overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу, а саме будинку, що належав відповідачу, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Даний договір був погоджений між сторонами у лютому 2018 року, узгоджені істотні умови угоди, а саме ціна домоволодіння. Позивач надала відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язалася поновити договір купівлі-продажу та укласти належним чином договір купівлі-проаджу. Позивач вказує, що на теперішній час позбавлена можливості розпорядитися належним їй нерухомим майно, тому змушена звернутися до суду. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнали повністю, та просила справу розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст.\~220\~ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 3ст. 203 Цивільного кодексу\~України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що у 02.02.2018 року сторони фактично уклали договір купівлі-продажу, а саме: будинку, що належав відповідачу [PERSON] , що розташований за адресою: [ADDRESS] , за ціною 300 доларів, гроші передані в момент укладення договору, продавець [PERSON] зобов`язується відновити втрачений договір купівлі-продажу та укласти договір купівлі-продажу нотаріально. Судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , належав відповідачу на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого виконкомом Курахівської міської ради 30.07.1982 р., реєстровий номер № 547, що підтверджується довідкою РКП «Мар`їнське БТІ». (а.с. 4) Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу будинку, сторони договору домовилися щодо істотних умов договору, необхідних для договорів даного виду, тому суд приходить до висновку, що між сторонами відбулось повне виконання укладеного між сторонами договору, та даний договір може бути визнаний дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу квартири дійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем 22.08.1996 року був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в представництві Одеської Товарної Біржі м. Одеса. Сторони за вищезазначеним договором виконали всі істотні вимоги, виконали всі свої обов'язки. Звернення до суду викликано неможливістю розпорядитися квартирою внаслідок того, що документ, який підтверджує право власності - не відповідає вимогам закону, оскільки нотаріально не був засвідчений. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву згідно якої просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з'явились, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлялись, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 серпня 1996 року між [PERSON], який діяв від імені малолітнього [PERSON] на підставі довіреності №7287 від 21.08.1996 року, посвідченою [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна №16411, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] придбала квартиру загальною площею 44.80 кв.м., корисною площею 43.9 кв.м., яка складається з двох кімнат, житловою площею 28.1 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.3 Договору, спірна квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого АТ «Краян» 19.06.1996 року за №56-96 та зареєстрованого в МБТІ м. Одеси 27.06.1996 року в кн.182 пр., стор.198, реєстр №360. Згідно п.11 Договору, договір відповідно до вимог, встановлених ст.15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, за реєстраційним №16411 від 22 серпня 1996 року. У зв'язку з тим, що договір не відповідає вимогам закону, а саме нотаріально не посвідчений, позивач не може розпорядитися належним їй майном. У відповідності до ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В такому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В даному випадку [PERSON] придбала у відповідача квартиру, оформлення даної угоди здійснила в представництві Одеської Товарної Біржі, чим не виконала вимоги ст.657 ЦК України. Однак сторони претензій не мають, угода фактично виконана, тому суд вважає можливим визнати вищевказану угоду дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору міни нерухомого майна дійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони 07.05.1999 року уклали договір міни №Н/99-0111, який було зареєстровано в Одеській Універсальній Біржі «Центр». Відповідно до умов договору позивач придбав квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачу, віддавши останньому належну йому квартиру [ADDRESS]. Даний договір міни нерухомого майна був зареєстрований в КП «ЮМБТІ» 25.05.1999 року та видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] На теперішній час у сторін виникли складнощі з відчуженням квартир, які вони отримали за укладеним договором міни відповідно до чинного законодавства, а саме ст. 657 ЦК України. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надав до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином оголошеннями в газеті «Одеські вісті» №72 (4782) від 15.08.2015 року, причини неявки до суду невідомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07 травня 1999 року сторони уклали договір міни нерухомого майна за №Н/99-0111 в представництві Одеської Універсальної Товарної Біржі «Центр», згідно якого [PERSON] прийняла квартиру [ADDRESS] яку передав [PERSON], а останній прийняв належну йому квартиру [ADDRESS], яку вона передала, що протидіє ст.657 ЦК України, яка передбачає обов'язкове нотаріальне посвідчення даного типу угод. Не виконання даної вимоги робить угоду недійсною. Даний договір міни нерухомого майна був зареєстрований в КП «ЮМБТІ» 25.05.1999 року та видано технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] У відповідності до ст.220 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоди, визнати угоду дійсною. В такому випадку наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно. В даному випадку позивач прийняв у відповідача квартиру, віддавши останньому належну йому квартиру, оформлення даної угоди здійснив в представництві Одеської Універсальної Товарної Біржі «Центр», чим не виконав вимоги ст.657 ЦК України. Угода фактично виконана, тому суд вважає можливим визнати вищевказану угоду дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона, позивач, є власником вказаної квартири. В даній квартирі зареєстрована її донька [PERSON] , котра не проживає в квартирі з 1999 року, добровільно покинула квартиру, не сплачує витрати на її утримання. Вона, позивач, належним чином не може розпорядитись власним майном, а тому звернулася до суду. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Права власника жилого будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 29.04.1992 року. Відповідачка зареєстрована в належній позивачу на праві власності квартирі, однак в квартирі не проживає з 1999 року. Як видно з довідки Городоцької міської ради № 117 від 02.01.2020 р., [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою. В судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт, що [PERSON] з 1999 року в квартирі позивача в м.Городок Хмельницької області не проживає. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, залишаючись зареєстрованою у квартирі, яка на праві власності належить позивачу, чинить останній перешкоди як власнику житлового приміщення, оскільки вона не може розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], в якому зазначила, що вона та її чоловік [PERSON] є власниками вищезазначеної квартири на підставі договору дарування від 06.06.2000 року. В квартирі, окрім них з чоловіком, зареєстрована їхня дочка, відповідачка у справі, [PERSON], яка з червня 2013 року у вказаній квартирі не мешкає, постійно проживає зі своїм чоловіком в Росії. На теперішній час відповідач не має змоги приїхати в Україну, щоб знятися з реєстрації у вказаній квартирі, особистих речей відповідача в помешканні немає, витрат на утримання житла відповідач не несе. Реєстрація відповідача у належній їй квартирі порушує її права власника даного житлового приміщення, вона позбавлена права розпоряджатися своїм майном, змушена сплачувати за комунальні послуги у більшому розмірі з урахуванням реєстрації відповідача у квартирі. Позивач та її представник [PERSON] у судове засідання надали заяви з проханням розглянути справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач у судове засідання надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності на підставі договору дарування від 06.06.2000 року, посідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чичековою О.А., належить позивачу [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг від 15.05.2017 року [PERSON], [INFO], зареєстрована у [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], оскільки понад один рік вона не проживає за зазначеною адресою без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування будинком [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що 09.02.2011 року відповідач була зареєстрована в будинку за вказаною адресою, який належить позивачу на праві власності. Відповідач є колишньою дружиною сина позивача, на даний час вони розлучені і [PERSON] по місцю реєстрації не проживає. Позивач бажає продати вищевказаний будинок, але не може вільно ним розпорядитися через реєстрацію відповідача, тому звернулася до суду. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просить його задовільнити. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] кожен окремо пояснили, що знайомі зі сторонами. Відповідач не проживає в будинку позивача вже більше року. Вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрована, але вже більше одного року не проживає відповідач. Згідно ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР, позивач як власник будинку має право вимагати усунення перешкод в праві користування своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання її такою, що втратила право на користування будинком №4 по вул. Вишняковського в м. Гайвороні Кіровоградської області. Позов мотивовано тим, що [PERSON], проживала в будинку за вказаною адресою, який належить [PERSON], на праві власності. Відповідач зареєстрована в будинку, але вже більше 8 місяців в ньому не проживає. В зв'язку з тим, що позивач не може вільно розпоряджатися вказаним будинком через реєстрацію в ньому відповідача вона змушена звертатися до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилася, судову повістку не отримувала, оскільки не проживає в зареєстрованому місці проживання, а тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК є такою, що належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Свідки [PERSON], та [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що вони знають відповідача, вже більше 8 місяців остання не проживає за вказаною адресою. Вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], є власником будинку №4 по вул. Вишняковського в м. Гайвороні Кіровоградської області. В будинку зареєстрована, але не проживає [PERSON] Згідно ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, [PERSON] як власник будинку має право вимагати усунення перешкод в праві користування своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на проживання в [ADDRESS] посилаючись на те, що даний будинок належить їй на праві власності. Відповідач по справі являється її племінницею та зареєстрована у даному будинку, однак не проживає в ньому з 2012 року. Оскільки, відповідач не проживає більше чотирьох років в її будинку, то просить суд визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняти її з реєстрації. Позивачка в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення в громадсько-політичній газеті Івано-Франківської області «Галичина» (а.с.22), причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що позивачкає власником будинку [ADDRESS] що підтверджено наявними документами в матеріалах справи. Як вбачається з довідки про склад сім'ї виданої Добровлянською сільською радою Калуського району від 18.04.2016 року за № 353, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.6). А у відповідно до довідки виданої Добровлянською сільською радою Калуського району від 22.04.2016 року за №362 вбачається , що відповідачка [PERSON], [INFO], зареєстрована з 21.098.2011 року у домоволодіння позивачки, після нетривалого проживання в її сім»ї виїхала в 2012 році в Республіку Сербія і з того часу по місцю реєстрації не проживає (а.с.7). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї господарства позивачки [PERSON] від 19.04.2016 року за №35 складеного в складі комісії сільського голови Добровлянської сільської ради [PERSON], уповноваженої особи сільської ради [PERSON] , жителів с. Добровляни [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає більше чотирьох років (а.с.8). У відповідності з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає в будинку по вул. Л.Українки, 15 що в с. Добровляни Калуського району понад один рік без поважних причин та визнає її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати по справі стягнути з відповідача. На підставі викладеного ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на проживання в [ADDRESS], посилаючись на те, що даний будинок належить їй на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на Ѕ будинку та Свідоцтвом про право на спадщину за законом на Ѕ частину вказаного будинку. Відповідач по справі [PERSON] зареєстрована у даному будинку, однак не проживає в ньому тривалий час, а саме з 1986 року. Оскільки, відповідач не проживає більше року в її будинку, то просить суд визнати її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримала та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення наступних підстав. Встановлено, що позивачє власником будинку [ADDRESS] що підтверджено наявними документами в матеріалах справи, а саме Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.03.2005 року за №96 на Ѕ будинку (а.с.4 та Свідоцтвом про право власності на Ѕ частину будинку від 11.03.2005 року за №95 (а.с.5). Як вбачається з довідки про склад сім'ї виданої Калуською міською радою від 13.11.2018 року за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до Акту про встановлення факту не проживання особи складеного в складі комісії майстрів дільниці №1 [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з 1986 року (а.с. 7) . У відповідності з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає в будинку по [ADDRESS] понад один рік без поважних причин та визнає його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. На підставі викладеного ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved