Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір дарування земельної ділянки загальною площею 0,0969 га (кадастровий номер [NUMBER]) від 23 квітня 2014 року, укладений між нею та [PERSON]. Свої вимоги мотивує слідуючим. 23.04.2014 між нею та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,0969 га. Вказаний договір дарування вона підписала фактично внаслідок обману, оскільки вона протягом тривалого часу проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] загальною площею 17,2 кв.м. Вказана квартира належала її синові [PERSON] та невістці [PERSON] Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.10.2013 року право власності на вказану квартиру перейшло до [PERSON] Разом з тим, вона продовжувала проживати у вказаній квартирі. У квітні 2014 року вона дізналась від [PERSON] про те, що він є новим власником квартири, на що була здивована такою ситуацією. Під час розмови останній повідомив, що він знає про те, що в її власності перебуває земельна ділянка в [ADDRESS]. Останній запропонував передати право власності на вказану квартиру їй в обмін на передачу йому у власність зазначеної земельної ділянки. Правдивість інформації щодо зміни власника квартири вона перевірила у свого сина. Дізнавшись про те, що це правда та усвідомлюючи, що іншого місця для проживання у неї немає, вона погодилась на умови [PERSON] та після цього підписала вказаний договір дарування. До теперішнього часу вона проживає у квартирі за вказаною адресою, проте нещодавно дізналась про те, що право власності на квартиру на неї так і не переоформлено. В силу свого похилого віку та стану здоров'я (у тому числі суттєве погіршення зору, що підтверджується медичною довідкою) при укладенні договору дарування вона не могла належним чином оцінювати правовий характер тих дій, які вона вчиняє, тобто не усвідомлювала ті наслідки, які можуть настати для неї. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи,суд приходить до наступного. 23.04.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] площею 0,0969 га. Вказаний договір дарування підписала фактично внаслідок обману. Так, [PERSON] протягом тривалого часу проживала в квартирі за адресою: [ADDRESS] загальною площею 17,2 кв.м. Вказана квартира належала її синові [PERSON] та невістці [PERSON] Відповідно до договору купівлі-продажу від 16.10.2013 року право власності на вказану квартиру перейшло до [PERSON] Разом з тим, [PERSON] продовжувала проживати у вказаній квартирі. У квітні 2014 року [PERSON] дізналась від [PERSON] про те, що він є новим власником квартири. Разом з тим, під час розмови останній повідомив, що він знає про те, що в її власності перебуває земельна ділянка в [ADDRESS]. Останній запропонував передати право власності на вказану квартиру їй в обмін на передачу йому у власність зазначеної земельної ділянки. Правдивість інформації щодо зміни власника квартири [PERSON] перевірила у свого сина. Дізнавшись про те, що це правда та усвідомлюючи, що іншого місця для проживання у неї немає, вона погодилась на умови [PERSON] та після цього підписала вказаний договір дарування. При цьому [PERSON] запевнив, що тепер вона може спокійно продовжувати проживати в квартирі і що він в свою чергу передасть їй право власності на вказану квартиру. До теперішнього часу [PERSON] проживає у квартирі за вказаною адресою, проте нещодавно вона дізналась про те, що право власності на квартиру на неї так і не переоформлено. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Тобто, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення під час укладення договору дарування. При цьому суд визначає наявність чи відсутність помилки не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та розяснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров'я та інше. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 18 червня 2014року №6-69цс14; від 21 жовтня 2015р. №6-202цс15; від 02 грудня 2015р. №6-2087цс15; від 16 березня 2016р. №6-93цс16, які згідно зі ст.360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. В силу свого похилого віку та стану здоров'я [PERSON] (у тому числі суттєве погіршення зору, що підтверджується медичною довідкою) при укладенні договору дарування не могла належним чином оцінювати правовий характер тих дій, які вона вчиняє, тобто не усвідомлювала ті наслідки, які можуть настати для неї. Виходячи з наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved