Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що в період з 2002 року по 2016 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. За час шлюбного життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач, будучи батьком дитини, не займається матеріальним забезпеченням останньої. На даний час сторони проживають окремо, дитина перебуває на утриманні позивача, а відповідач від покладеного на нього обовязку щодо утримання дитини відмовляється. Разом з тим, як вказує позивач на утримання дитини потрібна значна сума коштів, оскільки дитина потребує постійного догляду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, визначивши частку доходу, яка буде стягуватись з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу/заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини позову. Вказує, що відповідач після припинення шлюбних відносин матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інших осіб на своєму утриманні не має. Просить суд позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, серії 1_КГ №044312, 27 січня 2007 року народився [PERSON]. Відповідно до вказаного свідоцтва, батьком дитини вказано [PERSON], а отже на нього покладено обовязок, щодо утримання дитини. Як вбачається з матеріалів справи, та пояснень позивача, з серпня 2016 року шлюбні стосунки між сторонами припинено, на даний час сторони проживають окремо. Відповідач, будучи батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Інші стягнення по виконавчому листу з нього не проводяться. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно з нормами ч.ч.8, 9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. В загальній декларації прав людини проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу. В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. В конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З'ясовуючи обставини, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що позивач на даний час офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, хронічних захворювань не має, інших осіб на своєму утриманні не має. При цьому визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, дослідивши доводи позивача викладені у позові, заслухавши пояснення позивача, надані в судовому засідання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача має бути стягнуто аліменти в частці від його доходу в розмірі, що відповідатиме інтересам дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати по справі

Outcome: approved