Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належала їй (позивачу), [PERSON] (матері позивача), [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Вона (позивач) та її сестра - [PERSON], як спадкоємці першої черги, успадкували після смерті матері по 1/8 частині спірної квартири. На сьогоднішній день вона має у власності 3/8 частини, [PERSON] - 3/8 частини та [PERSON] 1/4 частини спірної квартири. В квартирі вона (позивач) та відповідачі зареєстровані та проживають. Спірна квартира складається з трьох кімнат, загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м.; перша кімната (№ 5) - 14,0 кв.м., друга кімната (№ 7) - 13,7 кв.м., третя кімната (№ 8) - 15,7 кв.м. В спірній квартирі вона займає кімнату № 5, площею 14,0 кв., [PERSON] - кімнату № 7, площею 13,7 кв.м., але вважає, що вона має право займати кімнату № 8, площею 15,7 кв.м., яка не перевищує розмір її частки у квартирі, у зв'язку з чим просить виділити їй у користування саме цю кімнату. Кімнати, яка відповідає розміру власності [PERSON], в квартирі не має. Протягом останнього часу, а саме після смерті матері, у них відповідачами виникають конфлікти та сварки щодо сплати житлово-комунальних послуг, оскільки відповідачі відмовляються їх сплачувати, у зв'язку з чим вона (позивач) вимушена самостійно оплачувати усі квитанції. З червня 2014 року по березень 2015 року вона сплатила за електроенергію 1 332,19 грн., за житлово-комунальні послуги - 5 529,82 грн. Вважає, що відповідачі повинні відшкодувати потрачені нею кошти в розмірі їх часток, а саме: [PERSON] за електроенергію - 499,57 грн., за житлово-комунальні послуги - 2 073,69 грн.; [PERSON] електроенергію - 333,05 грн., за житлово-комунальні послуги - 1 382,46 грн. Крім того, просить зобов'язати КП «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» укласти з нею окремий договір найму ізольованої кімнати, площею 15,70 кв.м. В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Не заперечував щодо заочного порядку розгляд справи у разі неявки відповідачів в судове засідання по матеріалам справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи сповіщалися належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідачів по доказам, наданим стороною позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. В суді встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності в рівних долях [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською райдержадміністрацією 05.12.1997 року. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці першої черги успадкували по 1/8 частині спірної квартири. На сьогоднішній день [PERSON] має у власності 3/8 частини, [PERSON] - 3/8 частини та [PERSON] 1/4 частини спірної квартири. Згідно довідки форми № 356 від 13.03.2015 року, виданої ЖРЕО № 412 в спірній квартирі зареєстровано три особи, а саме: позивач - [PERSON], та відповідачі - [PERSON] і [PERSON] Відповідно до технічного паспорту спірна квартира, жилою площею 43,4 кв.м., складається з трьох ізольованих кімнат площею: 14,0 кв.м., 15,7 кв.м., 13,7 кв.м. Загальна площа квартири складає 65,8 кв.м. Відповідно до статей 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності, а вразі визначення часток кожного з них у праві власності - є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до статті 369 Цивільного кодексу України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до пункту 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» - квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено в позові. В даному випадку, враховуючи метражі кімнат та частки власників, суд вважає за можливе виділити [PERSON] кімнату № 8, площею 15,7 кв.м. З приводу позовних вимог про стягнення з [PERSON] та [PERSON] частини коштів про сплату житлово-комунальних послуг, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 322 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 380 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідно якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язки виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості. З червня 2014 року по березень 2015 року позивач сплатила за електроенергію - 1 332,19 грн., за житлово-комунальні послуги - 5 529,82 грн. Оскільки, відповідачі зобов'язані здійснювати оплату за отримані послуги, вони повинні відшкодувати потрачені позивачем кошти в розмірі їх часток, а саме: [PERSON] за електроенергію - 499,57 грн., за житлово-комунальні послуги - 2 073,69 грн.; [PERSON] електроенергію - 333,05 грн., за житлово-комунальні послуги - 1 382,46 грн. Щодо позовної вимоги про зобов'язання Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» укласти з позивачем, як власником 3/8 частини спірної квартири окремий договір про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудинкової території та комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування спірною квартирою, суд приходить до наступного. Дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки співвласники спірної квартири, зобов'язані утримувати, оплачувати та нести відповідальність за належну їм власність, а саме: кожен з них за свою частину спірної квартири. Крім того, встановлення порядку користування житлом, яке перебуває у приватній власності осіб, не може бути підставою для відкриття окремих рахунків на виділені особам (власникам) в користування кімнати. Відповідно до Постанови КМУ від 20.05.2009 року № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, якими затверджені форми типових договорів про житлово-комунальні послуги», не передбачена можливість укладення вищезазначених договорів окремо з кожним із співвласників квартири. Враховуючи вимоги законодавства, суд відмовляє в частині зобов'язання Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району міста Києва» укласти договір найму на 3/8 частини спірної квартири. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Позивачем сплачено 243,60 грн. за вимогу немайнового характеру та 428,88 грн., хоча за вимогу майнового характеру передбачено 243,60 грн., враховуючи ціну позову - 4 288,77 грн. По принципу пропорційності з [PERSON] має бути стягнуто 267,94 грн.; з [PERSON] 219,26 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial