Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

\~ Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача і просила визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини на утримання дитини, з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви і до досягнення ним повноліття. \~ На обґрунтування своїх вимог позивач повідомила, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21.10.2014 року. В добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач відмовляється. Відповідач по справі непрацює, встановити його реальний дохід неможливо. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь\~\~для утримання неповнолітнього сина аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частини на утримання дитини, з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Позивач у судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги, та просила стягувати з відповідача [PERSON] . аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно на дитину, з дня подачі заяви і до досягнення ними повноліття,про що подано нею заяву про уточнення позовних вимог.\~Уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, та просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився , причин своєї неявки суду не повідомляв, та заперечення на позов не подав. Суд, вважає що є всі підстави для заочного розгляду справи, тому ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом установлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою\~\~(ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.\~ Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення\~\~(ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.\~ Відповідач по справі являється батьком [PERSON] 19.09.2013 р.н, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується судовим рішенням від 21.10.2014 року і вказані обставини у відповідності до вимог ст.. 61 ч. 3 ЦПК України не доказуються при розгляді справи. Відповідач по справі не надає достатньої регулярної допомоги для належного утримання неповнолітнього сина, у зв'язку з чим порушується його інтереси. Відповідач по справі непрацює , має нерегулярний дохід. Також, у судовому засіданні установлено, що відповідач проживає в сільській місцевості, будучи працездатним, у суда відсутні відомості стосовно його працевлаштування. Як вбачається з показів позивачки, за період часу з часу розлучення по теперішній час відповідач матеріального утримання на неповнолітного сина не надає, лише ізрідка дав незначну суму на дитину. Згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, що відповідач перебуває в працездатному віці, і може працювати, не обтяжений турботами щодо, утримання інших дітей або непрацездатних батьків і являючись батьком неповнолітнього [PERSON], \~зобов'язаний утримувати його до повноліття. Також приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує матеріальної допомоги, та матеріальне становище відповідача, відсутність у останнього постійного місця роботи та заробітку, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у твердій грошовій сумі розмірі встановленому законом на відповідний вік дитини, а саме в твердій грошовій сумі в розмірі 355 грн. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на кожну дитину є достатнім та не буде порушувати майнові права дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенн в частині стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 355 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. При цьому згідно зі ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі № 6-113 цс 13 Розмір\~аліментів,\~визначений\~судом\~у\~твердій\~грошовійсумі,\~на\~підставі\~ч.2\~ст.184\~СК\~України,\~підлягає\~індексації\~зааналогією\~закону\~згідно\~п.8\~ст.8\~ЦПК\~України\~у\~порядку,передбаченому\~Законом\~України\~Про\~індексацію\~грошовихдоходів\~населення.\~ У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду з 30 листопада 2015 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 487 ,20грн \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved