Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.06.2019 року отримала в дарунок 61/500 частину торгового комплексу контори, за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю згоди інших співвласників щодо виділу їй своєї частини нерухомого майна, просила виділити в натурі в окрему інвентарну одиницю частину громадського будинку (магазин «Техніка») «Д» загальною площею 171,4 м. кв., що знаходиться в [ADDRESS] ; визнати право власності на громадський будинок (магазин «Техніка») «Д» загальною площею 171,4 м. кв.; припинити право спільної часткової власності на 61/500 частини торгового комплексу, контори, що знаходиться в [ADDRESS] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник співвідповідача Абазівського споживчого товариства у судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Співвідповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату та час судового розгляду справи у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 14.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Сидоренко Ю.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №576, [PERSON] є власником 61/500 частки торгового комплексу, контори, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-5). Торговий комплекс, контора загальною площею 1201,6 кв.м. складається з: магазину «Продукти 1» літ.А,а,А1, магазину «Продукти 2» літ.Б, магазину «Книги» літ.В., магазину літ.Г, магазину «Техніка» літ.Д, контори літ.Е,е, господарської будівлі літ.Ж. котельні літ.З, котельні літ.И (а.с.6). Відповідно до технічного паспорту від 02.08.2020 року нерухоме майно, яке перебуває у спільній частковій власності [PERSON] складається з громадського будинку (магазин « [INFO] ») літ. «Д» загальною площею 171,4 м. кв., до якого входять приміщення тамбуру 1, торгової зали 2, кабінету 3, побутового приміщення 4 (а.с.12-14). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06.11.2019 року між позивачем та Абазівською сільською радою 31.10.2019 року укладений договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0434 га. з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування будівель, кадастровий номер 5324080101:01:003:0253. (а.с.7-8, 9). Відповідно до висновку №345 від 02.08.2020 року щодо технічної можливості поділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] вбачається, що 61/500 частини нежитлових приміщень, які належать [PERSON] є відокремленими, мають окремий вхід в приміщення і можуть бути виділені в натурі в окремий об`єкт права власності (а.с.10). Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved