Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, вимоги за яким уточнила та остаточно просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] , та автомобіль Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску; здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та визнати за позивачем право власності на Ѕ частини однокімнатної квартири [ADDRESS] , внести відповідні зміни до запису про право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна у державний реєстр речових прав на нерухоме майно; визнати за позивачем право власності на Ѕ частини автомобіля Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску; визнати за відповідачем право власності на Ѕ частини однокімнатної квартири [ADDRESS] , та на Ѕ частини автомобіля Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску; припинити право власності відповідача на Ѕ частини однокімнатної квартири [ADDRESS] в новобудові загальною площею [ADDRESS] , житловою площею 17,8 кв. [ADDRESS] . за вищевказаною адресою та внести відповідні зміни до запису про право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна у державний реєстр речових прав на нерухоме майно з урахуванням розподілу спільного сумісного майна подружжя; стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію вартості Ѕ частини вартості автомобіля Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску в розмірі 134900,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що сторони з 24 липня 2009 року перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2018 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. За період шлюбу подружжя на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 01 лютого 2012 року, серія та номер 2012/22, додаткової угоди до вказаного договору № 1 від 11 грудня 2013 року, набуло право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно звіту про незалежну оцінку майна, проведену суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Мегаполіс» від 04 липня 2017 року ринкова вартість вказаної квартири на момент звернення до суду складала 543999,00 гривень без ПДВ. Також в період шлюбу 31 травня 2016 року подружжя набуло право власності на автомобіль Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску. За даними інформаційної довідки, виданої суб`єктом оціночної діяльності ПП «АСС-А» від 05 липня 2017 року ринкова вартість такого автомобіля складає 269800,00 гривень. Отже загальна вартість сумісно нажитого майна подружжя Москальових складає 813799,00 гривень. Вищевказане майно було оформлено на відповідача. Проте, до придбання вказаних об`єктів нерухомого та рухомого майна позивач займалася підприємницькою діяльністю, отримувала дохід, який витрачала на потреби сім`ї та придбання спірного майна. Так, згідно податкових звітів [PERSON] за 2 квартал 2011 року її валовий дохід складає 5200,00 гривень; за 3 квартал 2011 року - 41250,00 гривень; за 4 квартал 2011 року - 65250,00 гривень; за 2012 рік - 167790,00 гривень; за 2013 рік - 118500,00 гривень. Наразі позивачу стало відомо, що відповідач, без її згоди продав спільно нажитий у шлюбі автомобіль Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску та купив інший. Сторони майже не спілкуються, питання щодо поділу спільного майна подружжя у добровільному порядку не вирішено, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 липня 2017 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 липня 2017 року за заявою позивача вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони відчуження квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності до розгляду справи по суті. Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року ухвала Харківського районного суду Харківської області від 11 липня 2017 року залишена без змін. Відповідач подав суду зустрічний позов до [PERSON] та просить визнати за ним право особистої приватної власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 24 липня 2009 року перебував з позивачем у зареєстрованому шлюбі. Проте у період з березня 2011 року до 31 березня 2017 року сторони разом не проживали, спільного господарства не вели; шлюб між подружжям існував формально. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. В період окремого проживання сторін, відповідач на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 01 лютого 2012 року, серія та номер 2012/22 придбав однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до умов договору купівлі-продажу майнових прав від 01 лютого 2012 року, серія та номер 2012/22, [PERSON] не надавала згоди на придбання за кошти та в інтересах подружжя спірної квартири. За вказаних обставин, на думку відповідача, відсутні підстави вважати квартиру [ADDRESS] за вищевказаною адресою об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , оскільки хоча вона і була придбана в період зареєстрованого шлюбу сторін, однак є приватною власністю [PERSON] , тому що придбана ним в період окремого проживання позивача та відповідача, у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Позивач подала відзив на зустрічну позовну заяву, в якому проти задоволення вимог [PERSON] заперечувала, вказала, що позов останнього є безпідставним, ґрунтується виключно на припущеннях, не відповідає фактичним обставинам справи та не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Сторони перебували у шлюбі у період з 24 липня 2009 року до 21 серпня 2017 року. Фактично сім`я [PERSON] припинила сумісне проживання в середині червня 2016 року; саме з цього часу сторони припинили ведення спільного господарства, бюджету, відпочинку. Спірна квартира була придбана у новобудові, до здачі будинку в експлуатацію, через укладення договору купівлі-продажу майнових прав від 01 лютого 2012 року, серія та номер 2012/22 та додаткової угоди до вказаного договору № 1 від 11 грудня 2013 року, які не підлягали нотаріальному посвідченню, відповідно забудовника не цікавив сімейний статус покупця. Крім того, [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження того, що спірна квартира придбана за його власні кошти. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 серпня 2018 року, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ сумісного майна подружжя прийнято до провадження судді Харківського районного суду Харківської області Ільїної Г.І. За наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено відповідно до розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області № 01-02/101 від 06 вересня 2018 року у зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] , вказана справа передана в провадження судді О.М. Пілюгіної. 18 вересня 2017 року представник [PERSON] - [PERSON] подала суду заяву про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів. 24 жовтня 2018 року представник [PERSON] - [PERSON] подала суду заяви про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] та про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів. 20 грудня 2018 року представником [PERSON] - [PERSON] подано заяву про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 01 квітня 2019 року [PERSON] подав суду заяву про допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 26 червня 20919 року представник [PERSON] - [PERSON] подала суду заяву про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів - актів опитування свідків [PERSON] , [PERSON] . Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені нею вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, проти вимог за зустрічним позовом заперечувала, просила у їх задоволенні відмовити за безпідставністю, в подальшому в судове засідання не з`явилась. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги свого довірителя, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові, проти задоволення вимог за зустрічним позовом заперечувала посилаючись на їх недоведеність, при цьому визнала, що дійсно в період шлюбу її довірителя з відповідачем, останній продав належну йому частину трикімнатної квартири по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити та задовольнити вимоги за зустрічним позовом з викладених у ньому підстав. представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію свою довірителя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно приблизно у 2011 році, вона, її брат - відповідач по справі та їх батько продали належну їм трикімнатну квартиру по [ADDRESS] і коли брат припинив стосунки з дружиною та залишився без житла, вона позичила йому на придбання квартири [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно приблизно у 2011 році, він та його діти: дочка - [PERSON] та син - відповідач по справі продали належну їм трикімнатну квартиру по [ADDRESS] і коли син припинив стосунки з дружиною та залишився без житла, він надав йому грошові кошти на придбання квартири [ADDRESS] . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про її народження. В якості доказів суду надано: акт опитування [PERSON] від 23 червня 2019 року, за даними якого [PERSON] є кумою [PERSON] , знайома з її родиною з 2009 року. Через рік після народження дитини позивач відкрила магазин одягу, в якому працювала сама та отримувала непоганий дохід; 12 січня 2012 року на родинному святі [PERSON] стало відомо про намір подружжя [PERSON] придбати квартиру для добробуту доньки, цього ж року вони її і придбали. На думку [PERSON] подружжя [PERSON] придбало квартиру за спільні кошти; на час придбання квартири сім`я проживала разом; підстав для розлучення не було. Навесні 2016 року в розмові з [PERSON] дізналася про плани останнього щодо придбання автомобіля для того, щоб возити доньку до школи та вже першого вересня сім`я [PERSON] разом з донькою [PERSON] поїхали на придбаному автомобілі до школи; акт опитування [PERSON] від 24 червня 2019 року, де вона пояснила, що є матір`ю позивача. У період з 24 липня 2009 року до 14 жовтня 2017 року її донька перебувала у шлюбі з відповідачем, їх сімейне життя складалося добре. В січні 2012 року подружжя вирішило придбати квартиру, у зв`язку з чим звернулося до АТ «КДБК» та уклало договір про придбання майнових прав, а після закінчення будівництва в 2013 році квартира перейшла у власність відповідача. Спірна квартира придбана за спільні кошти сторін, з метою подальшого покращення сімейного побуту. Також в травні 2016 року, під час шлюбу сторони придбали автомобіль Volkswagen Jetta. З 05 квітня 2011 року позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець, працювала та отримувала непоганий дохід; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 86929468 від 12 травня 2017 року, № 61653948 від 16 червня 2016 року за даними якої [PERSON] на праві приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, серія та номер 2012/22, виданого 01 лютого 2012 року Публічним акціонерним товариством «Куряжський домобудівельний комплекс»/ [PERSON] ; додаткової угоди до договору купівлі-продажу майнових прав №2012/22 від 01 лютого 2012 року, серія та номер: 1 виданого 11 грудня 2013 року Публічним акціонерним товариством «Куряжський домобудівельний комплекс»/ [PERSON] ; акту приймання-передачі майнових прав, б/н, виданого 11 грудня 2013 року Публічним акціонерним товариством «Куряжський домобудівельний комплекс»/ [PERSON] ; акту прийому-передачі квартири, б/н, виданого 11 грудня 2013 року Публічним акціонерним товариством «Куряжський домобудівельний комплекс»/ [PERSON] ; витягу № 954, виданого 11 грудня 2013 року Публічним акціонерним товариством «Куряжський домобудівельний комплекс»; копія договору купівлі-продажу майнових прав №2012/22, укладеного 01 лютого 2012 року між АТ «КДБК» та [PERSON] ; копія акту приймання-передачі майнових прав від 11 грудня 2013 року; копія витягу переліку осіб, яким належать майнові права на квартири в житловому будинку [ADDRESS] . Кушнарьова № 954 від 11 грудня 2013 року, за даними якого [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] за вищевказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 2012/22 від 01 лютого 2012 року; акту приймання-передачі майнових прав від 11 грудня 2013 року; звіт про незалежну оцінку майна: квартири [ADDRESS] , виконаний 04 липня 2017 року ТОВ «Мегаполіс і партнери» на замовлення [PERSON] , за даними висновку якого оціночна вартість вказаного майна становить 543999,00 гривень без ПДВ; висновок про вартість майна суб`єкта оціночної діяльності фізичної-особи підприємця [PERSON] до звіту № 25 від 25 жовтня 2017 року від 27 жовтня 2017 року, за даними якого вартість однокімнатної квартири [ADDRESS] , станом на 27 жовтня 2017 року складає 155000,00 гривень; витяг з Єдиного державного реєстру МВС України від 09 червня 2017 року, за даними якого [PERSON] належить автомобіль Volkswagen Jetta, 2008 року випуску; інформаційна довідка про вартість колісного транспортного засобу, надана ПП «АСС-А», де вказано, що середня довідкова вартість з урахуванням коефіцієнта ринку регіону на автомобіль Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску станом на 05 липня 2017 року складає 269800,00 гривень; звіт малого підприємства - фізичної особи - платника єдиного податку [PERSON] за другий квартал 2011 року; за третій квартал 2011 року; за четвертий квартал 3011 року; копії податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця [PERSON] за 2012 рік, 2013 рік; копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видано 24 липня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, де вказано, що 24 липня 2009 року у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] », запис № 336 від 24 липня 2009 року; витяг з порталу Судової влади України по цивільній справі 635/1898/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу; копія позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу від 31 березня 2017 року; копія заперечення [PERSON] на позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу від 13 червня 2017 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 94769107 від 16 серпня 2017 року; роздруківка з сайту RST станом на 23 жовтня 2018 року; роздруківка оголошень з сайту ОЛХ про продаж авто станом на 23 жовтня 2018 року; світлини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому відповідно до ст. 66 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, але при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Суд, аналізуючи надані сторонами докази приходить до висновку, що вимоги позивача про розподіл майна подружжя та вимоги за зустрічним позовом про визнання квартири [ADDRESS] , особистою власністю відповідача задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі і придбали спірну квартиру, при цьому в цей же період відповідач продав належну йому особисто частину іншої квартири і ця обставина визнана представником позивача в судовому засіданні. Враховуючи, що позивач просила визнати за нею право власності на Ѕ частину спірної квартири, але при купівлі вказаної нерухомості разом зі спільними коштами подружжя були витрачені і кошти, що належали особисто відповідачу, проте сума цих коштів сторонами не вказана і судом не встановлена, тому відсутні підстави вважати, що частка позивача у спільній власності подружжя у спірній квартирі складає саме Ѕ частину і суд відмовляє в задоволені вказаної вимоги за її недоведеністю. В задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь компенсацію вартості Ѕ частини вартості автомобіля Volkswagen Jetta, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску в розмірі 134900,00 гривень, суд, також відмовляє за їх недоведеністю, при цьому виходить з тих обставин, що станом на день розгляду справи автомобіль проданий і позивачем не надано доказів на підтвердження, що вартість Ѕ частини автомобіля який перебував у власності подружжя складає саме таку суму, а наданий висновок про вартість автомобіля складений без обстеження проданого автомобіля, тому не може бути доказом його вартості. Також суд враховує, що відповідач не надав безспірних доказів про те, що квартира придбана виключно на його особисті кошти, при цьому факт наявності у нього коштів від продажу належного йому особисто іншого нерухомого майна судом встановлений, але їх розмір суду не доведений, оскільки письмових доказів на підтвердження отримання у борг від свідків грошових коштів у сумі, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, за договором який повинен відповідно до положень ст. 208 ЦК України укладатись у письмовій формі відповідач не надав, а показання свідків суд до уваги не приймає як недопустимий доказ, тому суд відмовляє відповідачу в задоволенні вимог про визнання спірної квартири його особистою власністю. Судові витрати понесені позивач та відповідачем, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України відносить за їх рахунок.

Outcome: dismissed