Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з вказаним\~позовом,\~яким вказала,\~що вона зі своєю сім`єю постійно проживала та проживає за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок належав їй на праві особистої приватної власності на підставі договору дарування від 17 липня 2017 року. Також під даним будинком, позивачем була приватизована земельна ділянка площею 0,1109 га, кадастровий номер 6520387500:01:001:0602. Чоловік [PERSON] з початку 2020 року мав не врегульовані боргові зобов`язання з третьою особою. З метою вирішення даного питання чоловік в квітні 2020 року звернувся до [PERSON] , який був знайомий друга сім`ї та\~користувався їх довірою. [PERSON] \~запропонував передати\~у борг\~10\~000\~доларів США,\~з метою\~погашення зобов`язань\~перед цією\~особою,\~але звернув\~увагу на\~необхідність надати\~у якості\~забезпечення повернення\~боргу в\~іпотеку житловий\~будинок.\~Позивач погодилась.\~Організацією підготовки\~документів до\~укладення договору\~займався [PERSON] ,\~якому [PERSON] \~передала усі\~правовстановлюючі документи\~на житловий\~будинок та\~земельну ділянку,\~а також\~технічну документацію. При підготовці документів [PERSON] із посиланням на нотаріуса, пояснив, що укласти іпотеку не можливо, оскільки в будинку зареєстровані неповнолітні діти. Тому на його вимогу позивач 03 квітня 2020 року разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , знялась з реєстраційного обліку та зареєструвалась у своєї подруги за адресою: [ADDRESS] . В будинку залишилися зареєстрованими чоловік [PERSON] та їх старший син - [PERSON] , [INFO] . 07 квітня 2020 року, у вівторок, позивач прибула до приватного нотаріуса Басова О.М., що розташований у м. Олешки. Там вже збув [PERSON] , документи були підготовлені та роздруковані. Вони разом зайшли до нотаріуса, [PERSON] надала оригінал паспорту (копію паспорту, в неї раніше взяв [PERSON] ), їй на підпис надали декілька документів, як на білих аркушах так і офіційних «синіх» бланках. Зі слів [PERSON] це був договір іпотеки на житловий будинок і позивач їх підписала, не читаючи. Жодних договорів нотаріус їй не видавав. Зі слів [PERSON] оригінали договорів іпотеки та правовстановлюючих документів повинні зберігатись у нього. Нотаріус текст договору іпотеки не зачитував. В квітні\~2021\~року позивач\~звернулась до\~НАК «Нафтогаз»\~з метою\~оформлення договірних\~відносин на\~газопостачання житлового\~будинку де\~їй повідомили\~про необхідність\~надати правовстановлюючі\~документи.\~ [PERSON] \~звернулась до\~ [PERSON] \~з проханням\~повернути їй\~документи на\~житло,\~але позивачу\~було надано\~копію договору\~купівлі-продажу\~будинку,\~укладеного 18\~травня 2020\~року між\~ [PERSON] \~від її\~імені та\~ [PERSON] .\~Будинок з\~землею було\~продано за\~92\~400\~грн. [PERSON] \~відмовився пояснювати\~причини таких\~своїх дій\~та повідомив,\~що не\~має до\~неї претензій\~по поверненню\~боргу.\~Таким чином,\~виявилось,\~що 07\~квітня 2020\~року у\~приватного нотаріуса\~Олешківського районного\~нотаріального округу\~Херсонської області\~Басова О.М.,\~позивача було\~введено в\~оману [PERSON] ,\~щодо дійсної\~природи підписаних\~документів,\~замість договору\~іпотеки,\~ [PERSON] \~ на\~підпис було\~надано довіреність,\~зміст якої\~їй на\~ час подачі позову не був їй відомий. Жодних грошових коштів з продажу житлового будинку позивач не отримувала. В свою чергу [PERSON] жодного разу не був присутній та не оглядав спірний житловий будинок, як до укладання договору купівлі-продажу так і після цього. Позивач наголосила,\~ [PERSON] \~ввів\~її\~в оману,\~через\~що\~договір доручення\~та\~видана\~на його\~виконання\~довіреність\~є недійсною,\~тому\~було\~відсутнє й\~її\~волевиявлення\~на укладання\~договору\~купівлі-продажу\~від\~18\~травня\~2020\~року\~та\~відчуження належного\~будинку\~на\~користь [PERSON] \~у\~зв`язку\~з чим\~є\~недійсним\~і цей\~договір. Враховуючи вищевикладене, \~позивач, \~уточнивши позовні вимоги 29.04.2021 року, просила суд: визнати недійсним усний Договір доручення, що укладений 07 квітня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] ; визнати недійсною Довіреність видану 07 квітня 2020 року на ім`я [PERSON] , що посвідчена приватним нотаріусом Олешківського районного нотаріального округу Херсонської області Басовим О.М. за реєстровим № 212, на виконання усного Договору доручення, що укладений 07 квітня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] ; визнати недійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 49, 3 кв.м, та земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0.1109 га, кадастровий номер 6520387500:01:001:0602, посвідчений 18 травня 2020 року приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Прокопенко В.М. за реєстровим № 228; стягнути пропорційно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні: Позивач та представники позивача [PERSON] та [PERSON] заявлені вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити. Позивач, в якості свідка, будучі попередженою про кримінальну відповідальність, надала суду пояснення аналогічні позову. Представник відповідача-2 Тимофіїв Д.В. висловився проти задоволення позову. Процесуальні дії суду під час розгляду справи: 23\~квітня 2021\~року позов [PERSON] було залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків. 30\~квітня 2021\~року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 02\~червня 2021\~року ухвалою суду задоволено заяву представника позивача про витребування доказів. 20 липня 2021 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно договору дарування житлового будинку від 17.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Прокопенком В.М., позивач прийняла в дар від [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під [ADDRESS] , на приватизованій земельній ділянці площею 0,1109 га, кадастровий номер 6520387500:01:001:0602. Як вбачається з довіреності від 07.04.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Олешківського районного нотаріального округу Басовим О.М. та зареєстрованої в реєстрі за № 212, [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси та вести від її імені справи в усіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форма власності та галузевої належності та інше при вирішення будь-яких питань, що стосуватимуться: продажу належних їй житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами за [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер 6520387500:01:001:0602 на якій розташований цей будинок за ціну та на умовах за його розсудом; укладання договорів на обслуговування в газо-електро-постачальних організаціях указаного житлового будинку. З довідки Чорнобаївської сільської ради № 776 від 18.05.2020 року, виданої [PERSON] як представнику [PERSON] , вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: чоловік - [PERSON] , 1979 року народження та син [PERSON] , 2001 року народження. Заявою від 18.05.2020 року [PERSON] , як представник [PERSON] , повідомив приватного нотаріуса Білозерського районного нотаріального округу Прокопенка В.М., що неповнолітні та малолітні діти, недієздатні та обмежено дієздатні особи не мають права користуватися житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З Договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.05.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Прокопенком В.М., вбачається, що [PERSON] , який діє на підставі довіреності, посвідченої Басовим О.М., приватним нотаріусом Олешківського районного нотаріального округу Херсонської області 07.04.2020 року за реєстровим № 212 від імені [PERSON] продав [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,1109 га, кадастровий номер 6520387500:01:001:0602. \~ \~ \~ \~Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 209327331 від 18.05.2020 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 251732176 від 08.04.2021 року, власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Підстава для державної реєстрації: Договір купівлі-продажу житлового будинку від 18.05.2020 року. Заявою від 28.04.2021 року, поданою на ім`я приватного нотаріуса Олешківського районного нотаріального округу Басова О.М., [PERSON] просила скасувати довіреність № 212, посвідчену Басовим О.М. приватним нотаріусом Олешківського районного нотаріального округу 07.04.2020 року. видану на ім`я [PERSON] на право продажу житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами за [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер 6520387500:01:001:0602 на якій розташований цей будинок. Вказана нотаріальна дія внесена до Єдиного реєстру довіреностей, витяг № 44486278 від 08.04.2021 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду пояснили, що позивач та її родина проживали та проживають у спірному будинку і на сьогоднішній день. [PERSON] ніколи в будинку не проживав і не знаходився. Жодних претензій до родини с приводу користування належного йому майна не висловлював. \~ \~ \~ \~Міркування суду щодо обраного позивачем способу захисту: Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 року у справі «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (Рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)». У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus ). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець вказує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, а ніж закон. Більш того, виходячи з положень\~ЦПК України\~така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходить своє відображення в судовому рішенні, зокрема в його мотивувальній і резолютивній частинах. Тому, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з принципом jura novit curia неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 08.06.2021 року по справі № 662/397/15-ц. Надавши оцінку способу захисту порушеного права обраного позивачем, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] на обґрунтування своїх вимог послалася не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, а отак суд, застосувавши принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію норм Закону та застосовує для прийняття рішення відповідні норми ЦК України. Розглядаючи вимогу позивача про визнання усного договору доручення, що укладений 07 квітня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов наступного: Згідно положень ст. 1000 ч. 1 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. За вимогами ст. 1007 ч. 1 ЦК України довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Статтею 206 ЦК України визначено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. При цьому за вимогами ст. 657 ч. 1 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. А отак, якщо між позивачем і відповідачем-1 07.04.2020 року, було укладено усний правочин договір доручення, то він в силу вищенаведених положень ЦК України є нікчемним, а нікчемний договір, в силу вимог ст. 215 ч. 2 ЦК України не потребує визнання недійсним, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про визнання недійсною Довіреності від 07 квітня 2020 року на ім`я [PERSON] суд керується наступним: Згідно вимог\~ст.\~244\~ч.\~1,\~3\~\~ЦК\~України,\~\~представництво,\~\~яке \~ґрунтується \~на\~договорі,\~може\~здійснюватися\~за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Згідно зі ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Виходячи з показів позивача, наданих нею під присягою, в якості свідка, 07.04.2020 року в приміщенні офісу нотаріуса Басова О.М. вона не укладала і не підписувала правочину, з метою представництва перед третіми особами. Вона помилялася щодо його правової природи, вважала, що вона підписує договір застави нерухомого майна житлового будинку в рахунок позики і була впевнена, що жодних прав на відчуження будинку, в якому проживає вона зі своєю родиною, відповідачу-1 на користь третіх осіб вона не давала. Положеннями ЦК України визначено правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки. Так, згідно вимог ст. 229 ч. 1 ЦК України якщо особа,\~яка вчинила\~правочин,\~помилилася щодо\~обставин,\~які мають\~істотне значення,\~такий правочин\~може бути\~визнаний судом\~недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін. Тож, враховуючи наведене суд дійшов висновку про те, що 07.04.2020 року позивач, помиляючись щодо природи правочину та прав і обов`язків сторін, підписала довіреність, яка, відповідно має бути визнана судом недійсною. Тобто позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Розглядаючи вимогу позивача про визнання недійсним Договору купівлі-продажу житлового будинку суд дійшов наступного: Право власності має фундаментальним характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахування принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). \~ \~ \~ \~Як визначено\~ст.\~202,\~203\~ЦК\~України,\~правочином\~є\~дія особи,\~спрямована\~на\~набуття,\~зміну\~або\~припинення цивільних\~прав\~та\~обов`язків.\~Зміст\~правочину\~не може\~суперечити\~цьому\~Кодексу,\~іншим\~актам\~цивільного законодавства,\~а\~також\~інтересам держави\~і\~суспільства,\~його\~моральним\~засадам. Особа,\~яка\~вчиняє\~правочин,\~повинна\~мати\~необхідний обсяг\~цивільної\~дієздатності. Волевиявлення\~учасника\~правочину\~має бути\~вільним\~і\~відповідати його\~внутрішній\~волі. Правочин\~має\~вчинятися\~у формі,\~встановленій\~законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до норм ст. 215 ч. 3 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно вимог ст. 216, 236 ЦК України \~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Тож враховуючи вищевикладене суд дійшов наступного: Оскільки правочин довіреність від імені позивача на ім`я відповідача-1 визнаний судом недійсним, то він є недійсним саме з моменту його підписання з 07.04.2020 року, і відповідно договір купівлі-продажу, укладений 18.05.2020 року між відповідачем-1 та відповідачем-2, як похідний, підлягає визнанню недійсним. Крім того суд зважає на наступне: Відповідно вимог ст. 655 ч. 1 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки покупець (відповідач-2) не прийняв майно не вселився в будинок, що підтверджено показами свідків, та не спростовано відповідачами, то, відповідно, вищевказаний договір купівлі-продажу майна житлового будинку та земельної ділянки, є недійсним і в силу вимог ст. 203, 215, 655 ЦК України. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial