446,07 грн. існувала станом на 01.07.2020 року. Позивач просить врахувати, що позовна заява подана нею 29.07.2020 року, а відповідач погасив частину заборгованості в розмірі 1200,00 грн. - 31.07.2020 року та частину заборгованості в розмірі 7202,00 грн. - 15.08.2020 року, тобто значно пізніше звернення позивачки до суду. Позивач наголошує, що відповідач в своєму відзиві особисто підтвердив, що він на даний час неофіційно працює таксистом, а тому, відповідно, має постійний та стабільний дохід та можливість сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в більшому розмірі, оскільки середня заробітна плата таксиста відповідно до офіційних статистичних даних становить не менше 15 тисяч гривень. Твердження відповідача про необхідність утримувати свою теперішню дружину є сумнівним, оскільки вона є фізично здоровою, працездатною особою, має постійне місце роботи та дохід. Тому позивач просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач своїм правом подати заперечення не скористався. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.04.2013 року шлюб між ними було розірвано (а.с.17). Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] - [INFO] (а.с.8). Дочка проживає разом із позивачем, про що свідчить довідка, видана ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 01.07.2020 року (а.с.9). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.02.2015 року (а.с.19-22) постановлено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 800,00 грн., щомісячно. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу наведених норм слідує, що батьки мають рівні права та обов`язки відносно дітей і повинні забезпечити дитині умови для її повноцінного розвитку. У силу положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» зріс розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини. При визначенні розміру аліментів слід врахувати факт перебування дитини на утриманні позивача; вік дитини; вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, так і необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб сторін, стан здоров`я сторін. Відповідачем визнається та обставина, що він працює неофіційно таксистом, а отже має мінливий дохід. Згідно із ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. При цьому суд не бере до уваги покликання відповідача про наявність в нього на утриманні дружини [PERSON] , оскільки вона є здоровою, працездатною особою та, як вказує сам відповідач, працює та отримує заробітну плату. Водночас вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 2500,00 грн. є завищеними. Позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі, зокрема не надано доказів на підтвердження покликання про отримання ним заробітної плати у розмірі 15000,00 грн. При таких обставинах, враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 1800,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо вимог позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч. 1 ст. 196 СК України. Згідно із ч.1 ст.196 СК України із змінами від 17.05.2017р., у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 р., що набрав чинності 08.07.2016 р., було внесено зміни до ст. 196 Сімейного кодексу України саме з метою удосконалення механізму відповідальності за несплату аліментів. У п.22 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу на те, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. З огляду на це слід зазначити, що відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості своєчасної сплати аліментів у стягнутому судом розмірі на утримання неповнолітньої доньки та виникнення заборгованості зі сплати аліментів з незалежних від нього причин. Суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів утворилася з вини відповідача, який, маючи працездатний вік, не маючи на утриманні інших осіб, не вживав заходів щодо утримання своєї доньки у належному розмірі. Аналіз ч. 1ст. 196 СК України дає підстави стверджувати, що платник аліментів несе відповідальність, встановлену законом у вигляді пені, за несплату (неповну сплату) аліментів за встановлений рішенням суду період (місяць) у розмірі 1% від суми несплачених (недоплачених) аліментів за кожен день прострочення у вказаному періоді. Це пов`язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому суд вважає, що позивачкою у позові вірно обрано спосіб розрахунок пені, а саме, що пеня нараховуються на заборгованість по сплаті аліментів за кожен місяць окремо і множиться на кількість днів того місяця, у якому виникла така заборгованість. Така ж позиція щодо розрахунку пені міститься і в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 р. у справі № 6-94цс15, що відповідно до ч. 1ст. 360-7 ЦПК України має бути врахована іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Наведений позивачкою розрахунок частково відповідає вказаним вимогам. Водночас при здійсненні розрахунку пені за період з травня 2019 року по червень 2020 року позивачем не враховано, що відповідач в даний період частково сплачував аліменти у розмірі по 800,00 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості згідно виконавчого листа №2/344/1288/2015 від 19.02.2015 року (а.с.16). Покликання позивача, що долучений нею до позовної заяви розрахунок заборгованості є більш достовірним, суд не бере до уваги. Оскільки фактично і в розрахунку, долученому позивачем, і в розрахунку, який надіслано державним виконавцем на виконання ухвали суду, відображено сплату відповідачем аліментів в період з січня 2020 року по квітень 2020 року, а також у червні 2020 року в розмірі 800,00 грн. Розбіжності в даних розрахунках щодо загального розміру заборгованості не впливають на визначення розміру пені, яка обраховується, виходячи із розміру заборгованості окремо за кожен місяць. Отже, в межах заявлених позовних вимог за період з травня 2019 року по червень 2020 року пеня за прострочення сплати аліментів становитиме: -за червень 2019 року - 304,05 грн.(1013,50*0,01*30); -за липень 2019 року - 80,29 грн.(259*0,01*31); -за серпень 2019 року - 80,29 грн.(259*0,01*31); -за вересень 2019 року - 77,7 грн. (259*0,01*30); -за листопад 2019 року - 328,29 грн. (1059*0,01*31); -за грудень 2019 року - 95,79 грн. (309*0,01*31); -за січень 2020 року - 95,79 грн. (309*0,01*31); -за лютий 2020 року - 89,61 грн. (309*0,01*29); -за березень 2020 року - 95,79 грн. (309*0,01*31); -за квітень 2020 року - 92,7 грн. (309*0,01*30); -за травень 2020 року - 343,79 грн. (1109*0,01*31); -за червень 2020 року - 92,7 грн. (309*0,01*30). У травні та жовтні 2019 року відповідачем сплачено аліменти у повному обсязі. Тому відсутні підстави для нарахування пеня за вказані місяці. Таким чином, загальний розмір пені за ті періоди, коли прострочення сплати аліментів відбувалось з вини відповідача, становить 1776,79 грн. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 517,15 грн. витрат за надання правничої допомоги (а.с.32-35), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed