Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до стадник Н.М. та [PERSON] про визнання втратившими право користування житловою площею. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2010р., їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] в Тернівському районі м. Кривого Рогу. Вона є єдиним власником вищевказаної квартири. Після набуття права власності на квартиру, з липня 2010 року з її ініціативи в квартирі [ADDRESS] зареєстровані її онуки [PERSON] та [PERSON] Підставою для реєстрації онуків в квартирі стало те, що вони являються сиротами, станом на 2010рік вони були неповнолітніми та знаходилися у дитячому будинку. Враховуючи вищевикладене вирішила забрати онуків під свій нагляд. З 2013 року вона хворіє. Дивлячись на її безпорадний стан, онуки стали зневажливо ставитися до неї, а в червні 2014 року зібрали свої особисті речі і покинули квартиру. Таким чином, з 15 червня 2014р. ні [PERSON], ні [PERSON] в квартирі [ADDRESS] в Тернівському районі м. Кривого Рогу не мешкають і їх особистих речей в квартирі немає. Вказані обставини підтверджуються Актом ТОВ «Уют 2011» від 26.10.2015 р. та можуть підтвердити свідки. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов'язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням виселення із займаного приміщення та інше). Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносин: пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішити питання щодо зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON] шляхом подання ними заяв про зняття з реєстрації у звязку наведеним можливості не має. Тому вимушена звертатися до суду з даною позовною заявою. Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК України - члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Оскільки вартість комунальних послуг (за постачання холодної і гарячої води та водовідведення, постачання газу) розраховується відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі, вона вимушена проводити оплату за ці послуги в тому числі і за [PERSON] та [PERSON], що завдає їй перешкоди в користуванні квартирою та змушує нести додаткові витрати. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою №123 в будинку №127 по вулиці 23 Лютого в Тернівському районі м. Кривого Рогу, що є підставою для зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON] за адресою: квартира № 123 будинку 127 по вуя. 23 Лютого в Тернівському районі м. Кривого Рогу. Представник позивача звернувся до суду с заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов підлягає задоволенню і відповідно до ст. 405 ЦК України, визнати [PERSON] та [PERSON] втратившими право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 24.06.2010 року квартира, яка. знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.5). З акту від 26.10.2015 року [PERSON] та [PERSON] в спірній квартирі не мешкають з 15 червня 2014 року, (а.с.9), житло за призначенням не використовують більш року без поважних причин і можуть бути визнаними втратившими право користування спірною квартирою. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved