Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 08 грудня 2016 року вона була прийнята на посаду начальника цеху ТОВ «Синельниківський молочний завод», а 01 вересня 2017 року була звільнена з посади за власним бажанням. В день звільнення відповідач не здійснив з нею повного розрахунку заробітної плати. Так, не здійснена доплата за надурочні та святкові години протягом піврічного обліку та табелю виходу на роботу співробітників з квітня до серпня 2017 року. Розрахунок робочого часу на підприємстві фіксувався в табелі виходу працівників щоденно та засвідчувався директором підприємства. Позивач, як начальник цеху, слідкувала за дотриманням працівниками робочої дисципліни та мала доступ до копій табелів виходу працівників на роботу. З урахуванням зменшених в подальшому позовних вимог позивач посилається на наступне. Відповідно до листа Мінсоцполітики від 24 квітня 2017 року годинна ставка для оплати надурочної роботи при обліковому періоді тривалістю обчислюється шляхом ділення окладу (місячної тарифної ставки), встановленого працівникові на момент нарахування зазначеної оплати, на середньомісячне число годин за піврічний період. Середньомісячне число годин складає: місячна кількість годин за лютий 160 годин; за березень 175 годин; за квітень 152 години; за травень 159 годин; за червень 159 годин; за липень 168 годин. Середньомісячне число голин складає 162,17 годин. Посадовий оклад позивача складав 3315,00 грн. Таким чином годинна ставка шляхом ділення посадового окладу на середньомісячну кількість годин складає 20,44 грн. У квітні позивач пропрацювала 177 надурочних годин при нормі 152 години; у травні 348 годин при нормі 159 годин; у червні 180 годин при нормі 159 годин; у липні 373 години при нормі 168 годин; у серпні 204 години при нормі 175 годин. Сумарні кількість надурочних робіт складає 469 годин. Шляхом множення кількості відпрацьованих надурочних годин на годинну ставку, визначається, що доплата за надурочні роботи з квітня 2017 року до серпня 2017 року складає 9586,36 грн. Також позивач зазначає, що їй не здійснено доплату за роботу в нічний час, який згідно вимог ст.108 КЗпП України оплачується у підвищеному розмірі, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. Нічним часом вважається час з 22-00 години до 06-00 годин. У березні 2017 року позивач працювала у нічний час 28 годин (12 березня 8 годин; 21 березня 6 годин; 23 березня 6 годин; 28 березня 8 годин); у квітні 2017 року позивач пропрацювала в нічний час 38 годин (05 квітня 8 годин; 09 квітня 6 годин; 17 квітня 8 годин; 25 квітня 8 годин; 30 квітня 8 годин); у травні 2017 року позивач пропрацювала в нічний час 100 годин (02 травня 8 годин; 06 травня 8 годин; 07 травня 8 годин; 10 травня 8 годин; 11 травня 4 години; 14 травня 8 годин; 15 травня 8 годин; 17 травня 8 годин; 18 травня 8 годин; 21 травня 8 годин; 25 травня 8 годин; 27 травня 8 годин; 30 травня 8 годин); у червні 2017 року позивач пропрацювала в нічний час 48 годин (05 червня 8 годин; 11 червня 8 годин; 13 червня 8 годин; 15 червня 8 годин; 19 червня 8 годин; 20 червня 8 годин); у липні 2017 року позивач пропрацювала в нічний час 96 годин (02 липня 8 годин; 05 липня 8 годин; 06 липня 8 годин; 07 липня 8 годин; 11 липня 8 годин; 12 липня 8 годин; 16 липня 8 годин; 17 липня 8 годин; 20 липня 8 годин; 24 липня 8 годин; 25 липня 8 годин; 27 липня 8 годин); у серпні 2017 року позивач пропрацювала в нічний час 56 годин (15 серпня 8 годин; 17 серпня 8 годин; 20 серпня 8 годин; 21 серпня 8 годин; 22 серпня 8 годин; 24 серпня 8 годин; 27 серпня 8 годин). Сумарна кількість відпрацьованих в нічний час годин становить 366. Таким чином, доплата за роботу в нічний час має складати: 366х20,44х0,4=2992,42 грн. Крім того, позивач посилається на те, що з березня 2017 року до серпня 2017 року їй не було здійснено доплату за роботу в святкові та вихідні дні. Так, у березні 2017 року позивач працювала 38 годин (05 березня 12 годин; 12 березня 24 години; 19 березня 2 години); у квітні 2017 року позивач працювала 70 годин (02 квітня 2 години; 09 квітня 20 годин; 17 квітня 24 години; 30 квітня 24 години); у травні 2017 року позивач працювала 138 годин (06 травня 24 години; 07 травня 24 години; 08 травня 12 годин; 14 травня 24 години; 21 травня 24 години; 27 травня 24 години; 28 травня 6 годин); у червні 2017 року позивач працювала 60 годин (05 червня 24 години; 11 червня 24 години; 25 червня 12 годин); у липні 2017 року позивач працювала 72 години (01 липня 12 годин; 02 липня 24 години; 16 липня 24 години; 30 липня 12 годин); у серпні 2017 року позивач працювала 72 години (20 серпня 24 години; 24 серпня 24 години; 27 серпня 24 години). Сумарна кількість відпрацьованих годин в святкові та вихідні дні складає 450. Отже, доплата за роботу в святкові та вихідні дні має складати: 450х20,44=9198,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за роботу в надурочний час в розмірі 9586,36 грн., за роботу у світкові та вихідні дні в розмірі 9198,00 грн., за роботу в нічний час в розмірі 2992,42 грн., усього на загальну суму 21776,78 грн. Також просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку. Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, де зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить у їх задоволенні відмовити. Посилається на те, що позивач працювала в ТОВ «Синельниківський молочний завод» у вказаний нею період у денному режимі, відповідно проводилося табелювання робочого часу і нарахування їй заробітної плати. Директором товариства [PERSON] з 18 серпня 2017 року був підписаний наказ про запровадження режиму підсумкового робочого часу. За даними бухгалтерської звітності товариства будь-яка заборгованість у нього відсутня. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Також зазначила, що за характером роботи не можливо було працювати у денному режимі, у звязку з чим в товаристві велися табелі виходу працівників на роботу, копії яких вона мала, як начальник цеху. Зазначені табеля затверджувалися директором товариства [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в останні судові засідання не зявлявся. Раніше позовні вимоги не визнавав і вважав за необхідне з метою зясування всіх обставин справи допитати колишнього директора товариства [PERSON] Свідок [PERSON] всудовому засіданні пояснив, що він раніше працював в ТОВ «Синельниківський молочний завод» разом з [PERSON] Він бачив, що вона часто залишалася на роботі до ночі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він раніше працював в ТОВ «Синельниківський молочний завод» разом з [PERSON] Вони часто залишалися на роботі, навіть часто ночували, оскільки за характером виробництва неможливо було залишити робоче місце. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснив, що позивач [PERSON] є його дружиною. Під час її роботи в ТОВ «Синельниківський молочний завод» вона часто запізнювалася на роботі, іноді ночувала там. Він приходив до неї на роботу в нічний час і бачив, що виробництво в товаристві працювало. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював директором ТОВ «Синельниківський молочний завод» в той період часу, коли там працювала і позивач [PERSON] Надані позивачем табелі виходу співробітників товариства з березня 2017 року до серпня 2017 року він дійсно затверджував і вів облік щодо відпрацьованих працівниками товариства годин. Зазначені табеля відповідають дійсності. З приводу виплати працівникам товариства заробітної плати, то цим питанням він не займався, оскільки зазначене питання вирішували власники товариства самостійно. Судом під час судового розгляду справи по суті були оглянуті письмові докази по справі. Також ухвалою суду від 05 лютого 2018 року було забезпечено позов та накладено арешт на грошові кошти ТОВ «Синельниківський молочний завод». Суд, заслухавши думку учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено копією трудової книжки факт, що позивач [PERSON] працювала на посаді начальника цеху ТОВ «Синельниківський молочний завод з 08 грудня 2016 року. З 01 вересня 2017 року позивач була звільнена з роботи за власним бажанням, що підтверджується копією наказу №24-к від 01 вересня 2017 року. Місячна заробітна плата позивача складала 3315,00 грн., що доводиться відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 11 вересня 2017 року. У ч.1 ст.115 КЗпП України зазначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як зазначено у листі Мінсоцполітики від 24 квітня 2017 року годинна ставка для оплати надурочної роботи при обліковому періоді тривалістю обчислюється шляхом ділення окладу (місячної тарифної ставки), встановленого працівникові на момент нарахування зазначеної оплати, на середньомісячне число годин за піврічний період. Середньомісячне число годин складає: місячна кількість годин за лютий 160 годин; за березень 175 годин; за квітень 152 години; за травень 159 годин; за червень 159 годин; за липень 168 годин. Середньомісячне число годин складає 162,17 годин. Відповідно до ч.1 ст.106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Як вбачається з копій табелів виходу співробітників, у квітні позивач пропрацювала 177 надурочних годин при нормі 152 години: у травні 348 годин при нормі 159 годин; у червні 180 годин при нормі 159 годин; у липні 373 години при нормі 168 годин; у серпні 204 години при нормі 175 годин. Сумарні кількість надурочних робіт складає 469 годин. Посадовий оклад позивача складав 3315,00 грн. Таким чином годинна ставка шляхом ділення посадового окладу на середньомісячну кількість годин складає 20,44 грн. Шляхом множення кількості відпрацьованих надурочних годин на годинну ставку (469 х 20,44), виходить, що доплата за надурочні роботи з квітня 2017 року до серпня 2017 року складає 9586,36 грн. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позивачеві при звільненні з роботи не були виплачені відпрацьовані нею надурочні години, що також підтверджується як показаннями свідків, так і письмовими доказами, зокрема табелями виходу співробітників на роботу. Обґрунтованими суд вважає і позовні вимоги в частині стягнення доплати за роботу в нічний час. Так, відповідно до ст.108 КЗпП України робота у нічний час оплачується у підвищеному розмірі, встановленому генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. У наказі ТОВ «Синельниківський молочний завод» №17/2.1 від 18 серпня 2017 року зазначено, що у звязку з запровадженням режиму підсумкового обліку робочого часу з піврічним обліковим періодом для начальника цеху тривалість нічного часу становила 8 годин на добу (з 22:00 до 06:00). Як вбачається з копій табелів виходу співробітників, у березні 2017 року позивач працювала у нічний час 28 годин: 12 березня працювала 24 години, з яких 8 годин нічних; 21 березня - 20 годин, тобто з 08-00 до 04-00 годин, з яких 6 годин нічних; 23 березня - 20 годин, тобто з 08-00 до 04-00 годин, з яких 6 годин нічних; 28 березня - 24 години, з яких 8 годин нічних. У квітні 2017 року позивач пропрацювала в нічний час 38 годин: 05 квітня - 22 години, з яких 8 годин нічних; 09 квітня - 20 годин, з яких 6 годин нічних; 17 квітня 24 години, з яких 8 годин нічних; 25 квітня 24 години, з яких 8 годин нічних; 30 квітня 24 години, з яких 8 годин нічних. У травні 2017 року позивач пропрацювала в нічний час 100 годин: 02 травня 24 години, з яких 8 годин нічних; 06 травня 24 години, з яких 8 годин нічних; 07 травня 24 години, з яких 8 годин нічних; 10 травня 24 години, з яких 8 годин нічних; 11 травня 18 години, з яких 4 години нічних; 14 травня 24 години, з яких 8 годин нічних; 15 травня 24 години, з яких 8 годин нічних; 17 травня 24 години, з яких 8 годин нічних; 18 травня 24 години, з яких 8 годин нічних; 21 травня 24 години, з яких 8 годин нічних; 25 травня 24 години, з яких 8 годин нічних; 27 травня 24 години, з яких 8 годин нічних; 30 травня 24 години, з яких 8 годин нічних. У червні 2017 року позивач пропрацювала в нічний час 48 годин: 05 червня 24 години, з яких 8 годин нічних; 11 червня 24 години, з яких 8 годин нічних; 13 червня 24 години, з яких 8 годин нічних; 15 червня 24 години, з яких 8 годин нічних; 19 червня 24 години, з яких 8 годин нічних; 20 червня 24 години, з яких 8 годин нічних. У липні 2017 року позивач пропрацювала в нічний час 96 годин: 02 липня 24 години, з яких 8 годин нічних; 05 липня 24 години, з яких 8 годин нічних; 06 липня 24 години, з яких 8 годин нічних; 07 липня 24 години, з яких 8 годин нічних; 11 липня 24 години, з яких 8 годин нічних; 12 липня 24 години, з яких 8 годин нічних; 16 липня 24 години, з яких 8 годин нічних; 17 липня 24 години, з яких 8 годин нічних; 20 липня 24 години, з яких 8 годин нічних; 24 липня 24 години, з яких 8 годин нічних; 25 липня 24 години, з яких 8 годин нічних; 27 липня 24 години, з яких 8 годин нічних. У серпні 2017 року позивач пропрацювала в нічний час 56 годин: 15 серпня 24 години, з яких 8 годин нічних; 17 серпня 24 години, з яких 8 годин нічних; 20 серпня 24 години, з яких 8 годин нічних; 21 серпня 24 години, з яких 8 годин нічних; 22 серпня 24 години, з яких 8 годин нічних; 24 серпня 24 години, з яких 8 годин нічних; 27 серпня 24 години, з яких 8 годин нічних. Сумарна кількість відпрацьованих в нічний час годин становить 366. Таким чином, доплата за роботу в нічний час має складати: 366 х 20,44 х 0,4 = 2992,42 грн. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заробітної плати за роботу у святкові та вихідні дні суд також вважає обґрунтованими. Відповідно до п.3 ч.1 ст.107 КЗпП України робота у святковий та неробочий день оплачується працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Так, у березні 2017 року позивач працювала 38 годин: 05 березня 12 годин; 12 березня 24 години; 19 березня 2 години. У квітні 2017 року позивач працювала 70 годин: 02 квітня 2 години; 09 квітня 20 годин; 17 квітня 24 години; 30 квітня 24 години. У травні 2017 року позивач працювала 138 годин: 06 травня 24 години; 07 травня 24 години; 08 травня 12 годин; 14 травня 24 години; 21 травня 24 години; 27 травня 24 години; 28 травня 6 годин. У червні 2017 року позивач працювала 60 годин: 05 червня 24 години; 11 червня 24 години; 25 червня 12 годин). У липні 2017 року позивач працювала 72 години: 01 липня 12 годин; 02 липня 24 години; 16 липня 24 години; 30 липня 12 годин. У серпні 2017 року позивач працювала 72 години: 20 серпня 24 години; 24 серпня 24 години; 27 серпня 24 години. Сумарна кількість відпрацьованих годин в святкові та вихідні дні складає 450. Отже, доплата за роботу в святкові та вихідні дні має складати: 450х20,44=9198,00 грн. Посилання відповідача на те, що позивач працювала лише в денний час спростовуються наданими позивачем письмовими доказами, а також показаннями свідків. Твердження відповідача на те, що заборгованість в товаристві відсутня також не доведено, оскільки надані ним табелі використання робочого часу з березня до серпня 2017 року суперечать наданим позивачем табелям виходу на роботу співробітників. Крім того, сам колишній керівник товариства [PERSON] підтвердив факт того, що він особисто затверджував і вів облік щодо відпрацьованих працівниками товариства годин і зазначені табеля відповідають дійсності. Також суд вважає за необхідне зазначити, що представник відповідача зявився до суду лише один раз 23 листопада 2017 року, де конкретно пояснити причини розбіжностей між вказаними документами не міг і вважав за необхідне допитати колишнього керівника товариства, однак в подальшому жодного разу в судове засідання не зявився і інших доказів проти позову суду не надав. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати за роботу в надурочний час в розмірі 9586,36 грн., за роботу у світкові та вихідні дні в розмірі 9198,00 грн., за роботу в нічний час в розмірі 2992,42 грн., підлягають задоволенню у повному обсязі. Позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку суд також вважає обґрунтованими. Так, у ч.1 ст.115 КЗпП України зазначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Судом встановлено, що місячна заробітна плата позивача складала 3315,00 грн. Також встановлено, що при звільненні позивача з роботи з 01 вересня 2017 року відповідач не здійснив виплату позивачеві заробітної плати за роботу в надурочний час в розмірі 9586,36 грн., за роботу у світкові та вихідні дні в розмірі 9198,00 грн., за роботу в нічний час в розмірі 2992,42 грн. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Позивач була звільнена з роботи 01 вересня 2017 року. Отже, оскільки даний спір задоволено судом у повному обсязі, суд, враховуючи розмір заробітної плати позивача, який складав 3315,00 грн., вважає за необхідне визначити відшкодування за час затримки розрахунку за період з 01 вересня 2017 року до дня ухвалення рішення у справі, тобто до 30 березня 2018 року, в розмірі 23205,00 грн., із розрахунку 3315,00 грн. за кожний місяць затримки. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою, відповідачем були порушені права позивача, за захистом яких остання звернулася до суду, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги задоволені, а позивач від сплати судового збору звільнена, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved