Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій зазначила, що 13.11.1999 вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Під час перебування в шлюбі, в 2004 році ними було придбано квартиру [ADDRESS]. В 2009 році шлюб між ними було розірвано. Посилаючись на вищевказане а також на те, що після розірвання шлюбу їх спільні діти залишилась проживати з нею, позивач просила: визнати спільною сумісною власністю рухоме та нерухоме майно придбане під час шлюбу; поділи спільно нажите майно за час шлюбу майно виділивши їй на праві спільної часткової власності 60 відсотків квартири [ADDRESS], а відповідачу - 40 % даної квартири. Також позивач просила поділити рухоме майно, однак в процесі розгляду справи подала заяву про залишення позову в цій частині без розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримала з наведених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні в зв'язку з безпідставністю. На послідуючі засідання відповідач та його представник не з'являлися, про причини неявки не повідомляли, хоча про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. Суд розглянув справу в заочному порядку, відповідно до глави 8 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про обґрунтованість позову виходячи з наступного. Спірні правовідносини регулюються ст. ст. 60, 63, 70 СК України, відповідно до яких майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При вирішення спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї . В судовому засіданні встановлено, що 13.11.1999 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON]. Під час перебування в шлюбі подружжям було придбано квартиру [ADDRESS], що підтвердилось додатковим договором до договору № 29/01-04/1 від 29 січня 2004 року про інвестування коштів на будівництво, договором кредиту № 280/21-585 (а.с.23-30). Виходячи з положень статті 60, 63, 70 СК України вимога позивача про поділ спільного майна та встановлення часток є обґрунтованою. Враховуючи те, що неповнолітні діти сторін [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Корольовського районного суду м.Житомира проживають з матір'ю, а також враховуючи те, що позивач особисто сплачувала кредит за квартиру, що підтвердилось відповідними квитанціями, суд вважає за можливе збільшити частку позивача при поділі спільної квартири. Оскільки чинним законодавством передбачено поділ майна в частках а не процентному відношенні як просить позивач, то суд здійснює поділ саме в частці та виділяє позивачу 60/100 часток, відповідачу - 40/100 часток. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 2 496,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved