Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою до [PERSON], просила шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №188 розірвати; визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матірю та покласти судові витрати на відповідача. Причинами розпаду сімї, позивачка вважає те, що вони є різними за характером людьми, мають різні погляди на життя, примирення між ними неможливе, сторони спільне господарство та сумісне проживання не підтримують, за попередньою домовленістю їхні неповнолітні діти залишаються проживати разом з позивачкою. Відповідач надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути позов за його відсутності. Позивач надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути позов за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 вересня 2001 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 188. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини фактично припинені, подружні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сімї, сторони мають різні погляди на сімейне життя та виховання дітей. Наявності спору між сторонами щодо місця проживання дітей та майнового спору судом не встановлено. На примирення позивач не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сімї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, а також інтересам неповнолітніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. За правилом частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. З обставин справи, пояснень позивачки суд дійшов висновку про відсутність спору між цими сторонами щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, що позбавляє права суд вирішувати це питання. Додатково суд має врахувати, що стороною позивача не дотримано порядку отримання письмового висновку органу опіки та піклування, що є обовязковим для такої категорії справ, що процесуально позбавляє суд права вирішувати таке питання. Таким чином, враховуючи, що повноваження суду у цивільних справах позовного провадження поширюється на право вирішувати спори, що існують між сторонами, а відсутність спору такі повноваження ліквідує, суд має в частині цієї вимоги в позові відмовити.

Outcome: approved