Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (позивач), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (відповідач). Ще з травня 2018 син [PERSON] залишив квартиру та фактично у ній не проживає, жодної участі в утриманні житла не приймає, комунальні послуги не сплачує. Місце його фактичного проживання невідоме. Факт відсутності відповідача за місцем проживання стверджується актами ЛКП «Бондарівка» від 07.11.2018, 26.12.2018, 28.01.2019, 18.02.2019, 18.03.2019, 08.04.2019, 07.06.2019. При цьому, будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його відсутності не існує, а тому вважає, що такий втратив право користування спірним житлом. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 16.08.2019 відкрито спрощене провадження у справі. Позивач подала до суду клопотання про слухання справи у її відсутності позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності. Відповідач [PERSON] 13.09.2019 подав до суду заяву в якій позов визнає та просить такий задоволити. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву в якій просить позов задоволити, а розгляд справи здійснювати у його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985р. із змінами, внесеними з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», - суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однією вказаною позивачем підстави, ст.71 або ст.107 ЖК України, а саме: якщо особа була відсутня понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на жилу площу. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Поважні причини відсутності визначені ч.3 ст.71 Житлового кодексу, перелік таких є вичерпним. Аналогічне положення відображене в п.8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03.04.1987р. №2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», згідно якого за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що стверджується довідкою №1735 виданою 16.05.2019 ЛКП «Бондарівка». Як стверджується з Актів складених 07.11.2018, 26.12.2018, 28.01.2019, 18.02.2019, 18.03.2019, 08.04.2019, 07.06.2019 комісією ЛКП «Бондарівка» [PERSON] [INFO] , з 07.11.2018 не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відомості про теперішнє місце перебування відповідача відсутні. З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, не проживаючи у спірному житлі понад шість місяців без поважних причин, втратив право на користування ним, а відтак позов слід задоволити. На підставі ст.ст.71, 72 Житлового кодексу та

Outcome: approved