Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та зобов`язати орган реєстрації Хлібодарівської сільської ради зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що[PERSON] є власником будинку за вищезазначеною адресою. Стверджує, що у будинку також зареєстрований відповідач. З серпня 2017 року відповідач не проживає у будинку, комунальні послуги не сплачує, перебуває у сімейних відношеннях з іншою жінкою. Просить позов задоволити. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 24.10.2019 року у даній справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подавав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задовлення позову не заперечує. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, наслідки визнання позову йому зрозумілі, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок № [ADDRESS] від 04.10.2001 року належить будинок [ADDRESS] . Згідно довідки Хлібодарівської сільської ради Волноваського району Донецької області №470 від 16.05.2019 року у будинку [ADDRESS] , зареєстровані проживаючим у вказаному будинку по теперішній час: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , в будинку зареєстрована і проживає разом зі членами своєї сім`ї. Відповідач по даній справі був зареєстрований у будинку, оскільки позивач та відповідач спільно проживали без укладення шлюбу з 1996 року, особистих речей відповідача у помешканні не має, про те відповідач за вказаною адресою позивача зареєстрований. Таким чином, за встановлених фактичних обставин, відповідач є таким, що втратив право користування житлом, оскільки останній добровільно залишив будинок і не мешкає в ньому без поважних причин більше одного року, його особистих речей в будинку не має, добровільно не знявся з реєстрації. З вказаних вище підстав позов в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , є обґрунтованим. Разом з тим, позов в частині зобов`язання орган реєстрації зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання задоволенню не підлягає, оскільки статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим, зокрема, вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, №6-57цс11. У зв`язку з цим достатнім та дієвим способом захисту права власності позивача є визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Оскільки, наявність судового рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставою для вчинення відповідними особами дії щодо зняття з реєстрації відповідача із спірного житлового будинку. Окрім того, суд вважає за необхідне судовий збір залишити за позивачем, оскільки [PERSON] у позовній заяві не ставила питання про розподіл судових витрат. На підставі ст.ст. 386, 383, 391 ЦК України та

Outcome: partial