Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки. Мати дитини виїхала у 2006 році в АР Крим, до цього часу не повернулася. Неповнолітня [PERSON] проживає разом із позивачем. [PERSON] жодним чином не підтримує зв`язку зі своєю дитиною, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченні дитини. Просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її доньки - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісяця, з урахуванням індексації, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала. За таких обставин, за згодою позивача та її представника, проводиться заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.49). Згідно з довідкою Супрунівської сільської ради Полтавського району від 09.10.2018 року №746/02-25 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , онука - [PERSON] , донька - [PERSON] (а.с.14). З травня 2006 року [PERSON] за вище вказаною адресою не проживає, не приймає участі у вихованні своєї дитини, матеріально не підтримує (а.с.14, 26, 27,28, 29, 30, 31, 32). Відповідно до характеристики, виданої директором коледжу управління, економіки і права Полтавської державної аграрної академії від 19.10.2018 року навчанням [PERSON] опікується лише бабуся [PERSON] ; батьки дитини не проявляють цікавості до навчання своєї доньки (а.с.17). Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 28.01.2019 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] призначено піклувальником неповнолітньої [PERSON] (а.с.52-54). Згідно із клопотанням неповнолітньої, [PERSON] [INFO] просить позбавити [PERSON] батьківських прав (а.с.55). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Полтавської райдержадміністрації від 23.01.2019 року №216/01-32 є доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.35). Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК . Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач дійсно не виконує батьківські обов`язки, будь-якої участі у вихованні дитини не приймає та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач неодноразово повідомлялася про час та місце судового розгляду справи, проте жодного разу в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не надала. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, тому позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Стосовно стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача та такими, що підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів встановлюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності із положеннями ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина та інші обставини,що мають істотне значення. Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про отримані відповідачем доходи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу); саме такий розмір аліментів суд вважає розумним та достатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved