overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначила, що 07.11.2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого спільних дітей не мають. Вказує, що подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати, залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи не заперечення позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 09.07.2011 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Мотивує заяву тим, що наприкінці 2016 року між подружжям почали виникати непорозуміння та сварки. З квітня 2017 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, з того ж часу сторони не ведуть спільного господарства та стали проживати окремо. На думку позивачки, примирення з відповідачем не можливе, оскільки відсутнє почуття любові, шлюб існує лише формально, тому спільне проживання призведе до виникнення конфліктів, що негативно вплине на виховання спільних дітей. Просила шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримала позовну заяву та просила її задовольнити, відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09.07.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №448 (а.с.4). Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). З матеріалів справи вбачається, що з квітня 2017 року сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, з цього ж часу вони не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки позивачка в своїй заяві вказала, що подальше спільне життя і примирення сторін є неможливим, шлюб існує формально. За домовленістю сторін діти залишаться проживати з матір'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена міцною і здоровою, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначила, що 09.08.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя не склалося, з березня 2014 року проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.08.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №1244, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №047848. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Ящук». Однак внаслідок непорозумінь сімя сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сімєю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 12.09.2003 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Мотивує заяву тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, у зв'язку з чим в сім'ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що подружжя стало зовсім чужими людьми. З 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Позивач вказала, що примирення між сторонами неможливе, оскільки відповідач виявляє намір проживати окремо, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дітей. Просила строку на примирення не надавати та розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримала позовну заяву, відповідач позов визнав та зазначив, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2014 року, майнового спору немає. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.09.2003 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1313 (а.с. 5). Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). З матеріалів справи вбачається, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2014 року, з цього ж часу сторони не ведуть спільного господарства, спору про поділ майна немає. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки подружжя тривалий час не веде спільного господарства та не підтримують сімейних відносин, як зазначила позивач в своїй заяві, відповідач проявляє намір проживати окремо, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам, шлюб існує лише формально. На прохання позивача діти залишаться проживати з нею. Відповідач заперечень щодо цього суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена міцною і здоровою, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 13.02.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого дітей не мають. Вказує, що подружнє життя не склалося, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач - визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №144, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]». Однак внаслідок непорозумінь сім'я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім'єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 15.01.2005 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Мотивує заяву тим, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з непорозумінням один одного. Протягом останніх років погляди на життя стали різними, позивач стала почувати себе самотньою та зрозуміла, що сімейні відносини існують лише формально. Також позивач вказала, що останні три роки не проживає разом з відповідачем. Просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про причини неявки до суду не повідомив, тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 15.01.2005 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 12 (а.с. 6). Від спільного життя сторони дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені з 2014 року, з цього ж часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки, як зазначила позивач в своїй заяві, вона не бажає продовжувати сімейні відносини, шлюб існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена міцною і здоровою, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначила, що 15.07.2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя не склалося, спільне господарство не ведеться, з вересня 2013 року сторони проживають окремо. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, тому просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з позивачем. В судове засідання сторони не з'явилися, подали до суду відповідні заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, відповідач - визнав позовні вимоги. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №923, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]». Як вбачається з копії свідоцтва про народження 06 вересня 2007 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Однак внаслідок непорозумінь сім'я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім'єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 16.08.2016 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Мотивує заяву тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, відсутністю взаєморозуміння та втратою почуття пошани і любові один до одного. На думку позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Просила шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач надала суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність та задовольнити позов. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву, в якій також просив розглянути справу за його відсутності та відсутності відповідача, не заперечував щодо задоволення позову. Тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін на підставі ст. 211 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.08.2016 року сторони зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1090. Від спільного життя сторони дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть спільного господарства. Спору про поділ майна у сторін немає. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки подружжя не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейних відносин, шлюб існує лише формально. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена міцною і здоровою, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначила, що 18.09.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя не склалося, постійно виникають непорозуміння та сварки, спільне господарство не ведуть, з 2011 року проживають окремо. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, тому просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.09.2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №1344, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ТП №106326. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Руденко». Однак внаслідок непорозумінь сімя сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сімєю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначила, що 19.08.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружнє життя не склалося, постійно виникають непорозуміння та сварки, спільне господарство не ведеться з травня 2014 року, шлюбні відносини припинені з січня 2015 року. Вважає, що примирення та збереження сімї неможливе, тому просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача судові витрати. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач визнає. У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вивчивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.08.2006 року Виконавчим комітетом Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №016888. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Нікітюк». Однак внаслідок непорозумінь сімя сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сімєю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що 20.07.2002 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Мотивує заяву тим, що на протязі останніх 5 років сімейне життя між сторонами погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин, оскільки кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Також вказала, що на даний момент між сторонами припинено ведення спільного господарства, сторони проживають окремо. Просила шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує. Відповідач про причини неявки до суду не повідомив, тому суд вважає можливим слухати справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20.07.2002 року сторони зареєстрували шлюб у Красногірській сільській раді Попільнянського району Житомирської області, актовий запис №2 (а.с.7). Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). З матеріалів справи вбачається, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки тривалий час шлюб існує лише формально. Після розлучення дитина залишиться проживати з матір'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливо, сім'я сторін розпалась і не може бути поновлена міцною і здоровою, інших доказів сторонами не надано, тому шлюб сторін може бути розірваним. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved