Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до ФОП [PERSON], третя особа Інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про стягнення грошових коштів та пені за прострочення виконання зобов'язання, з тих мотивів, що 03.12.2013р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір про надання послуг з передачі у власність ПВХ конструкцій, що включає їх виготовлення, монтаж, демонтаж та доставку, протягом 24-54 робочих днів. Ціна надання вказаних послуг становила 4800,00грн. До підписання договору, в присутності виконавця, уклала кредитний договір №401555765, за яким, обумовлена договором сума, була перерахована на його поточний рахунок. Відповідач не виконав вимоги п.3.2 договору, так як протягом 24-54 робочих днів з моменту підписання договору, продукції та послуг передбачених договором не отримувала. Намагалася з'ясувати причину невиконання зобов'язання, проте за адресою, вказаною у договорі, виконавець підприємницьку діяльність не здійснює, на номера телефонів, вказаних у договорі не відповідає. Оскільки, договір уклала, як фізична особа і мала намір придбати продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю, та відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», вважається споживачем, при цьому, відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України до правовідносин за Договором з участю фізичної особи - споживача застосовується законодавство про захист прав споживачів. Прострочення зобов'язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушень умов, визначених змістом зобов'язання, і прострочення відповідача складає: 129 днів (з 27.01.2014р. по 04.06.2014р.) * 3% * 4800грн., що становить 18576,00грн.. Просить стягнути з ФОП [PERSON], жителя [ADDRESS], на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 4800,00грн. та пеню за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 18576,00грн.. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, зіславшись на обставини, що викладені у позовній заяві та вказала, що відповідач отримав кошти за виконання робіт вчасно, як зазначено у Договорі про індивідуальний номер замовлення 575 від 03.12.2013р., і до даного часу не надав позивачу ПВХ конструкції, хоча зобов'язувався це зробити до 54 робочих днів, просить стягнути кошти у розмірі 4800,00грн., та пеню за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 18576,00грн., а також судові витрати (сплачене державне мито та кошти, що були сплачені за опублікування оголошення в газету). Відповідач ФОП [PERSON], до зали судового засідання не з'являвся, хоча є належно та своєчасно повідомлений, про що свідчать рекомендовані повідомлення за адресою реєстрації №1950000716733, №1950000716750, № 1950000726372, №1950200817941, з відміткою «за закінченням терміну зберігання», та оголошення про виклик до суду в газеті «Урядовий кур'єр», 24.10.2014 року, п'ятниця, №197 (5326), причини своєї неявки суду не повідомив, як і не надходило до суду заяв про слухання справи за його відсутності, чи про перенесення слухання справи на іншу дату. Представник третьої особи - Інспекції з питань захисту прав споживачів у Черкаській області, у судове засідання не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Згідно ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі, при цьому, юридичним особам та фізичним особам підприємцям - за адресою місця (місця проживання), що зазначена в Єдиному реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Суд, врахувавши думку представника позивача, представника третьої особи, та з урахуванням положення ч.5, ч.9 ст.74, ч.2 ст.77 ЦПК України, вважає, що відповідач є належним чином повідомленим і його неявка до суду не перешкоджає розгляду справи, та вивчивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов'язанні - ст. 530 ЦК України. Із матеріалів справи вбачається, що 03.12.2013р. між позивачем [PERSON], замовник, та відповідачем ФОП [PERSON], виконавцем, укладений договір про надання послуг за №575, за яким передавалося у власність [PERSON] ПВХ конструкції, за розцінками виконавця, що включає їх виготовлення, монтаж, демонтаж та доставку, протягом 24-54 робочих днів, після виконання пункту 3.1.договору, тобто оплати вартості замовлення (п. 3.2. договору), ціна надання вказаних послуг становить 4800,00грн. (п.2.1 договору). Споживач, відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів», - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Отже, між сторонами укладено договір, який підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів», та регулює відносини між споживачами товарів (робіт, послуг) і виготовлювачами, виконавцями, продавцями різних форм власності, що установлює права споживачів і визначає механізм реалізації державного захисту їхніх прав, зокрема, дозволяє громадянам домагатися реалізації своїх справедливих вимог як у судових, так і в спеціальних державних органах. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно меморіального ордеру №20810 від 04.12.2013р., що наданий на виконання ухвали суду про забезпечення доказів, ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві перерахував ФОП [PERSON], 4800,00грн., призначення платежу зг. кредитного договору №401555765 від 03.12.2013 року з [PERSON]. Отже, п.3.1. договору про надання послуг за №575 від 03.12.2013р. [PERSON], позивачем у справі, є виконаним, і відповідач ФОП [PERSON] зобов'язаний був виконати, не пізніше 24.02.2014 року, обумовлені у даному договорі роботи. Судом не встановлено наявності акту прийому-передачі чи мотивованої відмови від його підписання, з вказанням недоробок, на виконання п.3.8. договору від 03.12.2013р., що свідчить про його невиконання, як на час звернення до суду з позовною заявою, так і на день постановлення судового рішення у даній справі. Договір, за нормами п.3.10 даного договору, є діючим з дня його підписання і до повного виконання сторонами усіх зобов'язань, і не може бути розірваний в односторонньому порядку (п.7.8. договору). Згідно ч.5, ч.6 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. Судом не встановлено, що договір про надання послуг за №575 від 03.12.2013р., не виконаний у визначені строки, з вини споживача, позивача у справі, чи внаслідок дії непереборної сили. Діючим законодавством, ст. 549 Цивільного кодексу України, визначено поняття неустойки (штрафу, пені) - це грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Підстави для стягнення неустойки можуть бути передбачені як Законом України «Про захист прав споживачів» ( ст.8, п.5 ст.10), так і Умовами договору, і під час вирішення вимог щодо стягнення неустойки, слід враховувати як загальні правила, що викладені у ЦК України, Законі, так і за умовами договору. Вбачається, що за п.4.2., п. 4.3. договору про надання послуг за №575 від 03.12.2013р., у випадку невиконання виконавцем пункту 3.2, з власної вини виконавець зобов'язаний виплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості невиконаних робіт за кожен день прострочки; у разі неможливості здійснити установку виробу із-за вини замовника, замовник зобов'язаний виплати неустойку у розмірі 0,1% від вартості невиконаних робіт за кожен день прострочки. При цьому, як зазначено у п.4.4 даного договору, оплата штрафу і неустойки не звільняє сторони від зобов'язань за договором. 0тже, з урахування наведеного вище, а саме, що сторони у договорі обумовили розмір неустойки - 0,1% від вартості договору за кожний день прострочки, що узгоджується з розміром визначеним діючим законодавством, суд, вважає, що слід виходити зі розрахунку не 3%, як клопоче позивач, а з розрахунку 0,1% (129 днів (з 27.01.2014р. по 04.06.2014р.) х 0,1% х 4800грн.. І до стягнення з відповідача підлягає сума збитків у розмірі 4800,00грн. та неустойка за прострочення виконання зобов'язання розмірі 619,20грн.. Враховуючи положення ст. 79 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 420,00грн. за розміщення оголошення в засобах масової інформації, суд, стягує вищенаведені витрати у пропорційному розмірі задоволених позовних вимог на підставі ст.88 ЦПК України. Суд, з урахуванням ч.3 ст.22. Законом України «Про захист прав споживачів», п.7 ч.1 ст.5, ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 79, 80 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн.. На підставі наведеного вище та

Outcome: partial