Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що відповідач є батьком їх спільних дітей, [PERSON] та [PERSON], але допомоги на утримання їх не надає. Позивач працює не офіційно, але враховуючи незначний розмір доходу, який отримує, вона не може самостійно забезпечувати достатні умови для виховання та проживання дітей. Відповідач допомогу на утримання дітей не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, знаючи, що його неповнолітні діти, потребують батьківської уваги і допомоги. Згідно розрахунків позивача, з урахуванням наявних на даний час рівня цін на продукти харчування, в тому числі і дитячих, необхідності придбання для дітей одягу, взуття ліків тощо, вона вважає, що для мінімального забезпечення дітей їй необхідно не менше 33% частки від заробітку (доходу) відповідача. Позивач просить стягувати з відповідача на утримання дітей, [PERSON] та [PERSON], аліменти в розмірі 33% частини від його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою про підтримання позову та просить розглянути справу у її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до суду не зявився, про місце, день та час слухання справи повідомлений вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв та клопотань не надіслав. Суд дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до вимог ст.1 та ст.3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог. Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вимогами ст.181 СК України той з батьків хто проживає окремо, може брати участь в утриманні дитини в грошовій чи натуральній формі. Як вбачається з свідоцтв про народження (серія 1-ОК № 148792 та серія І-ОК № 211017) [PERSON] та [PERSON] являються батьками дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.3,4). З свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 086270, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області від 12 вересня 2009 року вбачається, що шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 12 вересня 2009 року, тому діти народжені в шлюбі. Довідкою Іванківської селищної ради Іванківського району Київської області № 2276 від 27.07.2017 року підтверджується те, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] знаходяться на повному утриманні [PERSON]. Відповідач довідку про свої доходи суду не надав. Згідно ст.181Сімейного кодексу батьки можуть між собою домовитися про спосіб утримання дитини. Так, як батьки: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не домовилися між собою про спосіб утримання дітей, які на даний час проживають з позивачем та знаходяться на повному її утриманні, тому відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дітей. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, враховуючи вимоги ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, а тому позов підлягає частковому задоволення. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 31 липня 2017 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини з 31 липня 2017 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов'язок зі сплати судового збору у сумі 640 гривень на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial