Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває в колективній власності КСА «Білоцерківська» Шкарівської сільської ради Білоцерківського району та майновий пай члена спілки громадян-співвласників майна реорганізованої КСА «Білоцерківська» у розмірі 2702 грн., спадкоємцем за заповітом після смерті батька є онук померлого [PERSON], але позивач та її брат [PERSON] мають право на спадкування незалежно від заповіту, вона прийняла спадщину у встановлений строк, але нотаріусом їй відмовлено в оформленні спадкових прав через відсутність правовстановлюючих документів. Позивач просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді 1/2 частини земельної частки /паю/ у землі, яка перебуває у колективній власності КСА «Білоцерківська» Шкарівської сільської ради Білоцерківського району та 1/2 частини майнового паю члена спілки громадян-співвласників майна реорганізованої КСА «Білоцерківська» в порядку спадкування після померлого [INFO] року [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв щодо розгляду справи без їх участі не надано, а тому за згодою позивача на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України суд вважав за можливе провести заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] -батько позивачки [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про його смерть, копією свідоцтва про народження позивачки та копією свідоцтва про її одруження 07.08.1971 року з [PERSON], після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». З матеріалів спадкової справи № 40/2014, копію якої надано Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадкодавець [PERSON] залишив заповіт, посвідчений 12.10.2010 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.А., зареєстровано в реєстрі за № 3500, згідно якого заповів належний йому житловий будинок під [ADDRESS] Білоцерківського району Київської області: 1/4 частину [PERSON], 1/4 частину [PERSON], 1/2 частину [PERSON]; земельну ділянку площею 0,2173 га [ADDRESS] Білоцерківського району, призначення якої -будівництво та обслуговування житлового будинку: 1/4 частину [PERSON], 1/4 частину [PERSON], 1/2 частину [PERSON]; земельну ділянку площею 0,0369 га по [ADDRESS] Білоцерківського району, цільове призначення -для ведення особистого селянського господарства: [PERSON]; право на земельну частку /пай/, яка перебуває у колективній власності КСА «Білоцерківська» Шкарівської сільської ради Білоцерківського району, розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі /на місцевості/, що посвідчене сертифікатом серії КВ № [NUMBER], виданим Білоцерківською районною державною адміністрацією 27.12.1996 року та зареєстрованим 27.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за [NUMBER],- [PERSON]. В судовому засіданні також встановлено, що за померлим [PERSON], крім наведеного в заповіті майна, рахується майновий пай відповідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена спілки громадян-співвласників майна реорганізованої КСА «Білоцерківська» /майновий сертифікат/ [NUMBER] у розмірі 2702 грн., 0,06 відсотків, що слідує з довідки Шкарівської сільської ради від 17.10.2014 року № 02-18-2232. Згідно матеріалів спадкової справи, спадщину за законом після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON], як спадкоємець першої черги, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори 11.02.2014 року; та син спадкодавця [PERSON], який був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на день смерті в [ADDRESS], що стверджується довідкою Шкарівської сільської ради Білоцерківського району. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли, позивач звертається до суду за вирішенням спору тільки щодо спадкування права на земельну частку /пай/ та на майновий пай, спадкоємець за заповітом на земельну частку /пай/ [PERSON] спадщину не прийняв, а право на майновий пай не було охоплено заповітом, а тому право на спадкування даного майна одержують спадкоємці за законом - позивач та її рідний брат [PERSON]. З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємець за заповітом [PERSON] звертався до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав, але постановою державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори від 11.04.2015 року йому було в цьому відмовлено з тих підстав, що він не прийняв спадщину у встановлений строк. За ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Постановою державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 26.01.2016 року № 60/02-31 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді 1/2 частини земельної частки /паю/ у землі, яка перебуває у колективній власності КСА «Білоцерківська», розміром 1,92 в умовних кадастрових гектарах, та 1/2 частини майнового паю члена спілки громадян-співвласників майна реорганізованої КСА «Білоцерківська», оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно, що стверджується даною постановою нотаріуса. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право наземельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. А відповідно до п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до ст.2 вказаного вище Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В п.17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також вказується на те, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку /пай/ основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку /пай/. Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі від 16.01.2017 року, в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ по КСА «Білоцерківська» рахується сертифікат серії КВ № [NUMBER] за померлим [PERSON], зареєстрований за [NUMBER], розмір земельної частки /паю/ становить 1,92 умовних кадастрових гектарів. Аналогічна довідка надана Шкарівською сільською радою Білоцерківського району. Щодо спадкування майнового паю, то Указом Президента України від 29.01.2001 року № 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» було передбачено виконання наступних робіт, а саме: уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, з урахуванням майна, що призначалося, але не використано для погашення заборгованості зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв'язку зі списанням цієї заборгованості відповідно до законодавства; визначення розмірів паїв колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, що не були ними одержані в натурі, грішми або цінними паперами при припиненні членства, а також встановлення осіб, які є їх власниками; запровадження документального посвідчення права власності на паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати). Спірні правовідносини врегульовані також Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 року, згідно ст.9 якого до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом. Постановою КМ України від 28.02.2001 року за № 177 /зі змінами/ « Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення. Згідно з п.п.4,7 цього Порядку, до списку осіб, які мають право на майновий пай, включаються всі члени підприємства, а також, особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай. А право кожного члена підприємства на пайовий фонд майна залежить від його трудового внеску, який визначається з урахуванням розміру всіх форм оплати праці за період членства у цьому підприємстві. Відповідно до п.13 Порядку майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво. Згідно з п.14 Порядку свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради. Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Як встановлено судом і вказано вище, право спадкодавця [PERSON] на майновий пай було підтверджено відповідним сертифікатом [NUMBER] . За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: в т.ч. рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Як вказано вище, позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку /пай/ та майновий пай після смерті її батька, якому за життя було оформлено сертифікат на право на земельну частку /пай/ та майновий сертифікат, але у спадкоємця ці правовстановлюючі документи відсутні, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем, як спадкоємцем першої черги за законом, право на 1/2 частину вказаного вище спадкового майна, оскільки іншого способу захисту прав позивача не існує. Крім того, позивач на інше спадкове майно не претендує, хоча має право на обов'язкову частку у спадщині за нормами ст.1241 ЦК України, але відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивачем при зверненні до суду недоплачено судовий збір в сумі 140 грн. відповідно до ціни позову, а тому суд вважає за можливе за згодою позивача стягнути цю суму з неї на користь держави.

Outcome: approved