Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третіх осіб - Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області, Центру надання адміністративних послуг Білопільської районної державної адміністрації,- про визнання втратившим право користування будинком та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , яка була мачухою [PERSON] і яка залишила заповіт на позивачку- [PERSON] , - відкрилася спадщина на житловий будинок під [ADDRESS] (житловою площею 29,10 кв. м., загальною площею 58,40 кв.м., з прибудовами), яку позивач прийняла відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 листопада 2018 року. Позивач вказує, що відповідач - [PERSON] , народився [INFO] в с.Вири Білопільського району Сумської області, та він є сином померлої [PERSON] . Відповідач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері відповідача, [PERSON] , батько відповідача, [PERSON] , уклав шлюб з [PERSON] . Помер батько відповідача, [PERSON] ,[INFO], на підтвердження чого позивач приєднала до позовної заяви копію свідоцтва про смерть [PERSON] Позивач зазначає, що вона, відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54243271 від 27.11.2018 року є спадкоємицею житлового будинку під [ADDRESS], на підтвердження чого надала копію витягу. Що після оформлення спадщини вона не може в повній мірі розпоряджатися своєю власністю, оскільки в будинку [ADDRESS] по теперішній час зареєстрований відповідач [PERSON] , який більше 20-ти років не проживає за зазначеною адресою, на підтвердження чого позивач приєднала довідку Вирівської сільської ради. Що відповідач з реєстрації не знявся, жодного разу не приїздив за місцем своєї реєстрації. Не приїздив відповідач і на поховання своєї мачухи, [PERSON] . В будинку відсутні його особисті речі, він не несе витрат по утриманню будинку. Позивач зазначила адресу останнього місця працевлаштування відповідача та вказала, що на адвокатський запит щодо повідомлення місця проживання відповідача ТОВ «Житлолюкс Плюс» відмовилося повідомити його місце мешкання чи засіб зв`язку, посилаючись на Закони України: «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації», «Про захист персональних даних». В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила визнати [PERSON] втратившим право користування будинком та зняти його з реєстраційного обліку. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. На адресу суду повернувся рекомендований лист з позначкою «За закінченням терміну зберігання». За вказаним позивачем місцем роботи відповідача також направлялася судова повістка, але до суду не повернулася розписка про вручення ії відповідачу. Від третьої особи - Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області надішла до суду заява за підписом сільського голови М.І. Кулак з проханням розглянути вказаний позов, та що сільська рада не заперечує проти розгляду позову без представника сільської ради. Представник третьої особи - Центру надання адміністративних послуг Білопільської районної державної адміністрації до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав, визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] , відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 листопада 2018 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі ( а.с.10,11, 12). Згідно довідки виконкому Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 11.02.2019 року № 235; відповіді Вирівської сільської ради за вих. № 96 від 05.03.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за адресою місця реєстрації фактично не проживає з 1999 року ( а.с. 17, 21 , 22). Колишній власник будинку, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с.15). Після смерті [PERSON] в будинку проживала його дружина, [PERSON] , яка прийняла спадщину [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ( а.с.16). Після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , яка була мачухою [PERSON] і яка залишила заповіт від 05 березня 2013 року на позивачку- [PERSON] , - відкрилася спадщина на житловий будинок під [ADDRESS] (житловою площею 29,10 кв. м., загальною площею 58,40 кв.м., з прибудовами), яку позивач прийняла відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 листопада 2018 року ( а.с.10). Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч.1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . З 1999 року відповідач [PERSON] вказаним житловим будинком не користується. Відповідач добровільно покинув будинок і не проживає у будинку з 1999 року, не здійснює оплату комунальних послуг, не несе обов`язку по утриманню житла в належному технічному стані. З`ясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки у спірному житловому будинку, суд не встановив, що такі є поважними. Ст.72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Із урахуванням наведеного, можна зробити висновок, що відповідач [PERSON] у силу положень частини другої статті 64 ЖК УРСР, частини четвертої статті 156 ЖК УРСР не є членом сім`ї власника спірного житлового будинку, ніколи не проживав разом із нею у спірному житловому будинку, не вів із нею спільного господарства. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено, що відповідач протягом тривалого часу не проживає у спірному житловому будинку, не є членом сім`ї власника, добровільно забрав особисті речі, не несе витрат, пов`язаних з утриманням житла, не встановлено прояву відповідачем інтересу до вказаного житла понад рік. А тому реєстрація відповідача порушує права позивача та створює останній певні незручності як власнику, остання змушена нести додаткові витрати на утримання житла та позбавлена можливості у повній мірі розпоряджатися своєю власністю. Отже, вимога позивача у частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального Отже, однією з підстав зняття особи з реєстрації є рішення суду про втрату права на користування житловим приміщенням, тобто, питання про зняття особи з реєстрації виникає в процесі виконання такого рішення суду, оскільки орган, який здійснює реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації при наявності такого рішення зобов`язаний зняти особу з реєстрації і лише у випадку відмови в цьому може виникнути спір. Тому позовні вимоги в частині зобов`язання зняти з реєстрації відповідача не підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позивачем доведено, що її права порушено внаслідок реєстрації відповідача в будинку [ADDRESS] , тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: partial