Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 28 квітня 2017 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 44. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Сімейні стосунки припинили. Проживають окремо один від одного. Причиною розпаду сім`ї стали несумісність їхніх характерів внаслідок чого між ними виникали постійні сварки та непорозуміння. Неодноразово намагалися примиритися та змінити ставлення один до одного, але це позитивних наслідків не дало. Вважає за недоцільне подальше перебування в зареєстрованому шлюбі. На примирення не згодна. Спорів з приводу місяця проживання дитини та поділу спільного майна не мають. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2019 року було відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого засідання. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у підготовчому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис про шлюб №44 від 28.04.2017 року, видане виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 серпня 2018 року, вбачається що сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинені, у сторін є малолітня дитина. Мотивом до розірвання шлюбу є несумісність характерів, відсутнє взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Розірвання шлюбу є зваженим та обґрунтованим рішенням. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім`ю не можливо. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, з огляду на те, що позивачем заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне відновити позивачу після розірвання шлюбу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, що склалися, вважає, позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved