Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання батьків - матері, яка потребує матеріальної допомоги. Позовну заяву мотивувала тим, що є непрацездатною особою та отримує пенсію за віком 1564 грн., яка є єдиним видом доходу. Позивач потребує систематичного лікування. Відповідач з нею не проживає та матеріальної допомоги не надає, тому позивач вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов до суду не направив, хоча був повідомлений про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством, відповідно до ст.128ч.8 ЦПК України. Позивач просила розглядати справу у її відсутність, підтримавши позов (а.с.17). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивач є матір`ю відповідача (а.с.6). Позивач зареєстрована та проживає окремо від відповідача, є пенсіонером (а.с.7). Згідно з довідкою Головного управління пенсійного фонду в Одеській області (а.с.8) позивач як пенсіонер отримує пенсію за віком у сумі 1564 грн. Сума пенсії за період з серпня 2019р. по січень 2020р. складає 9532 грн. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Позивач по справі досягла пенсійного віку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Пенсія позивача менше ніж прожитковий мінімум в України на 2020р. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Оскільки позивач є непрацездатною, отримує дохід менше прожиткового мінімуму, вона потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дитини. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що його матір не потребує матеріальної допомоги. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача, суд вважає необхідним стягнути аліменти на утримання непрацездатної матері в твердій грошовій сумі, у розмірі 50% загального розміру прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи стягнення з 26.03.2020р. довічно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial