Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить: стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей - [PERSON] ,[INFO] ,та [PERSON] , [INFO], у розмірі 4500 грн. на кожного , але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13 березня 2017 року відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова розірвано. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] ,[INFO] ,та [PERSON] , [INFO] . Відповідач по усній домовленості зобов,язався сплачувати аліменти на дітей щомісяця не менш ніж 4500 грн. на кожну дитину, а також повністю нести додаткові витрати по їх навчанню. Після розірвання шлюбу відповідач гроші на утримання дітей надавав , але не регулярно, останнім часом зовсім припинив надавати , оскільки виїхав до Королівства Швеції на роботу та в Україну приїжджає зрідка приблизно раз на рік. Діти проживають з позивачем та остання повністю піклується про обох дітей і самотужки приймає участь у їх вихованні. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням змінити своє ставлення до дітей та надавати їм матеріальну допомогу , але всі її прохання залишилися поза увагою. 19 липня 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні і справу призначено у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року підготовче судове засідання закрито і справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з,явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності , позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з,явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Зі згоди позивача ,суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 10 жовтня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі , який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 березня 2017 року розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] ,[INFO] ,та [PERSON] , [INFO]. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім,ї та прописку ЖК «Костичева-4» №40 від 11.06.2018 року , позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов'язків по утриманню дітей не досягнуто. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином , суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі підлягають задоволенню в повному обсязі , суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] ,[INFO] ,та [PERSON] , [INFO], у розмірі 4500 грн. на кожного щомісяця, починаючи з 20 червня 2018 року і до повноліття дитини , або зміни матеріального становища сторін. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved