Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона з 23.07.2006 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.2016 року шлюб з відповідачем розірвано. Задля уникнення негативного впливу, що несе поведінка та образ життя відповідача, перш за все на психологічний стан дитини, вона звернулася до суду з даним позовом. Відповідач має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно позначитися на вихованні дитині. Поведінка відповідача до членів своєї сім'ї характеризується грубістю, він емоційно неврівноважений та схильний до фізичних образ. Вважає, що їх дитина для її нормального розвитку та виховання повинна проживати з нею. В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надіслав лист про слухання справи за його відсутності, висновок підтримав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В суді встановлено, що з 23.07.2006 року сторони перебували в шлюбі. Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 21.12.2016 року № 10543/41//3/103, вони вважають, що доцільніше визначити місце проживання дитини з матір'ю - [PERSON] Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до Декларації прав дитини Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку, що син сторін має проживати з матір'ю - позивачем по справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. В даному випадку позивач сплатила 551,20 грн., і дана сума підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved