Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 12 серпня 2016 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у Солонянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №68. В період шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, а тому вважає, що їх сім`я з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна, місце проживання дитини - відсутній. Спір про утримання дитини буде вирішено у судовому порядку. Позивачка [PERSON] у судове засідання 07 жовтня 2021 року не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності. Позов підтримала, просила розірвати шлюб (а.с.23). Відповідач [PERSON] у судове засідання 07 жовтня 2021 року не з`явився. Надав до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності (а.с.25). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 серпня 2016 року, який зареєстрований Солонянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №68 (а.с.8). В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з 13 червня 2021 року. Спір про поділ майна, місце проживання дитини - відсутній. Спір про утримання дитини буде вирішуватися у судовому порядку. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, а також подали до суду заяви, в яких просили розірвати шлюб (а.с.23,25). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача так і відповідача, а тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 454 гривні 00 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 454 гривні 00 копійок слід повернути позивачці з державного бюджету (а.с. 3а). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved