Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що 21 березня 2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Подальше збереження шлюбу не можливе. Фактично шлюбні відносини припинено з серпня 2015 року. Позивач у судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст.\~169, ст.\~224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності особи, яка бере участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей\~21,\~24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4\~статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як вбачається зі ч. 2\~ ст. 104 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Стаття 105 ч. 1 СК України\~ вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Статтею 109 СК України \~передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 \~ст. 110 СК України\~ позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~ у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3\~ст. 115 СК України\~ передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1\~ст. 61 ЦПК України\~ обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, з матеріалів вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище «Якімова») [INFO], одружились 21 березня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу виконкомом Максимільянівської сільської ради Марїнського району Донецької області зроблено запис за № 4, відповідно до свідоцтва про одруження І-ЖД № 349250. Прізвище дружини після одруження присвоєно «Янушевська». Позивач та відповідач не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що сторони по справі є різними людьми. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved