Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи позовну заяву тим, що 07.05.2003 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №03. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає коштів на утримання дітей, не приймає участі в їх вихованні, не приділяє їм достатньо уваги. В зв`язку з тим, що відповідач не бере участі в утриманні дітей, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, позивач вимушена була звернутись з даним позовом до суду та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не зявилася але подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Справу просила розглядати у її відсутність. Не заперечила проти ухвалення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 07.05.2003 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №03 (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем (а.с. 3, 5, 8, 11). Відповідач не надає матеріальної допомоги своїй неповнолітній дитині та не приймає участі в її утриманні. Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виниклі правовідносини регулюються ст. ст. 80, 180-184 СК України. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved