Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі, зареєстрований 25.12.2014 Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 115, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Пастушенко», а понесені нею судові витрати по сплаті витрат за надання правничої допомоги адвокатом при підготуванні позову до суду, в розмірі 500 грн. та судового збору в розмірі 704,80 грн. - стягнути з відповідача. Причиною розірвання шлюбу є те, що кожен з них має протилежні погляди на сімейне життя. Несумісність поглядів на життя, а також їх характерів створюють неможливість проживання їх однією сімєю. Шлюбні відносини вони припинили і тривалий час проживають окремо. Їх шлюб носить лише формальний характер. Позивач на розірванні шлюбу наполягає. Вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим та суперечить її інтересам. В підготовче судове засідання позивач не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, подала заяву та просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в підготовче судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 01.02.2019, до початку розгляду справи по суті, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано 25.12.2014 Таращанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 115. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спору щодо місця проживання його сторони не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що кожен з них має протилежні погляди на сімейне життя. Несумісність поглядів на життя, а також їх характерів створюють неможливість проживання їх однією сімєю. Шлюбні відносини сторони припинили і тривалий час проживають окремо. Їх шлюб носить лише формальний характер. Позивач на розірванні шлюбу наполягає. Вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим та суперечить її інтересам. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище «Пастушенко», а понесені нею судові витрати по сплаті витрат за надання правничої допомоги адвокатом при підготуванні позову до суду, в розмірі 500 грн. та судового збору, в розмірі 704,80 грн. - стягнути з відповідача. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст.\~21,\~24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення судових витрат, суд виходить з такого. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягають стягненню\~витрати по\~сплаті судового\~збору. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору, у розмірі 352,40 грн. Решта сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, статтею 137 ЦПК України\~визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.3 ч. 3\~ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов'язані ці витрати з розглядом справи. Така позиція закріплена і у п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Так, п. 48 вищезазначеної постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки, позивачем, як на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, а саме сплати гонорару адвокату за надання правничої допомоги по підготуванню позову про розірвання шлюбу, подано квитанцію №140/2018 р. від 12.12.2018 на суму 500,00 грн., вони підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved