Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 19.12.2012 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З 2017 року стосунки з відповідачем почали погіршуватися у зв'язку з подружньою зрадою, систематичним обманом, нанесенням їй моральної травми. З минулого року відповідач перестав приносити гроші в сім'ю. Вона неодноразово намагалася вирішити та виправити ситуацію, розмовляла з відповідачем, але це не принесло позитивних рультатів. З січня 2018 року вони не живуть разом, вона забрала всі свої та дитини речі, і переїхала жити в м. Київ. Подальше проживання та збереження шлюбу неможливі, та суперечить їх інтересам, та інтересам їх дитини. Позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Вважала, що строк на примирення не потрібен. Відповідач подав заяву, в якій не заперечував щодо розірвання шлюбу. Зазначив, що не згоден з тим, що не приносив гроші, та дитина була на утриманні позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання. 03.12.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.12.2012 року. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що останнім часом між сторонами припинені шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Примиритися, зберегти сім'ю сторони не бажають, на розірванні шлюбу наполягають. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім'ї. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного та

Outcome: approved