Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 03.06.2000 року; вказала, що від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що через спільне життя з відповідачем не склалося, у подружжя різні погляди на шлюб та сім'ю, що призвело до негативного ставлення один до одного, втрати почуття кохання та поваги та до припинення сімейно-шлюбних стосунків. Позивач вважає примирення неможливим та просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 21.09.2015 року сторонам було призначено строк для примирення в 2 місяці. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що подружжя з осені 2014 року не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, чоловік її принижує, у них постійні сварки в присутності дітей, раніше вони вже припиняли неодноразово сумісне проживання; у визначений судом строк примирення не наступило, вважає, що шлюб їх розпався. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що дійсно вони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, сваряться в присутності дітей, він намагався примиритися з дружиною, але в строк наданий судом, на думку дружини, вони не помирилися. Проте, відповідач вважає, що ще можливо зберегти сім'ю, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Із свідоцтва про одруження, що було видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради, актовий запис №373, вбачається, що сторони 03.06.2000 року зареєстрували шлюб (а.с.3). Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6-9). Згідно ксерокопії паспорту (а.с.4-5) позивач зареєстрована по [ADDRESS], в судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують; раніше вже припиняли сімейні стосунки; сваряться в присутності дітей. Судом, також, встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній; діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір'ю. Згідно ухвали суду від 21.09.2015 року сторонам призначено строк для примирення, проте у встановлений строк примирення між подружжям не досягнуто. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені з осені 2014 року, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх неповнолітніх дітей, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Посилання відповідача на те, що сім'ю ще можна зберегти є юридично неспроможними, оскільки спростовуються вищенаведеними обставинами. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved