Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно витягу з погосподарської книги с. Великі Дідушичі, Стрийського району, Львівської області, що зберігаються в справах виконавчого комітету Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, в житловому будинку по [ADDRESS] склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] - голова двору (помер), [PERSON] , [INFO]. дружина, [PERSON] , [INFO]. дочка (померла), [PERSON] , [INFO]. зять (помер), [PERSON] , [INFO]. дочка, [PERSON] , [INFO].внучка, [PERSON] , [INFO] внучка, [PERSON] , [INFO] внучка. 01.07.2020 позивач отримала у ФОП [PERSON] технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, встановлено, що для будівництва даного житлового будинку виділено земельну ділянку площею 0,08 га за рахунок земель фактичного користування на підставі рішення сільської ради 08.02.1973 та дозволена рішенням виконкому Стрийської районної ради депутатів від 12.07.1973 №229. 25.09.2020 позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Так, 25.09.2020 позивач отримала у державного реєстратора прав на нерухоме майно рішення № 153414398 про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно посилаючись на відсутність документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта відповідно до Постанови №1127 від 25.12.2015 «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не дає змоги вільно розпоряджатись нерухомим майном, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримали. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують щодо їх задоволення. Представник третьої особи Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча подав заяву про розгляд справи без їхньої участі та не заперечують позовні вимоги. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 3 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.10.2017 [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.10.2017 /а.с.13/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.04.2009 Дідушицькою сільською радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] /а.с.6/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.10.2006 Дідушицькою сільською радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] /а.с.7/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.06.2006 Дідушицькою сільською радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] /а.с.8/. Згідно з витягом з погосподарської книги с. В.Дідушичі, Стрийського району, Львівської області від 05.06.2020 № 476, житловий будинок по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 рахується як «колгоспний двір»: [PERSON] , [INFO] - голова двору, члени колгоспного двору: дружина [PERSON] , [INFO].; дочка [PERSON] , [INFO].; зять [PERSON] , [INFO].; дочка [PERSON] , [INFO].; внука [PERSON] , [INFO].; внука [PERSON] , [INFO]; внука [PERSON] , [INFO] /а.с.9/. На замовлення [PERSON] , ФОП [PERSON] 01.07.2020 було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , згідно якого житловий будинок «А-1» загальна площа якого становить 83,7 кв.м., житлова площа - 51,1 кв.м., допоміжна площа - 32,6 кв.м., сходи «а2», сарай «Б» (цегла), огорожа - металева «1», колодязь «К». Рік забудови 1973 /а.с.10-12/. Відповідно до звіту про оцінку майна від 11.08.2020 ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] складає 343587 грн. /а.с. 19-44/. Як вбачається з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок по [ADDRESS] належав суспільній групі господарств «колгоспний двір», членами якого були: [PERSON] - голова двору, члени колгоспного двору: [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [INFO].; [PERSON] (зять), [PERSON] (дочка), [PERSON] (внука), [PERSON] (внука), [PERSON] (внука). Частка кожного члена двору становила 1/8. З долученого до матеріалів справи рішення про відмову у внесенні запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 153414398 від 25.09.2020 судом встановлено, що виключно [PERSON] зверталася до органу місцевого самоврядування із заявою про оформлення права власності на спірне майно, проте отримала відмову для вчинення відповідної дії /а.с. 18/. Окрім того, з долучених до матеріалів справи, належним чином завірених та сформованих заяв відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що останнім відомо про належне кожному з них право на частку в майні колгоспного двору, проте останні відмовляються від своїх часток на користь позивача /а.с. 14-17/. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи, що позивач отримати свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок не має можливості у зв`язку з відмовою компетентного органу у видачі такого; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечують, відмовившись від своїх часток у майні колгоспного двору в користь позивача, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved