Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 квітня 2015 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції , стягнення аліментів на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх його заробітків ( доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. До судового засідання позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі (а. с.33). Відповідач в судове засідання надав заяву про повне визнання позову та розгляд справи у його відсутність ( а.с. 34). Згідно ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено, що сторони 29 квітня 2015 року уклали шлюб, спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, спору про місце проживання дитини не мають. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11) , яка проживає разом з позивачем , знаходиться на її утриманні , що підтверджується довідкою ( а. с. 12). Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не припускається. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст.150 СК України, батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитини повної загальної середньої освіти; готувати її до самостійного життя. Згідно Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року передбачено, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність людини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною. Відповідно до роз»яснення п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому при наявності кількох дітей у відповідача суд повинен виходити із рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання з тим, щоб одна дитина не перебувала і гіршому становищі порівняно з іншою. Пунктом 3 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи факт визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Шлюб підлягає розірванню, оскільки сторони не дійшли спільної думки , щодо можливості збереження шлюбу. Оскльки батько проживає окремо від дитини , офіційно працює, з нього на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходів/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до ст. ст. 134, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 704,80 грн. судового збору та на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі ст.ст.24, 104,109 180-182 СК України,

Outcome: approved