Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2004 року по липень 2012 року вона з відповідачем мешкала однією родиною у фактичних шлюбних стосунках без державної реєстрації шлюбу. 06 липня 2007 року народилася їхня донька [PERSON], батьком якої є відповідач, про це свідчить актовий запис про народження №207 від 02 серпня 2007 року. Донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач не цікавиться життям дочки, не приймає участі у її вихованні. Не надає їй систематично належної матеріальної допомоги на утримання та виховання дочки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Місце роботи відповідача невідоме. Він працездатний та має можливість надавати грошову допомогу на утримання дочки, інших утриманців у нього немає. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] у розмір 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дочки починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Позивач уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 500 грн. До початку судового засідання позивач надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. До початку відкритого судового засідання відповідач надав заяву в якій уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. З копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками дитини: [PERSON], [INFO] (а.с. 2). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону. З довідки, що на а. с. 3 матеріалів справи виданої квартальним комітетом м. Синельникове, вбачається, що [PERSON] проживає [INFO] разом з донькою: [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 30.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуюче вищевикладене, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановленими. На підставі викладеного,

Outcome: approved