Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідач зареєстрована у належному їй на праві приватної власності будинку [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації з 2014 року, позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надала заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, підтримала позовні вимоги та проти заочного розгляду справи не заперечила. Враховуючи, що судову повістку надіслану судом за місцем реєстрації відповідача було повернуто до суду із відміткою листоноші «адресат не проживає», суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а тому не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив та, оскільки позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01 березня 2013 року (а.с. 9). Згідно із даними листа Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області від 02.01.2019 року № 10 відповідачка зареєстрована за вказаною адресою, що також підтверджується довідкою виконавчого комітету Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області від 26.09.2018 року № 217 (а.с. 18, 21). Із Акту обстеження житлового приміщення за підписом депутата Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області [PERSON] від 17.09.2019 року, громадянка [PERSON] з 2015 року не проживає за місцем своєї реєстрації (а.с. 17). При цьому, суд враховує ту обставину, що було перейменовано вулицю на якій розташований будинок, що належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до частини першої статті 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідач вже понад один рік без поважних причин не проживає у будинку [ADDRESS] , тобто відсутній у жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання останнього таким, що втратив право користування житлом у якому він зареєстрований. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved