Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення донькою навчання, тобто до [INFO] , але не більш, як до досягнення нею 23-го віку. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано. Від даного шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається в Університеті митної справи та фінансів на факультеті економіки, бізнесу та міжнародних відносин м. Дніпро на 1-ому курсі денної форми навчання за напрямком підготовки (спеціальністю) «292 Міжнародні економічні відносини». Термін навчання закінчується 30.06.2023. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Вона не має можливості самостійно утримувати доньку, у зв`язку з тим, що їх повнолітній доньці необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, а також вона здійснює оплату за навчання. Ухвалою судді від 12.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 16-17). Позивач у судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 23). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судове засідання, призначене на 13.04.2020, не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 22). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до довідки виданої Олександрівською селищною радою Олександрівського району Кіровоградської області від 21.02.2020 на утриманні позивача знаходиться донька [PERSON] , 2001 року народження (а.с. 11). Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно довідки № 12.4-30/1046 від 06.11.2019, виданої Деканом факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин Університету митної справи та фінансів, [PERSON] є студентом 1-го курсу вказаного факультету денної форми навчання, зарахована на навчання 03.08.2019, термін навчання до 30.06.2023 (а.с. 9) Витрати позивача у зв?язку із навчанням доньки підтверджуються, квитанцією про оплату за навчання (а.с. 10). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 182 СК України визначено перелік обставин, які суд враховує при визначенні розміру аліментів. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов?язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов?язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов?язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу. При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом враховано, що донька позивача на даний час навчається в Університеті митної справи та фінансів на факультеті економіки, бізнесу та міжнародних відносин на 1-ому курсі денної форми навчання за напрямком підготовки (спеціальністю) «292 Міжнародні економічні відносини», її витрати пов?язані з переїздом до місця навчання, придбанням продуктів харчування, одягу та інших речей, працювати вона не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання, тому суд вважає, що [PERSON] може і зобов?язаний надавати матеріальну допомогу своїй доньці під час її навчання, яка потребує такої допомоги. Позивач у позовних вимогах просить стягнути аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення донькою навчання, тобто до [INFO] , але не більш, як до досягнення нею 23-ого віку. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Тобто, Закон передбачає альтернативу щодо визначення виду аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, але в той же час зобов`язує суд при визначені розміру аліментів враховувати положення ст. 182 СК України. Положення статті 200 СК України не містять приписів щодо обов`язкового встановлення мінімального розміру аліментів, а отже, не визначають його мінімальної межі з посиланням на розмір прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини для особи яка вже є повнолітньою. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial