Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 29.10.2012 р. між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № 225. За умовами даного кредитного договору [PERSON] спілка надала їй кредит на лікування в сумі 15400 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Вона ж, в свою чергу, зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в розмірі 48 % річних від основної суми наданого кредиту. П. 3.5 кредитного договору передбачено, що у разі недотримання умов договору, а саме при несвоєчасній оплаті відсотків за користування кредитом та/або при неповерненні основної суми кредиту у встановлений договором строк (термін несплати платежу більше ніж два дні від визначеного Графіком терміну оплати) Спілка має право збільшити відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 96 % річних від суми залишку кредиту. Між нею та відповідачем було досягнуто домовленість, що вона погашатиме кредит та відсотки за користування кредитом в строк до 11 числа кожного місяця починаючи з грудня 2012 року. Взяті на себе зобовязання вона, як правило, виконувала належним чином. Станом на 29.01.2015 року (термін закінчення кредитного договору) нею було сплачено на користь відповідача в погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами 18900 грн. За її підрахунками вона повністю виконала свої зобовязання за кредитним договором. Проте, відповідач звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з неї заборгованості за вищевказаним кредитним договором, при чому за період з 15.02.2014 року по 03.02.2015 року провів нарахування відсотків за користування кредитом згідно п. 3.5 кредитного договору за відсотковою ставкою 96 %, що складає 8329,38 грн. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2015 року позовні вимоги [PERSON] спілки !Форум-кредит» були задоволені, в рахунок погашення заборгованості за кредитом з неї стягнуто14369,85 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили. Вважає, умови кредитного договору, а саме п.п. 3.5, 6.2, 7.3, які регламентують збільшення відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 96 % несправедливими, оскільки вони порушують ст.ст. 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Те, що вона підписала договір, а відтак погодилася з ним, не виключає того, що окремі положення кредитного договору є несправедливими. Просить суд визнати недійсними положення п.п. 3.5, 6.2, 7.3 кредитного договору № 255 від 29.10.2012 року, укладеного між нею та [PERSON] спілкою «Форум-Кредит». В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що дійсно між КС «Форум-кредит» та позивачкою було укладено кредитний договір № 255 від 29.10.2012 року. Проте, з кредитного договору вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору і дотримали фору укладення договору При підписанні договору позивач погодилася з усіма умовами надання кредиту і не заперечувала проти його надання, її волевиявлення було вільним і відповідало її внутрішній волі. Аналіз норм Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Оспорюваний позивачем договір таких умов не містить. Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON]. в судовому засіданні пояснила, що вважає позов таким, що підлягає до задоволення, просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви з проханням слухати справу за їх відсутності,. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 1054,\~1055 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що29.10.2012 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] спілкою «Форум-кредит» було укладено кредитний договір № 225 (а.с. 4-5). За умовами даного кредитного договору відповідач надає [PERSON] кредит на лікування в сумі 15400 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості строком на 27 місяців, тобто з 29.10.2012 року по 29.01.2015 року. [PERSON] за умовами вказаного договору зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в розмірі 48 % річних від основної суми наданого кредиту. Згідно з\~рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Отже, з умов кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях на лікування. Таким чином, оспорюваний кредитний договір є договором споживчого кредиту. П. 3.5 кредитного договору передбачено, що у разі недотримання умов договору, а саме при несвоєчасній оплаті відсотків за користування кредитом та/або при неповерненні основної суми кредиту у встановлений договором строк (термін несплати платежу більше ніж два дні від визначеного Графіком терміну оплати) Спілка має право збільшити відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 96 % річних від суми залишку кредиту. Згідно із п. 6.2 оспорюваного договору у разі недотримання вимог Договору, а саме при несвоєчасній сплаті відсотків за користування кредитом та/або при неповерненні основної суми кредиту у встановлений договором строк (термін несплати платежу більше ніж два дні від визначеного Графіком терміном сплати) Позичальник сплачує підвищену відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 96 % річних від суми залишку кредиту, за кожен день користування кредитом починаючи з 34 дня заборгованості платежу по відсотках, або з наступного для після закінчення строку дії Договору і діє до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Пунктом 7.3 встановлено, що Спілка має право нараховувати підвищену відсоткову ставку за прострочений термін платежу по кредитах згідно п. 3.5 цього Договору. З аналізу положень п.п. 3.5, 6.2 даного кредитного договору вбачається, що підвищення відсоткової ставки в даному випадку за своєю правовою природою є неустойкою (пенею). Відповідно до ч. 1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За приписами ч. 5 ст.\~11, ст.\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~до договорів укладених із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком\~є істотний дисбаланс\~договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. \~Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Верховний суд України у постанові від 11.09.2013 року по справі № 6-40цс13 висловив правову позицію, що з аналізу ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1, ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов»язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Оспорюваний кредитний договір містить положення, що призводять до суттєвого обмеження права та інтересів [PERSON] як споживача. Так, у разі недотримання позивачкою умов договору, відповідачем встановлена вимога щодо сплати відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 50 % від основної відсоткової ставки, що є непропорційно великою сумою компенсації за невиконання умов договору. Крім того, оспорювані умови договору передбачають застосування неустойки за незначний строк несплати платежу більше ніж два дні від визначеного графіком В своєму рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Таким чином, із встановлених судом обставин, наданих сторонами доказів, слідує, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків, які завдають шкоди становищу споживача. Згідно з ч. 1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Враховуючи, що [PERSON] спілкою «Форум-Кредит» допущено істотний дисбаланс прав та обов»язків на шкоду споживача, суд вважає, що кредитний договір має бути визнано недійсним в частині окремих його положень, а саме п.п. 3.5, 6.2, 7.3. З огляду на викладене суд вважає, що при встановлених обставинах є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі487,2 грн. На підставі ст.ст. 6, 203, 215, 627, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 18, 21, 22 Закону України «Про захист права споживачів»,

Outcome: approved