Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на квартиру [ADDRESS] . Позов обґрунтовує наступним. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Управлінням ЗАГС Одінцовского району Московської області. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, а саме: двокімнатна квартира в дев`яти [ADDRESS] . 17 січня 2018 року позивач звернулася до Токмацької районної державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, квартиру [ADDRESS] . Покійний чоловік позивача не зареєстрував у встановленому порядку своє право власності на вказану кооперативну квартиру. Кооперативна квартира [ADDRESS] , була придбана ними під час спільного шлюбного проживання за спільні їхні кошти, як подружжям та як членами кооперативу «Запорожець». На вселення у вказану квартиру, виконавчим комітетом Токмацької міської ради, був виданий ордер на вселення № 521 від 19.02.1990 року, на ім`я покійного чоловіка позивача [PERSON] , сім`я якого складається з 3-х чоловік. Повна вартість квартири у розмірі 10 500 грн., була сплачена ними в 1992 році, що підтверджується довідкою виданою головою Кооперативу «Запорожець». Чоловік позивача, за життя не отримав свідоцтво про право на власність та не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку. У зв`язку з цим позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати своє право власності гарантоване Конституцією та законодавством України, але вважає, що має право на спадкування та визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , що залишилася після смерті чоловіка позивача [PERSON] . З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає, що є спадкоємцем за законом майна померлого, а саме двокімнатної квартири в дев`яти поверховому кооперативному будинку по [ADDRESS] , і має усі законні підстави на визнання свого права власності на спадкове майно у судовому порядку, так як нотаріусом у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину і реалізації позивача права власності, відмовлено. Крім позивача на момент смерті чоловіка, за одною адресою зареєстрована та проживала і проживає на теперішній час їхня спільна дочка [PERSON] , яка є відповідачем. Відповідач є дочкою позивача, претензій стосовно спадкового майна відповідач не має і приймати спадщину не бажає. Заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка позивача подавала [PERSON] , яка була матір`ю померлого. [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 вересня 2018 року. [PERSON] за життя на свою частку у спадковому майні свідоцтва про право на спадщину не отримувала і спадщину не зареєструвала. Інших спадкоємців крім позивача та відповідача не має. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 17.05.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує, надала відзив наступного змісту. В провадженні Токмацького районного суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, кооперативну квартиру [ADDRESS] , що залишилася після смерті батька відповідача [PERSON] . По суті позовних вимог повідомляє наступне. Кооперативна квартира [ADDRESS] , була придбана батьками відповідача під час спільного шлюбного проживання за спільні кошти, як подружжям та як членами кооперативу «Запорожець». На вселення у вказану квартиру, Виконавчим комітетом Токмацької міської ради, був виданий ордер на вселення № 521 від 19.02.1990 року, на ім`я покійного батька відповідача [PERSON] . Батько відповідача за життя не отримав свідоцтво про право на власність та не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку. У зв`язку з цим ні відповідач, як спадкоємиць, ні матір відповідача, позивач по справі, не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати своє право власності. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Відповідач є також спадкоємицею майна померлого батька, але претензій стосовно спадкового майна відповідач не має і приймати спадщину не бажає. Відповідач свідомо відмовляється від прийняття спадщини на користь матері відповідача [PERSON] . Інших спадкоємців крім відповідача та матері відповідача, позивача по справі, не має. Проти заявлених позивачем позовних вимог не заперечує, просить їх задовольнити. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Управлінням ЗАГС Одінцовского району Московської області. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, а сама: двокімнатна квартира в дев`яти [ADDRESS] . 17 січня 2018 року позивач звернулася до Токмацької районної державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, квартиру [ADDRESS] , була придбана ними під час спільного шлюбного проживання за спільні їхні кошти, як подружжям та як членами кооперативу «Запорожець». Чоловік позивача, за життя не отримав свідоцтво про право на власність та не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку. У зв`язку з цим позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати своє право власності гарантоване Конституцією та законодавством України, але вважає що має право на спадкування та визнання права власності квартири [ADDRESS] , що залишилася після смерті чоловіка позивача [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка позивача подавала [PERSON] , яка була матір`ю померлого. [PERSON] за життя на свою частку у спадковому майні свідоцтва про право на спадщину не отримувала і спадщину не зареєструвала. [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 вересня 2018 року. Відповідно до листа - відповіді Токмацької державної нотаріальної контори № 965/01-16 від 13.06.2019 спадкова справа після смерті [PERSON] заведена, спадщину прийняла [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки голови ЖБК №9 «Запорожець» померлий [PERSON] , [INFO] мешкав та був зареєстрований на дату смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , з ним були зареєстровані дружина [PERSON] донька [PERSON] . Відповідно до довідки голови ЖБК №9 «Запорожець» від 17.12.2017 року позивач є членом ЖБК №9 «Запорожець». Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починає перебіг з моменту відкриття спадщини, протягом якого особа повинна подати власноручну заяву до нотаріальної контори. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, але нотаріусом позивачу відмовлено в реалізації права позивача власності як спадкоємця майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В зв`язку із вищевикладеним, а також з урахуванням факту визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими належними доказами і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 1 150 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved