Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні житловою квартирою №10 в будинку по вул. Стрілецькій в смт Скороходове Чутівського району Полтавської області шляхом визнання [PERSON], 29.04.1989р.н., таким, що втратив право на користування житлом за вищевказаною адресою (а.с. 3-5). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить житлова квартира [ADDRESS]. На даний час в квартирі також зареєстрований її колишній чоловік [PERSON]. В належній позивачу квартирі відповідач не проживає з березня 2015 року; останній виїхав на постійне місце проживання в [INFO]. Звернення [PERSON] до суду з даним позовом є однією з форм захисту її прав та інтересів як власника вищевказаного житла. Відповідач не несе матеріальних витрат на утримання квартири, не сплачує комунальні послуги. Крім того, позивач зазначає, що вона не має можливості отримувати житлову субсидію, так як факт реєстрації вищевказаного громадянина впливає на її призначення. В добровільному порядку відповідач питання зняття останнього з реєстрації за вищевказаною адресою врегулювати не бажає. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між позивачем та відповідачем стосовно проживання у вказаній квартирі не існує. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, представник останньої адвокат [PERSON], через канцелярію суду подала суду заяву, в якій позов підтримала разом з позивачем, просили його задовольнити та дану справу розглянути без участі останніх. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, через канцелярію суду подав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити та дану справу розглянути без його участі. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. [PERSON] ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] договору купівлі-продажу від 27.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Чутівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №368 та зареєстрованого в Полтавському бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в реєстровій книзі №7 за реєстром №1060 від 21.03.2012 року, житлова квартира [ADDRESS] (Стрілецькій), розташованого в смт Артемівка (Скороходове) Чутівського району Полтавської області, належить на праві особистої приватної власності [PERSON], про що зазначено у абзаці 2 розділі 1 зазначеного договору (а.с.10). [PERSON] про державну реєстрацію прав №33554332 від 21.03.2012 року власником вищевказаної квартири є [PERSON] (а.с.11). З довідки про реєстрацію місця проживання особи №02-18/2455 від 29.12.2018 р., виданої Скороходівською селищною радоюЧутівського району Полтавської області, вбачається, що [PERSON], 29.04.1989р.н., зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 21). [PERSON] акту обстеження житлової квартири №10, яка розташована в будинку №2 за адресою: вул. Стрілецька в смт Скороходове Чутівського району Полтавської області на предмет проживання громадянина [PERSON] складеного 10.09.2018р., членами комісії встановлено, що останній за вказаною адресою не проживає та його особисті речі відсутні. Також, в акті зазначено, що [PERSON] фактично в житловій квартирі не проживає з 2015 року (а.с. 13). Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів\~\~їх сімей та інших осіб. Частиною першою\~статті 156 ЖК УРСР\~передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин більше року не проживає за зареєстрованою адресою: [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження житлової квартири від 10.09.2018 р. \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи,\~що відповідач\~ [PERSON]\~більше року\~не проживає\~у квартирі\~№10 за адресою: вул. Стрілецька, 2 смт Скороходове Чутівського району Полтавської області, який належить на праві приватної власності позивачу, та у відповідності доч. 2 ст. 405 ЦК України втратив право користування цим житлом, а позивач - [PERSON], як власник майна, відповідно до положень статей\~391\~та\~405\~ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, з огляду на визнання відповідачем позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що суд прийшов висновку про задоволення позову, у відповідності до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved