Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що з 22 грудня 2007 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Миронівського районного суду Київської області від 22 квітня 2014 року. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, а тому просила стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засідання встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22 грудня 2007 року. Шлюб розірвано рішенням Миронівського районного суду Київської області від 22 квітня 2014 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 28 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Цей обов'язок закріплений у ст.ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 180-201 Сімейного кодексу України. На підставі положень статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. Згоди щодо утримання дочки сторонами не досягнуто. В даний час їх дочка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Центральненської сільської ради Миронівського району Київської області № 02-33/491 від 23 липня 2014 року. Оскільки обов'язки по утриманню дитини батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач заперечень на позов не подав, не повідомив суд про наявність обставин, передбачених ст. 182 Сімейного Кодексу України, які мають братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину, в поданій до суду заяві зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі, зазначеному позивачем. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст. 180 - 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved