Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог від 21, 22 та 25 жовтня 2017 року, визнати дії, бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «КРИСТАЛБАНК» при поверненні сум відшкодування протиправними та незаконними; стягнути солідарно з відповідачів - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» гарантовану суму відшкодування еквівалент депозиту 6096,66 грн., еквівалент нарахованих відсотків 383,92 грн. та 5000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та [PERSON] було укладено Договір банківського вкладу №ВДБ-88143:978 від 13 травня 2013 року на суму 350,00 Євро, терміном до 13 листопада 2014 року. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21 серпня 2014 року №72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ТЕРРА БАНК», згідно з яким з 22 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ТЕРРА БАНК». ПАТ «Перехідний банк «КРИСТАЛБАНК» набуло зобовязань щодо повернення, в межах гарантованої суми відшкодування, вкладникам грошових коштів, залучених ПАТ «ТЕРРА БАНК». З 13 січня 2015 року ПАТ «Перехідний банк «КРИСТАЛБАНК» розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ «ТЕРРА БАНК» за договорами банківського вкладу, а також за договорами банківського рахунку. Того ж дня позивач звернувся до ПАТ «ОТП Банк» із заявою про виплату компенсаційних коштів за його вкладом відповідно до ст..26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідач повідомив про можливість отримати кошти лише 20 січня 2015 року. Повірений [PERSON] 20 січня 2015 року звернувся до регіонального відділення ПАТ «ОТП Банк» у м. Львові на вул. Ів. Франка, 20, однак отримав відмову у видачі компенсаційних коштів, мотивовану необхідністю зясування можливості видачі коштів по довіреності №289 та недостатністю повноважень, прописаних у такій. Вважає, що відповідач протиправно користувався коштами з 13 січня 2015 року у звязку із чим настає відповідальність, передбачена ст.625 ЦК України. В обґрунтування моральної шкода вказує, що [PERSON] є її чоловіком, кошти, які були покладені на депозит фактично ним зароблені та надає медичні документи з приводу стану здоровя [PERSON] До судового засідання позивач подала заяву про слухання справи у її відсутності. Представник відповідача ПАТ «КРИСТАЛБАНК» до судового засідання подав письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Нормами статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та [PERSON] був укладений Договір банківського вкладу №ВДБ-88143:978 від 13 травня 2013 року. У звязку із кризовою ситуацією, що склалась на фінансовому ринку України і недостатністю грошових коштів на рахунку ПАТ «ТЕРРА БАНК», Правлінням Національного банку України винесено Постанову від 06 серпня 2014 року «463/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» до категорії проблемних . Постановою Правління Національного банку України від 21 серпня 2014 року №518 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» до категорії неплатоспроможних ПАТ «ТЕРРА БАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 серпня 2014 року №72 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» було вирішено розпочати процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 22 серпня 2014 року. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №122 від 20 листопада 2014 року та наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 листопада 2014 року «232 було продовжено здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «ТЕРРА БАНК» на один місяць до 22 грудня 2014 року включно та продовжено повноваження уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ТЕРРА БАНК», [PERSON] на один місяць до 22 грудня 2014 року. В подальшому Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2014 року «159 вирішено розпочати процедуру ліквідації ПАТ «ТЕРРА БАНК» строком на 1 рік з 24 грудня 2014 року по 23 грудня 2015 року включно. Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у звязку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч.1 ст.26 вищевказаного Закону, Фонд гарантування вкладів фізичних осі (надалі - Фонд) відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Згідно ч.1 ст.42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд на підставі плану врегулювання приймає рішення про утворення перехідного банку із передачею всіх або частини активів і зобовязань одного або декількох неплатоспроможних банків. Перехідний банк утворюється у формі публічного акціонерного товариства. З метою реалізації вищевказаної норми Закону та для виконання плану врегулювання неплатоспроможності банку ПАТ «ТЕРРА БАНК» Фондом було створено ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРЕХДІНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК». Перехідний банк було створено з метою передачі йому частини активів та зобовязань неплатоспроможного ПАТ «ТЕРРА БАНК». Відповідно до ч.10 ст.42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», перехідному банку передаються всі або визначена відповідно до плану врегулювання частина активів і зобовязань неплатоспроможного банку. На виконання зазначеної норми Закону рішенням акціонера ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» від 22 грудня 2014 року було уповноважено директора ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» [PERSON] на підписання від імені ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» акту приймання-передавання активів та зобовязань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК». Відповідно до вказаного рішення ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» було складено та підписано [PERSON] приймання передавання активів та зобовязань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК» від 22 грудня 2014 року. Відповідно до п.п.3, 3.1., 4 вищевказаного [PERSON], Банк набув зобовязання перед вкладниками ПАТ «ТЕРРА БАНК» щодо виплати грошових коштів вкладниками (активи яких передано Банку) в межах суми, що визначена Планом врегулювання та Реєстром договорів з кредиторами (вкладниками). Згідно абзацу 4, 5 п.27.1. Виписки з Плавну врегулювання неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК» від 13 жовтня 2014 року за №224/14 із змінами від 08 грудня 2014 року за №256/14 та від 22 грудня 2014 року за «263, зобовязання неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованих Фондом, передаються у національній валюті України гривні в сумі гарантованого відшкодування коштів за вкладами на дату запровадження адміністрації у такому неплатоспроможному банку. Зобовязання неплатоспроможного банку за вкладами в іноземній валюті передаються перехідному банку в національній валюті України гривні в сумі гарантованого відшкодування коштів за вкладами на дату запровадження тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку в межах гарантованого Фондом розміру відшкодування після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на день початку процедури виведення Фондом неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст.36 Закону. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що Банк фактично прийняв на себе виключний перелік обовязків за вимогами кредиторів ПАТ «ТЕРРА БАНК», який відповідно до [PERSON] та [PERSON] з Додатку №2 до [PERSON], полягав лише у здійсненні виплат грошових коштів, що зазначені у вказаному [PERSON] та Додатку №2 до нього. Згідно ч.1 п.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначені виплати гарантованої суми, що підлягає відшкодуванню з Фонду здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації. Отже, з врахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що сума грошових коштів за Договором банківського вкладу (депозиту) ВДБ-88143:978 від 13 травня 2013 року підлягає сплаті лише в національній валюті України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури здійснення тимчасової адміністрації, тобто станом на 21 серпня 2014 року (1 долар США 13.11 грн.) . Відповідно до [PERSON] з Додатку №2.1. до [PERSON] та виписками про рух коштів по рахунках, що долучені до матеріалів справи, ПАТ «КРИСТАЛБАНК» зобовязаний повернути позивачу виплати грошових коштів за Депозитами, виключно в частині переданого [PERSON] від ПАТ «ТЕРРА БАНК» до ПАТ «КРИСТАЛБАНК» зобовязання ПАТ «ТЕРРА БАНК» перед позивачем, що в сумі складає: за Договором банківського вкладу (Депозиту) №ВДБ-88143:978 від 13 травня 2013 року 6096,66 грн. сума депозитного вкладу та 383,92 грн. сума нарахованих відсотків. Крім цього, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання дій та бездіяльності ПАТ «КРИСТАЛБАНК» та Фонд гарантування вкладів гарантування вкладів фізичних осіб протиправними та незаконними, оскільки відповідачі не порушили права позивача на одержання вказаних коштів, з врахуванням того, що для одержання суми належних позивачу коштів, останній необхідно звернутись до ПАТ «КРИСТАЛБАНК» у належному порядку. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Також, відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок, та є вина зазначеної особи. Відтак, обовязковою умовою відшкодування моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду. Позивачем не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями чи бездіяльністю відповідачів та наслідками, крім цього, не зазначено в чому саме полягає заподіяна шкода та не обґрунтовано розмір відшкодування, яке нею визначено для стягнення з відповідачів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити, оскільки позивачем не наведено жодних істотних доказів того, що їй завдано моральних страждань відповідачами та не аргументовано розмір морального відшкодування. Відповідно до ч.13 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь Державної судової адміністрації України судові витрати в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved