Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки про поділ майна подружжя. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити розділивши між подружжям спільно нажите майно. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечували проти розподілу майна подружжя за варіантом запропонованим позивачем у своєму позові. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 13.07.1984 роки сторони зареєстрували шлюб (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13.07.1987 року) і [INFO] від даного шлюбу у них народилася дочка, [PERSON]. Так, за період спільного життя подружжям було побудовано житловий будинок по [ADDRESS], загальною площею 272,2 кв.м, вартістю 107010,00 грн. (сто сім тисяч десять гривень), право власності на який оформлено на ім'я позивача [PERSON] Також, за період шлюбу сторони придбали два автомобілі марки «BМW-730І» вартістю 8 000 грн. (вісім тисяч гривень), який був придбаний у 1996 році та оформлений також на ім'я позивача, після чого в 2008 році був придбаний автомобіль марки «FORD SIERRA», вартістю 6400,00 грн. (шість тисяч чотириста гривень) який був оформлений на ім'я відповідачки [PERSON] Крім того, в період спільного життя подружжям був придбаний гараж по [ADDRESS], загальною площею 36,7 м2, вартістю 7 190 грн. (Сім тисяч сто дев'яносто грн.), який був оформлений на ім'я [PERSON], а також в 2008 році сторонами був побудований і введений в експлуатацію, згідно рішення РВК Жовтневого району м.Дніпропетровська від 12.02.2008 року, гараж [ADDRESS], який оформлений на ім'я позивача. Як встановлено у судовому засіданні, на даний час сторони припинили родинні відносини, хоча і перебувають у зареєстрованих шлюбних відносинах, однак відповідачка [PERSON] у добровільному порядку не бажає вирішити питання щодо розподілу спільно нажитого майна подружжя. Зокрема, позивач [PERSON] не заперечує щоб за відповідачкою [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS], загальна вартість домоволодіння 107010,00 грн. (Сто сім тисяч десять гривень), тобто на суму 53 505 (п'ятдесят три тисячі п'ятсот п'ять гривень), а також у її користування залишити автомобіль марки «FORD SIERRA», 1988 року випуску, вартістю 6400,00 грн. та не заперечую щодо залишення даного автомобіля у власність відповідачки. Крім того, позивач не заперечую проти визнання права власності за [PERSON] на гараж [ADDRESS], загальною площею 85,5 кв.м, вартістю 53170,00 грн. Таким чином, позивач просить виділити відповідачці майно на загальну суму 113 075,00 грн. та не заперечує проти відступлення від рівності часток вартості майна подружжя на користь відповідачки. У свою чергу, позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS], вартістю 53 505,00 (п'ятдесят три тисячі п'ятсот п'ять гривень), автомобіль марки «BМW-730І», вартістю 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень) та гараж по [ADDRESS], загальною площею 36,7 кв.м, вартістю 7190,00 грн. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON] у судовому засіданні повністю погодилася із запропонованим позивачем варіантом розподілу спільного майна подружжя. Відповідно до правил ст.ст. 57, 62 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Згідно зі ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до положень ст. 70 СК, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними, за рішенням суду частка майна може бути збільшена, якщо з дружиною або чоловіком проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, є недостатнім для їх розвитку. Відповідно до ст. 71 СК України та роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділу підлягає лише наявне в натурі спільне майно подружжя на час такого розподілу. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (2947-14). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. Враховуючи наведені обставини справи та положення ст.ст. 60, 61, 63, 70, 71 СК України, а також приймаючи до уваги запропонований позивачем варіант розподілу спільного майна подружжя, а також той факт, що відповідачка у судовому засіданні у повному обсязі погодилася з таким варіантом розподілу майна, суд вважає за необхідне розділити майно, придбане в період шлюбу та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно задоволеним вимога у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved