Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,53 га на території Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області, стверджуючи, що матері її чоловіка [PERSON] [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №078631, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 13 грудня 2002 року №318/А-2002, належала вище вказана земельна ділянка. За свого життя, 12 січня 1991 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області, реєстр №1, в якому заповіла своєму синові [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй по закону на день її смерті і на що вона буде мати право. 10 березня 2007 року мати чоловіка позивача [PERSON] померла. Після її смерті чоловік позивача [PERSON], як спадкоємець за заповітом, фактично прийняв спадщину, так як доглядав матір, поховав її, в нього знаходився державний акт на право приватної власності на землю, але, по невідомим для позивача причинам [PERSON] встановленим порядком спадщину на своє імя не оформив. 25 липня 2014 року чоловік позивача [PERSON] помер. Після смерті свого чоловіка позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняла спадщину, так як проживала разом з чоловіком на день його смерті, доглядала, поховала його, користується речами, предметами домашнього вжитку покійного, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині того, що її чоловік [PERSON] встановленим порядком не оформив на своє імя спадщину після смерті своєї матері [PERSON], а також тому, що державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] ще за його життя було втрачено. Застосовані позивачем заходи щодо розшуку втраченого державного акту на право приватної власності на землю позитивних результатів не дали. Вказані вище обставини позбавили позивача права на спадкове майно, з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом, надала суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути справу за його відсутності у відповідності з вимогами чинного законодавства України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що матері чоловіка позивача [PERSON] [PERSON] на праві приватної власності згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №078631, виданого на підставі розпорядження Балтської районної державної адміністрації Одеської області від 13 грудня 2002 року №318/А-2002, належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,53 гектарів на території Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області, за свого життя, 12 січня 1991 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області, реєстр №1, в якому заповіла своєму синові [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй по закону на день її смерті і на що вона буде мати право, що 10.03.2007 року мати чоловіка позивача [PERSON] померла, що після її смерті чоловік позивача [PERSON], як спадкоємець за заповітом, фактично прийняв спадщину, так як доглядав матір, поховав її, в нього знаходився державний акт на право приватної власності на землю, але, по невідомим для позивача причинам [PERSON] встановленим порядком спадщину на своє імя не оформив, що після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого 25.07.2014 року, позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняла спадщину, так як проживала разом з чоловіком на день його смерті, доглядала, поховала його, користується речами, предметами домашнього вжитку покійного, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині того, що її чоловік [PERSON] встановленим порядком не оформив на своє імя спадщину після смерті своєї матері [PERSON], а також тому, що державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] ще за його життя було втрачено, а відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про нотаріат» отримати новий державний акт на право власності на земельну ділянку у разі смерті спадкодавця неможливо і рекомендовано звернутися до суду, що, на думку суду, позивач, як спадкоємець першої черги за законом, має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим майном у вигляді земельної ділянки, що підтверджується зібраними в матеріалах справи письмовими доказами, в тому числі паспортом, свідоцтвом про одруження, заповітом, свідоцтвами про народження, про смерть, ксерокопією державного акту на право приватної власності на землю та ін.. На підставі викладеного,

Outcome: approved