Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, остаточно просила розірвати публічний договір (оферти) щодо придбання меблів для спальної кімнати на загальну суму 12527,68 грн, який був укладений 03 травня 2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] , стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 12527,68 грн сплаченої суми та 985,50 грн витрат на доставку придбаного товару, моральну шкоду у розмірі 2000 грн, витрати за зберігання меблів у розмірі 25620 грн та покласти на відповідачів судовий збір. В обґрунтування позову зазначила, що 02 травня 2018 року з метою придбання меблів позивач звернула увагу на інтернет магазин «Мебель UA» та після вибору товару здійснила замовлення, заповнивши відповідну форму на сайті та зазначила модель та колір, а саме «Шкаф Венера Люкс 4 дв. колір Береза полярна/Береза (Сокме) та Комод+дзеркало Венера Люкс колір Береза полярна/Береза (Сокме)». Вказує, що після її згоди щодо придбання зазначених меблів їй було направлено копію рахунку-фактури №2/5/4 від 02 травня 2018 року на суму 8319,52 грн та копію рахунку-фактури №2/5/3 від 02 травня 2018 року на суму 4208,16 грн, які підписані та скріплені печаткою відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ) та в яких зазначені банківські реквізити відповідачів. Таким чином, 03 травня 2018 року був укладений спірний договір, за яким позивач зробила 100% передплату за товар. 14 травня 2018 року від логістичної компанії позивач отримала меблі та виявила, що колір меблів не відповідає її замовленню. Того ж дня вона зателефонувала до магазину та повідомила, що колір меблів не відповідає замовленому та просила замінити на відповідний колір, на що їй було повідомлено, що немає можливості це здійснити, оскільки в них відсутні необхідні меблі. Крім того, позивач надіслала відповідачу ФОП [PERSON] претензію, на яку відповідь не отримала. Також вказує, що з моменту придбання товару, вона зберігає поставлені меблі у незмінному вигляді, а тому вважає, що такі витрати повинні бути відшкодовані. Зазначає, що за її зверненням було проведено позапланову перевірку ФОП [PERSON] та останню було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.155 КУпАП. До того ж, вважає, що їй була завдана моральна шкода, яка полягала в тривалому невиконанні відповідачами вимог позивача по відшкодуванню товару, а відповідно і душевних страждань через неможливість належним чином користуватись придбаним майном. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 27 березня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача ФОП [PERSON] , в якому вона зазначила, що дійсно позивач 02 травня 2018 року зробила замовлення на сайті зазначених вище меблів та під час розмови з нею, позивачу було повідомлено, що доставку та сбір меблів відповідач не здійснює. 03 травня 2018 року позивач, своєю згодою із замовленням та його оплатою підтвердила умови та акцептувала договір публічної оферти та договір купівлі-продажу, які є невід`ємною частиною при роботі відповідача з клієнтами. Вказує, що за умовами договорів місцем продажу є склад постачальника, розташований за адресою: Київська область, м. Васильків. 07 травня 2018 року споживачем була викликана кур`єрська служба та відправлено доставкою меблі позивачу, а 14 травня 2018 року позивач зателефонувала із претензією з приводу кольору, який їй не сподобався. Відповідач ФОП [PERSON] наголошує на тому, що колір меблів був саме той, що обрала позивач. Однак, 21 травня 2018 року позивач поїхала та забрала на складі перевізника іншу частину свого замовлення, тому вважає, що ці дії свідчать про намагання позивача незаконно наживитися. Крім того, відповідач ФОП [PERSON] погоджується, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області дійсно було проведено перевірку, проте за відповідачем ФОП [PERSON] було визнано порушення тільки в частині відсутності куточка споживача і книги відгуків та пропозицій. Зазначає, що неодноразово направляла листи позивачу за її адресою, які повернулися без вручення. У місце проведення продажу або за місцем реєстрації відповідача товару не було повернуто. Вважає, що позивач не подала до суду доказів на підтвердження наслідків своїх душевних страждань та приниження своєї честі. Вказала, що аналогічні справи розглядаються в інших судах. 10 квітня 2019 року представником позивача [PERSON] подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої вказав, що посилання відповідача [PERSON] на те, що в інших судах розглядаються аналогічні справи не відповідає дійсності, оскільки позивач не є стороною жодної такої справи, інших позовів не подавала. Також зазначає, що обставини, викладені відповідачем [PERSON] , не відповідають дійсності, оскільки про недолік товару позивачем було заявлено одразу після отримання шафи 14 травня 2018 року та в телефонній розмові їй було відмовлено у поверненні товару. Наголошує на тому, що отримання поставки товару було здійснено з метою недопущення додаткових витрат на зберігання товару, меблі позивач готова була повернути в будь-який момент та надала телефон свого представника з метою врегулювання всіх питань. Вказує, що пакування товару збережено та у складанні він не був, що підтверджується фотокартками, доданими до висновку експерта. 24 вересня 2019 року до суду надійшли заперечення на позов обох відповідачів, в яких вказали, до наполягають на доводах, викладених у відзиві на позов. Крім того, вважають, що висновок експертного дослідження не є належним доказом по справі. Також зауважують, що посилання позивача на висновки перевірки органів Держпродспоживнагляду є недійсними на даний час, оскільки вони його оскаржують у судовому порядку. Повідомляють, що 15 травня 2019 року вони відповіли позивачу електронним листом щодо розгляду її претензії, а пізніше засобами поштового зв`язку була направлена їй відповідь з шляхами виходу з ситуації, однак лист повернувся без отримання. Наголошують на тому, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №172 від 19 березня 1994 року, зокрема, меблі корпусні не підлягають обміну (поверненню). На думку відповідачів, позивач зловживає своїми правами, оскільки вона була ознайомлена зі спірним договором, а стягувати з відповідачів моральну шкоду не має права, оскільки ці вимоги не доведені. Крім того, вказують, що позивач не мала претензій під час отримання вантажу, про що свідчить її підпис в товарно-транспортній накладній. Позивач та її представник [PERSON] , повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач ФОП [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та запереченнях на позовну заяву. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2019 року доручено Солом`янському районному суду м. Києва забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 15 год. 30 хв. 05 грудня 2019 року, за участю відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] в режимі відеоконференції з Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська. 04 грудня 2019 року відповідачем ФОП [PERSON] подано заяву, в якій вона повідомила, що не зможе бути присутньою в судовому засіданні в режимі відеоконференції в Солом`янському районному суду м. Києва, а тому просила провести судове засідання без її присутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи на стороні позивача Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області Сергієнко І. у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши відповідача ФОП [PERSON] , а також дослідивши наявні докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. Відповідно до п.1.2. договору Публічної Оферти, розміщеному на сайті інтернет-магазину ТМ Мебель UA: www.mebel-ua.com.ua та www.mebli-ua.com.ua, продавець - юридична особа або фізична особа-підприємець, яка розміщує на Сайті інформацію про товари, які вона реалізує. Найменування продавця вказується в документах на передачу товару покупцеву. Пунктом 2.4 договору Публічної Оферти передбачено, що шляхом укладення цього договору покупець підтверджує, що він ознайомлений з інформацією про товар, який продається за умовами цього договору, а саме щодо його форми, габаритів, зовнішнього вигляду, дизайну, кольору, розміру, якості з характеристиками матеріалу, з якого товар виготовлений, а також з інформацією про його виробника, усвідомлює такі характеристики товару і їх значення, і згоден на придбання такого товару з такими характеристиками (т.1 а.с.37-41). Відповідно до рахунків-фактури Мебель UA №2/5/4 від 02 травня 2018 року та №2/5/3 позивач замовила у відповідача ФОП [PERSON] меблі 24698 Венера Люкс Шкаф 4 дв., Венера Люкс Комод 1000 та Венера Люкс Зеркало 1000 на загальну суму з урахуванням знижки 12527,68 грн (8319,52+4208,16). Зазначеними рахунками-фактурами позивачу відповідачем ФОП [PERSON] , яка їх виписала, запропоновано сплатити вказану в них ціну за товар на картковий рахунок відповідача [PERSON] або відповідача [PERSON] (т.1 а.с.6-7). 03 травня 2018 року позивач сплатила грошові кошти у розмірі 12527,68 грн на картковий рахунок відповідача [PERSON] , чим підтверджено факт укладання договору Публічної Оферти (т.1 а.с.5). Згідно квитанції про прийом вантажу №2960017036 від 07 травня 2018 року логістична компанія ТОВ «ДЕЛІВЕРІ» прийняла вантаж від ФОП [PERSON] для доставлення його 14 травня 2018 року позивачу, а також згідно квитанції №2960017190 від 07 травня 2018 року логістична компанія ТОВ «ДЕЛІВЕРІ» прийняла вантаж від ФОП [PERSON] для доставлення його 21 травня 2018 року позивачу. Загальна вартість доставки склала 985,50 грн (375,50+610) (т.1 а.с.8-9) 14 травня 2018 року позивач звернулась із листом-претензією на електронну пошту Мебель UA ТМ, де вона зазначила, що куплені меблі відрізняються кольором від тих, що вказані на сайті, та просила забрати в неї ці меблі та надати меблі кольору, який вказаний на сайті, або у випадку неможливості заміни повернути сплачені нею за товар кошти (т.2 а.с.180). Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області за результатами здійсненого позапланового заходу, виявлено порушення вимог законодавства про захист прав споживачів відповідачем ФОП [PERSON] у зв`язку з чим було складено акт перевірки №10-05.3/000082 від 18 червня 2018 року. Даним актом встановлено, що під час здійснення позапланового заходу з`ясовано, що станом на 18 червня 2018 року підприємцем відмовлено споживачу [PERSON] в реалізації її права на повернення товару протягом чотирнадцяти днів. Отже підприємцем не повернуто сплачені споживачем кошти протягом 30 днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору та не відшкодовано витрати, понесені споживачем у зв`язку із поверненням товару (т.1 а.с.11-27). За вказані порушення відповідача ФОП [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155 КУпАП та накладено штраф у розмірі 153 грн (т.1 а.с.28-33). 22 червня 2018 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області було винесено припис №16 «Про виконання законних вимог споживача», яким приписано відповідачу ФОП [PERSON] усунути порушення вимог законодавства про захист прав споживачів, задовольнити законні вимоги [PERSON] (т.1 а.с.35-36). Вирішуючи позовні вимоги судом враховується наступне. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України. Так постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» №172 від 19 березня 1994 року, зокрема, затверджено перелік товарів належної якості згідно з додатком N 3, що не підлягають обміну (поверненню), якщо вони не задовольняють споживачів з будь-яких причин. Однак до даного переліку меблі не входять, а тому твердження відповідача ФОП [PERSON] щодо неможливості повернення спірних меблів з підстави того, що вони входять до переліку товарів, що не підлягають поверненню (обміну), спростовуються вказаною постановою. Відповідно до частин 2,3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З висновку експертного товарознавчого дослідження №07-19, складеного 14 січня 2019 року судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Холодовою О.Ю., встановлено, що колір «Береза полярна» отриманих [PERSON] меблів від Інтернет-магазину «Мебель ua» не відповідає кольору «Береза полярна» «Шкаф Венера Люкс 4» (див. за посиланням http://mebel-ua.com.ua/o/24698) та кольору «Береза полярна Комод+зеркало Венера Люкс» (див. за посиланням http://mebel-ua.com.ua/o/24695), які зазначені на сайті Інтернет-магазину «Мебель ua» (т.1 а.с.102-117). Таким чином, вказаним висновком підтверджується, що доставлений позивачу відповідачем ФОП [PERSON] товар містить недоліки, що не відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Даний висновок експертного товарознавчого дослідження відповідачем ФОП [PERSON] в ході розгляду справи жодним належними і допустимими доказами не спростовано. Відповідач ФОП [PERSON] своїми процесуальними правами розпорядилася на власний розсуд та клопотання про призначення у справі судової товарознавчої експертизи не заявляла, висновок експерта, складений на її замовлення в порядку ч.1 ст. 106 ЦПК України, суду також не подавала. У задоволенні клопотання відповідача ФОП [PERSON] про необхідність призначення позивачу за ухвалою суду проведення експертизи в українському центрі судових експертиз за рахунок позивача (т.2 а.с.113) ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року відмовлено, оскільки таке клопотання, що не ґрунтується на нормах діючого Цивільного процесуального кодексу України. Також не знайшли свого підтвердження доводи відповідача ФОП [PERSON] з приводу того, що судовим експертом Холодовою О.Ю. під час складання висновку експертного товарознавчого дослідження №07-19, складеного 14 січня 2019 року, огляд меблів не проводився. Так судовим експертом Холодовою О.Ю. у висновку експертного товарознавчого дослідження №07-19, складеного 14 січня 2019 року, зазначено, що огляд меблів проведено 09 січня 2019 року. Доводи відповідача ФОП [PERSON] з приводу того, що висновок експертного товарознавчого дослідження №07-19, складений 14 січня 2019 року, не може бути належним до допустим доказом, оскільки його було складено не за ухвалою суду, а за приватним замовленням позивача, тобто не за законом і процесуальним порядком, також судом до уваги не приймаються. Право позивача подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, передбачено ч.1 ст. 106 ЦПК України. Інші доводи відповідача ФОП [PERSON] з приводу того, що висновок експертного товарознавчого дослідження №07-19, складений 14 січня 2019 року, не є належним та допустимим доказом на підтвердження вимог позивача не беруться судом до уваги та висновків суду не спростовують. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2019 року відповідачу ФОП [PERSON] у задоволенні клопотання про допит судового експерта Холодової О.Ю. відмовлено, оскільки ті питання, на котрі робила акцент відповідач ФОП [PERSON] , знаходяться не в площині допиту експерта, а в площині оцінки висновку експерта. Судом враховується, що позивач саме під час прийняття товару виявила недоліки та повідомила відповідачу ФОП [PERSON] , що меблі відрізняються кольором від тих, що вказані на сайті, та просила забрати в неї ці меблі та надати меблі кольору, що вказаний на сайті, або у випадку неможливості заміни повернути сплачені нею за товар кошти. Згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» право споживачів на відшкодування майнової та моральної шкоди, виникає, зокрема, у разі завдання такої шкоди внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно п.1 ч. 2 ст. 678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право у разі істотного порушення вимог щодо якості товару, у тому числі виявлення недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Статтею 708 ЦК України передбачено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного строку або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару, покупець має право, крім іншого, викладеного у даній статті, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Станом на час розгляду справи відповідач ФОП [PERSON] не виконала свої зобов`язання та не розірвала договір і не повернула позивачу назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, а також не здійснила обмін товару на аналогічний належного кольору. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання публічного договору (оферти) щодо придбання меблів для спальної кімнати, який укладений 03 травня 2018 року, а також про стягнення з відповідача ФОП [PERSON] сплачених позивачем за товар коштів у сумі 12527 грн 68 коп. і витрат на доставку придбаного товару у сумі 985 грн 50 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктами 1.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає, що моральна шкода з урахуванням характеру поведінки відповідача ФОП [PERSON] та душевних і психічних страждань позивача підлягає частковому задоволенню, а тому з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 1000 грн. Разом з цим судом враховується, що позовні вимоги до відповідача [PERSON] про стягнення коштів та моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки продавцем меблів є відповідач ФОП [PERSON] та саме нею, як продавцем товару, були порушені права позивача, гарантовані їй положеннями Закону України «Про захист прав споживачів». Та обставина, що позивач перераховувала кошти за придбаний у відповідача ФОП [PERSON] товар на картковий рахунок відповідача [PERSON] не доводить, що останньою були порушені її права згідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» та відповідно нею завдано моральної шкоди. В частині позовних вимог стосовно стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на зберігання меблів у розмірі 25620 грн суд вважає за необхідне також відмовити, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів понесення таких витрат. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду, з відповідача ФОП [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2114,40 (704,80*3).

Outcome: partial