Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою 11.06.2015 року та просила стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] кожного окремо на її користь матеріальну шкоду по 3000 грн. та моральну шкоду по 5000 грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування вимог вказувала, що їй на праві приватної власності належить квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Авангардна, 1/23, в якій зареєстрований та постійно проживає її син [PERSON] разом з неповнолітнім внуком Михайлом, [INFO]. 09.11.2014 року відповідачі, які перебували в стані алкогольного спяніння, пошкодили вхідні двері у вказану квартиру, завдавши значних матеріальних збитків та моральної шкоди. Так, матеріальна шкода становить 6000,00 грн, яка складається з вартості нових вхідних дверей в розмірі 4750 грн. та послуг по їх установці в розмірі 1250 грн. Моральну шкоду позивач оцінює в 10000 грн. та вказує, що її неповнолітній онук та її син, які під час події знаходилися в квартирі, сильно перелякалися, син позивача вимушений був пропустити робочі дні, ремонтуючи двері, звертаючись до правоохоронних органів, недоотримуючи ймовірного фінансового доходу, а навпаки ніс додаткові витрати фінансів та часу на звернення до державних установ та юристів. Позивач по причині протиправних дій з боку відповідачів перебуває в постійному нервовому перенапруженні, що негативно відобразилося на загальному стані здоровя. Позивач в судовому засіданні зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути з відповідачів кожного окремо матеріальну шкоду по 500 грн. та моральну шкоду по 500 грн. Позивач також суду пояснила, що 09.11.2014 року її син разом з її внуком деякий час були відсутні у вказаній квартирі, а коли син повернувся, виявив пошкоджені вхідні двері, а саме були видні вмятини залишені від ударів ногами, всередині облетіла штукатурка. Сусіди [PERSON] та Гусіна повідомили, що двері пошкодили [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що 09.11.2014 року дійсно перебував в будинку №1 по вул. Авангардній в м. Кривий Ріг, однак вхідні двері квартири позивача не пошкоджував. Намагався потрапити до загального туалету, який знаходився на тому ж поверсі, однак двері якого були зачинені. Як йому відомо, син позивача самовільно захопив приміщення туалету загального користування та використовує його як майстерню. Відповідач [PERSON] також позовні вимоги не визнав, пояснивши, що до дверей позивача не наближався та їх не пошкоджував. Також підтвердив, що вони намагалися зайти до туалету, двері якого були зачинені. Тому він прикладаючи силу, намагався їх відчинити, внаслідок чого двері разом з рамою випали. Заслухавши пояснення сторін, якими вони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказом в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до статей 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним. Серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів закон передбачає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.2006 року є власником квартири №23 на другому поверсі двоповерхового житлового будинку за №1, що розташований по вул. Авангардній в м. Кривому Розі (а.с. 5-6). Право власності позивача на квартиру зареєстроване КП ДОР «Криворізьке БТІ» 18.10.2006 року (а.с. 5 зворот). Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В той же час, позивач не надала жодного належного та допустимого в розумінні положень ст.ст. 58,59 ЦПК України доказів наявності майнової шкоди з вини відповідачів. Так, допитана в судовому засіданні за клопотанням позивача свідок [PERSON], суду повідомила, що вона перебувала в гостях у Гусіної в квартирі на першому поверсі вказаного будинку, почула стук та піднявшись на другий поверх бачила як відповідачі стукалами ногами у двері квартири [PERSON], однак не змогла повідомити чи були від цих дій якісь пошкодження на вхідних дверях. Лише через тиждень побачила вмятини в нижній частині дверей квартири. Свідок [PERSON], яка є тещею сина позивача, навпаки в день зазначений в позові бачила пошкодження вхідних дверей квартири та вибиті двері туалету, однак не бачила безпосередньо обставин, при яких були спричинені ці пошкодження. Свідок [PERSON], який вказував, що у вказаний день був у гостях у своєї сестри в квартирі, яка знаходиться на другому поверсі вказаного будинку та підтвердив пояснення відповідачів в частині того, що вони дійсно пошкодили двері туалету загального користування в коридорі будинку №1 по вул. Авангардній в м. Кривому Розі. При цьому заперечив, що в квартиру позивача хтось стукав. Про відсутність будь-яких пошкоджень дверей квартири позивача у вказаний день також вказував свідок [PERSON], який є мешканцем будинку №1 по вул. Аванградній в м. Кривому Розі. Отже, будь-які докази, які б могли свідчити про наявність та характер пошкоджень вхідних дверей, як то протокол або акт огляду, висновки експертиз тощо, та спричинення майнової шкоди саме відповідачами, відсутні. Крім того, не підтверджений доказами розмір матеріальних збитків. В матеріалах справи наявний договір №249 від 23.11.2014 року, укладений між ФЛП [PERSON] та [PERSON] про поставку та установку дверей на суму 4750 грн. (а.с. 11). В той же час 15.09.2015 року ФЛП [PERSON] надала довідку про те, що договір є недійсним, оскільки [PERSON] не оплатив послуги по установці дверей, а тому зобовязання по установці дверей не виконанні (а.с. 44). Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Оскільки факт протиправної поведінки відповідачів щодо позивача в судовому засіданні не доведений, тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed