Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 19 липня 2008 року вони уклала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Спільне життя між ними не склалося, оскільки в них різні погляди на сімейне життя та обовязки. У звязку з цим у родині відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Відповідач зраджував їй, тому можливості зберегти родину більше не має. Відповідач тривалий час ніде не працював, не бажав влаштовуватися на роботу, про сімейний добробут не дбав. Подружні відносини між ними припинені з листопада 2015 року. З цього часу спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо, майнових спорів між ними немає. Позивач самостійно забезпечує себе та сина, чи працює відповідач на даний час їй не відомо, оскільки вони не бачаться та не цікавляться життям один одного. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. На примирення позивач не згодна, і тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Гусарова». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З письмових пояснень відповідача по справі вбачається, що вони з позивачем дійсно з 19 липня 2008 року перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина. Стосунки як у подружжя в перші роки сімейного життя складалися дружньо. Та згодом позивач почала нехтувати сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, до дитини, не піклувалася сином, сімєю, допускала образи в присутності сина. З її ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких була дитина, що негативно впливало на його психічний стан та душевні страждання. В останні два роки він почав помічати зміну ставлення позивача до виконання своїх материнських обовязків, байдуже ставлення до сина, до стану його здоровя, його розвитку. Тому він звернувся з позовом до іншого суду про відібрання сина у позивача. Відповідач вважає, що належним чином займався розвитком сина, тому дитина до нього особисто прихильна. Оскільки між ним по позивачем втрачені почуття любові та поваги один до одного, вони припинили стосунки, як подружжя, відповідач вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати. Цивільну справу просить розглянути за його відсутністю. На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~статті 51 Конституції України,\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам, як позивача так і відповідача. Судом встановлено, що 19 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції було зареєстровано шлюбу між громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON], про що\~в книзі реєстрації шлюбів \~19 липня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 261. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.9). Позивач та відповідач по справі є батьками дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №157187 виданого 04 лютого 2009 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.8). За обставин, які склалися між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved