Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина у виді жилого будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в [ADDRESS]. Вона, являючись спадкоємцем померлого за законом, спадщину прийняла. Крім неї спадкоємців за законом чи заповітом не має . Оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на жилий будинок не має змоги, оскільки померлий не зареєстрував у встановленому порядку право власності на це нерухоме майно . Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги викладені у позовні заяві підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Грушівської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова Яценко Т.І. просить слухати справу у відсутності представника даного відповідача, проти задоволення позову не заперечує. Неявка в судове засіданні сторін , належним чином повідомлених про розгляд справи не є перешкодою для її розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до статті 1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто об'єктами спадкування є цивільні права та обов'язки спадкодавця, які не є нерозривно пов'язаними з його особою та які не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 31 серпня 2010 року ( запис № 16143) відділом реєстрації смерті у м. Києві. Позивач є спадкоємницею померлого [PERSON] за законом першої черги, оскільки являється його дочкою, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ( актовий запис № 2451), виданим 7 грудня 1971 року виданим відділом ЗАГС Московського району м. Києва, де в графі батьки зазначений [PERSON]. Згідно довідки № 131/298 від 17 серпня 2009 року, виданої Національною академією наук України інститут мовознавства ім. О.О. Потебені з лінгвістичного погляду прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]» (українські варіанти), які належать одній і тій особі чи одній родині, вважаються цілком ідентичними. 7 вересня 2010 року позивач звернулася в Дванадцяту Київську державну нотаріальну контору з заявою, про прийняття спадщини . У видачі Свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок позивачці державним нотаріусом було відмовлено в зв'язку з відсутністю державної реєстрації нерухомого майна при житті [PERSON] про що державним нотаріусом 11 лютого 2014 року винесена постанова. Будинок, з приводу якого заявлено позов, не відноситься до категорії самовільно збудованих, виходячи з наступного. Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівль» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні - не відносяться до категорії самовільних. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленему Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленному порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Встановлено, що будинок під номером [ADDRESS] Миронівського району Київської області, який належить [PERSON] на підставі Договору купівлі - продажу від 18 березня 1988 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] , згідно Державного акту на право власності на земельньну ділянку, виданому на підставі рішення сесії Піївської сільської ради від 23 листопада 2009 року № 971 - 49 V був побудований на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд . Наявність на вказаний будинок технічного паспорта свідчать про те , що цей будинок не є самовільно збудованим. При житті [PERSON] не провів державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок та у зв'язку з його смертю таке право втрачене. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Піївської сільської ради Миронівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 373,1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ»,

Outcome: approved