Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, що стягуються з останнього на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/6 частини до ј частини з усіх видів доходів щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11.09.2008 року з відповідача стягувалися аліменти на користь позивача на утримання двох синів: Дениса,[INFO] та Микити, [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 26.08.2008 р. і до їх повноліття. В 2010 році сину позивача [PERSON], [INFO], виповнилось вісімнадцять років, та відповідно до ч.3 ст. 183 СК України аліменти на другу дитину державним виконавцем продовжили стягуватись в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача, однак аліментів у вказаному розмірі не вистачає на утримання дитини. Крім цього, згідно Закону України «Про внесення змін в деякі законодавчі акти України відносно посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 р. був збільшений мінімальний розмір аліментів, який на даний час не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в звязку з чим позивач просить збільшити розмір стягуваних з відповідача на її користь аліментів. Від позивача надійшла заява, згідно якої вона просила позов задовольнити, розгляд справи здійснити в її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.20). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи, повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик за місцем його реєстрації (а.с.28,32,35), відзив із зазначенням заперечень проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі. Згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 11.09.2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох синів: Дениса, [INFO] та Микити, [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісяця, починаючи з 26.08.2008 року, та до їх повноліття. (а.с.5-6). Вищевказане рішення суду [PERSON] добровільно не виконує, через що утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка відповідно до розрахунку заборгованості від 18.04.2017 р. становить 159152,00 (а.с.7). У 2010 році сину позивача [PERSON], [INFO], виповнилось вісімнадцять років, та стягнення аліментів на нього припинилось. В той же час, стягнення аліментів на іншого сина позивача [PERSON], відбувається за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, і яка становить 1/6 частину з усіх видів доходів відповідача щомісяця. 17.05.2017 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, і яким було визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меньшим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Позивач звернулася до суду про збільшення розміру аліментів, у звязку з тим, що вважає, що розмір аліментів, що стягуються на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], є замалим для забезпечення нормального рівня існування дитини. З урахуванням наведеного, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе збільшити розмір аліментів до ј частини. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved