Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 25.08.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя мають сина [PERSON]. 14.04.2010 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає з позивачем. На сьогоднішній день сину 10 років, він не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті сина як з моральної так і з правової точки зору, у зв'язку з чим позивач просить позбавити його батьківських прав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що з дитиною спілкувався по телефону, а коли позивач вийшла заміж то перестала давати дитину під любим приводом і він тепер боїться брати дитину. В судовому засіданні представник третьої особи, заявлені позовні вимоги підтримав та зазначив, що на засіданні Органу опіки та піклування ВК Фастівської міської ради було встановлено, що в інтересах дитини доцільно позбавити батьківських прав [PERSON]. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що 25.08.2006 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області, актовий запис № 327. Від подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO] року. Відповідач по справі, є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.12.2006 року виданого Відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області, актовий запис 594. 14.04.2010 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 09.06.2010 року виданого Відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області, актовий запис 96. В судовому засіданні встановлено, що Відповідач життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з ним та приймати участь у його вихованні. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом РАЦС Фастівського МРУЮ Київської області, актовий запис 53, позивач зареєструвала шлюб 09.03.2013 року з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно довідки-розрахунку заборгованості виданої Фастівським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області від 12.01.2017 року № 03.3-22/84-6 заборгованість по аліментах згідно виконавчого листа № 2-922 виданого 27.04.2011 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] станом на 31.12.2016 року становить 64916,60 грн. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради за № 06-23/1100 від 16.03.2017 року щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], який участі у вихованні та навчанні сина не приймає. За період навчання дитини в школі, батько дитини, школу не відвідував, навчанням не цікавився. Має заборгованість по сплаті аліментів. Дані факти і не заперечуються відповідачем. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Посилання відповідача на те, що йому позивач чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною та під будь-яким приводом не давала відвідувати дитину, не знайшло свого підтвердження при розгляді справи, доказів в розумінні ст. 60 ЦПК України, ним не надано та документально нічим не підтверджено. Оскільки відповідач повністю самоусунулася від виховання дитини, не спілкується з нею і не проявляє ніякого інтересу до його життя та розвитку, тому його необхідно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON].

Outcome: approved