Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 14 січня 2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON], від спільного проживання у сторін народилося четверо дітей: 19 грудня 2010 року народилась дочка [PERSON]; 29 січня 2013 року народився син [PERSON]; 23 травня 2016 року народились дочка [PERSON] та син [PERSON]. Просить шлюб розірвати мотивуючи тим, що причиною розпаду сімї стало те, що чоловік часто випиває, не дбає про матеріальне становище сімї, не утримує та не виховує дітей, не допомагає по господарству. На ґрунті вказаного почали виникати сварки, склались неприязні відносини. На прохання змінити свою поведінку відповідач не реагує. З лютого 2018 року сторони проживають окремо. За таких обставин зберегти сімю неможливо, шлюб існує формально, перспектив для збереження сімї немає. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просила строк на примирення не надавати. Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-БВ №083527 від 14 січня 2011 року, виданого Струзькою сільською радою Новоушицького району Хмельницької області, сторони зареєстрували шлюб 14 січня 2011 року, про що зроблено актовий запис № 1. Відповідно до свідоцтв про народження, серії 1-БВ №145508 від 14 січня 2011 року; серії І-БВ №188920 від 06 лютого 2013 року; серії І-БВ №271382 від 03 червня 2016 року; серії І-БВ №271383 від 03 червня 2016 року, сторони є батьками [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача; сторони сімейних відносин не підтримують, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, заперечила надання строку на примирення, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В частині 3 ст.115 цього ж Кодексу зазначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved