Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач зареєстрована у спірній квартирі, але фактично в ній не проживає з лютого 2014 р. і по теперішній час, за комунальні послуги не сплачує, особисті речі відповідача в спірній квартирі відсутні. Тобто, позивач вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України відповідач втратив право користування житлом власника в наслідок відсутності його в ньому без поважних причин понад один рік. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON], 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло і 2/3 частини на підставі договору довічного утримання. Відповідач [PERSON] зареєстрована за спірною адресою з 27.12.2005 р. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про право власності на житло, довідкою КП «Жилкомсервіс», договором довічного утримання від 24.06.2010 р., витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягом з Державного реєстру правочинів, витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, договором про визначення розміру часток у спільній сумісній власності на квартиру. (а.с.5,6,8,9,10, 11,12, 13) Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до вимог ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до ст. 334 цього Кодексу. Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. З огляду на вищезазначене, позивач розпорядилась своїм правом власності на спірну квартиру і єдиним її власником є [PERSON]Є.(третя особа) Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі викладеного, суд вважає, що позивач не довів порушення своїх прав, так як власником спірної квартири він не є, а інших порушень його прав, як особи яка користується житловим приміщенням відповідно до умов договору довічного утримання суду не зазначено і доказів не надано і тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. На підставі викладенного,

Outcome: dismissed