Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору оренди землі вказуючи,що між нею та ВАТ «Баштанська с/г МТС», правонаступником якої є ПАТ «Баштанська с/г МТС» було укладено договори оренди земельних ділянок, як належать їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-МК №016970, строком на 5 років, за умовами яких нею (орендодавцем) було передано в строкове платне користування земельні ділянки розміром 3,12 га (кадастровий номер 4820685900:01:000:0434) та 8,04га (кадастровий номер 4820685900:01:000:0349). В 2012р. дія укладених договорів закінчувалася. Вона мала намір забрати землю та укласти договір оренди із іншим орендарем. Звернувшись до керівника відповідача - Гончаренко М.М. їй стало відомо, що на сьогодні земельні ділянки продовжують перебувати в оренді відповідача до 31.12.2016р. Нею було витребувано копію примірника договору, відповідно до якого він укладений 01.01.2012р. та зареєстрований 19.12.2012р. у відділі Держкомзему в Баштанському районі за №482060004006223 та за №4820600004006224 та в розділі «Підписи сторін» проставлено підпис «Сидорика», але це не її підпис, вона ніяких договорів не підписувала, нікого не уповноважувала на їх підписання. Крім того, до договору є додатки - акт прийому-передачі земельної ділянки, один датований 01.01.2012р., інший взагалі без дати, та підписані ніби - то нею, проте в них підпис різниться із підписом, що написаний в договорі, що свідчить про те, що позивачка не підписувала вказаних документів. Отже, договір та акт вона не підписувала, вважає, що її права суттєво порушено, оскілки документи складені без її згоди та участі, шахрайським способом. В судове засідання позивачка та її представник з'явилися, позовні вимоги підтримали повністю, просили суд задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з'явився,пояснив, що позовні вимоги позивача не визнає, так як вважає, що не має підстав для розірвання договору оренди землі, орендна плата виплачувалася до вказаного часу у визначених сумах. Що стосується підписання договору оренди землі, то він необізнаний достеменно хто саме підписав даний договір. Позивач умисно змовчує про той факт, що за 2012-2013рр. позивачка отримала грошову плату за оренду земельних ділянок. Також, після закінчення терміну дії договору позивачка не вимагала повернення земельних ділянок, не заперечувала проти подальшого користування ними відповідачем. Виходячи з цього, просив відмовити в задоволенні позову Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору оренди землі від 01.01.2012р.; державного акту серії ІІ-МК№016970; акт приймання передачі від 01.01.2012р.; акт про встановлення меж земельної ділянки від 18.05.2011р., заперечення відповідача від 08.01.2014р. вих. №38; довідку грошової оцінки землі, платіжну відомість №1 від 10.09.2012р.; висновок експерта від 21.02.2014р. №72), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Баштанська с/г МТС» 01.01.2012р. було укладено договори про оренду земельних ділянок на 5 років. Позивачка вказує на те, що вона таких договорів та актів приймання-передачі не підписувала. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до висновку експерта №72 від 21.02.2014р. підпис в графі «орендодавець» у договорах оренди землі виконано ймовірно, не [PERSON], а іншою особою. Згідно до ст.207 п.2 ЦК України «Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною» Відповідно до ст.208 п.3 ЦК України «У письмовій формі належить вчиняти 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів передбачених частиною першою ст.206 ЦК України. Згідно із п.3 ст.215 ЦК України «Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом але одна із сторін, або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним». Відповідно до ст.203 ЦК України загальними вимогами додержання яких необхідно для вчинення правочину є волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його волі. Як було встановлено у судовому засіданні [PERSON] договори оренди земельної ділянки від 01.01.2012 року, не підписувала, і нікому не доручала підписувати їх від свого прізвища, тому суд вважає, що не мало місце волевиявлення [PERSON] на укладення даних договорів і вважає, що позов повинен бути задоволений. Отже відповідач порушив умови Закону України « Про оренду землі» та умови Договору оренди землі від 01 січня 2012 року, належним чином не обґрунтував свої доводи про відмову в задоволенні позову,позивач наполягає на вимогах про розірвання договору оренди землі, тому суд позов задовольняє. На підставі ст.. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі 458,80 грн. Керуючий ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України , суд

Outcome: approved