Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання інформації недостовірною, спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, в якому просить суд визнати недостовірно та такою, що принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію [PERSON] , інформацію, поширену [PERSON] під час його публічного виступу [INFO] біля центрального входу в будівлі Головного офісу Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд», розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, буд. 2; зобов`язати відповідача протягом десяти днів з моменту набрання рішенням по даній цивільній справі законної сили здійснити спростування недостовірної інформації шляхом опублікування тексту рішення суду, включаючи публікацію його резолютивної частини в місцевому друкованому засобі інформації - обласній газеті «Вісті Придніпров`я»; стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 335 070,00 грн., та судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що вона являється співзасновником та акціонером Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» та співзасновником благодійної організації «Благодійний фонд Біржа Благодійності «Добродій». [INFO] приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись в приміщенні банку, розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, 2, [PERSON] почула зовні приміщення гучні крики людини. Як з`ясувалося, цією людиною виявився відповідач [PERSON] , який, використовуючи мікрофон та гучномовець, промовляв на адресу позивачки висловлювання, що порочать честь та гідність останньої, її особисту, професійну та суспільну репутацію, а саме: «…Внимание! [PERSON] украла из благотворительного фонда 50 миллионов!..можно купить очередную « Теслу »!...Все знают, что [PERSON] обнальщиков!.. Кто королева обнальщиков? - [PERSON] Кто королева обнальщиков? - [PERSON] ! Обнальщикам ганьба!». Зазначає, що поширена відповідачем інформація являється недостовірною, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про нібито причетність позивачки до протизаконних дій. Вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй було спричинено й моральну шкоду, яка полягала у особистих переживаннях, хвилюваннях та, як наслідок, втрата спокою, сну, що відобразилося на взаємовідносинах у сім`ї. Інформація викладена відповідачем офіційно не спростовувалася, а тому позивачка звернулася з даним позовом до суду. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська [PERSON]. від 09 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. У зв`язку із тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30 листопада 2018 року по справі призначено повторний автоматизований розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2018 року справа розподілена судді Кухтіну Г.О. Ухвалою судді від січня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив не подавав, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Право на повагу людської гідності - це право, що захищає гідність будь-якої особи, забезпечує належне ставлення до неї з боку органів державної влади, інших осіб. Це є одним із видів прав людини, належить до основоположних прав, адже воно є необхідним для нормального існування та розвитку людини, є загальним та є особистим (або громадянським) правом. Статтею 1 Загальної декларації прав людини закріплено: всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах. Вони наділені розумом і совістю і повинні діяти у відношенні один до одного в дусі братерства. Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За правилами ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, а правилами ст. 297 цього ж Кодексу встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі та ділової репутації. Судом встановлено, що [INFO] приблизно о 12 годині 00 хвилин, відповідач [PERSON] , знаходячись біля установи банку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , під час свого виступу у громадському місці промовляв на адресу позивачки [PERSON] висловлювання, що порочать честь та гідність останньої, її особисту, професійну та суспільну репутацію, а саме: «…Внимание! [PERSON] украла из благотворительного фонда 50 миллионов!..можно купить очередную « Теслу »!...Все знают, что [PERSON] королева обнальщиков!.. Кто королева обнальщиков? - [PERSON] Кто королева обнальщиков? - [PERSON] ! Обнальщикам ганьба!». Даний факт підтверджено допитаними у судовому засіданні свідками [PERSON] , [PERSON] , які являються співробітниками вказаної банківської установи та підтвердили події, які відбувалися [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 12 ЦПК України, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. У разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред`явити орган цієї юридичної особи (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Положеннями абз. 5 п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, роз`яснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить, відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даному випадку, суд вважає, що вищезазначене викладене твердження відповідача, а саме: «..Внимание! [PERSON] украла из благотворительного фонда 50 миллионов!..можно купить очередную « Теслу »!...Все знают, что [PERSON] обнальщиков!.. Кто королева обнальщиков? - [PERSON] Кто королева обнальщиков? - [PERSON] ! Обнальщикам ганьба!..» не носять характеру оціночного судження, а містять конкретні твердження. Такі твердження відповідача мають наклепницький характер та є такими, що наносять шкоду діловій репутації позивачки, а доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена інформація є недостовірною і такою, що порушує ділову репутацію позивачки, а тому позов в частині визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію [PERSON] , інформацію, поширену [PERSON] під час його публічного виступу [INFO] біля центрального входу в будівлі Головного офісу Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд», розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, буд. 2, підлягає задоволенню. Що стосується вимог в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 335 070,00 грн., суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, Верховний суд України у п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У п. 9 вказаної Постанови Пленуму роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що позивачкою неналежно доведено характер та обсяг страждань, які остання зазнала внаслідок дій відповідача, оскільки згідно представленого суду висновку експерта № 2-28/08 психологічне обстеження [PERSON] , [INFO] було проведено тільки 16 серпня 2018 року, тоді як вказана у позові подія відбувалися [INFO], тобто через значний проміжок часу, що не виключає впливу інших факторів на її психологічний стан. Також суд бере до уваги, що позивачка у зв`язку в виниклою ситуацію з місця роботи не звільнена, доказів, які б свідчили про зміну у виробничих стосунках позивачки, ступінь зниження її престижу, ділової репутації, час та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, не надано. Щодо позовної вимоги про зобов`язання [PERSON] спростувати вищевказану інформацію шляхом опублікування тексту рішення суду, включаючи публікацію його резолютивної частини в місцевому друкованому засобі інформації - обласній газеті «Вісті Придніпров`я», суд вважає в задоволенні такої відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до положень статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Враховуючи, що недостовірна інформація була поширена в усній формі, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача опублікувати текст рішення суду, включаючи публікацію його резолютивної частини в місцевому друкованому засобі інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial