Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом і просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 02.07.2005 виконкомом Пелагіївської селищної ради міста Тореза Донецької області, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», а понесені нею судові витрати стягнути з відповідача. Причиною розірвання шлюбу є те, що кожен з них має протилежні погляди на сімейне життя, внаслідок чого у них постійно виникали сварки і непорозуміння. Несумісність поглядів на життя, а також їх характерів створюють неможливість проживання їх однією сім'єю. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили, їх шлюб носить формальний характер. Спільного бюджету та господарства не ведуть. Спору щодо місця проживання малолітніх дітей сторони не мають. Вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим та суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, на розірванні шлюбу наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судові засідання 06.11.2018, 22.11.2018 та 13.12.2018 не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено, що 02.07.2005 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Пелагіївської селищної ради міста Тореза Донецької області, актовий запис №21. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу є те, що кожен з них має протилежні погляди на сімейне життя, внаслідок чого у них постійно виникали сварки. Несумісність поглядів на життя, а також їх характерів створюють неможливість проживання їх однією сім'єю. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили, їх шлюб носить формальний характер. Спільного бюджету та господарства не ведуть. Спору щодо місця проживання малолітніх дітей сторони не мають. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає. Вважає, що збереження шлюбу і подальше спільне проживання є неможливим та суперечить її інтересам Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи наведене,

Outcome: approved