Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, придбаного в період зареєстрованого шлюбу, виділивши: відповідачу [PERSON] в натурі автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску та стягнути компенсацію за 1/2 частку вартості автомобіля з відповідача в розмірі 42234грн. на її користь відповідно до проведеної оцінки транспортного засобу станом на день проведення експертизи та з урахуванням отримання нею частини коштів в розмірі 5000грн. В обґрунтування позову зазначено, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 01.09.2007 року по 24.06.2014 року . В період шлюбу 12.04.2008 року куплено автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску та зареєстровано на [PERSON]. Автомобіль відповідач залишив собі після розірвання шлюбу , а тому просить задовольнити позов повністю. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та з посиланням на ст.ст. 60,70,71 Сімейного кодексу України зазначила про необхідність поділу спільного сумісного майна в судовому порядку . В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив, що автомобіль був придбаний в період шлюбу , сплатив частину компенсації в розмірі 5000 грн., про що позивачем було надано розписку, але не згоден з розміром компенсації за частину автомобіля , оскільки вважає, що компенсація має бути визначена судом згідно висновку експертизи , виходячи з вартості автомобіля саме на день розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні факти. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.09.2007 року по 24.06.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 6 т.1). В період шлюбу 12.04.2008 року куплено автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску, який зареєстровано на [PERSON] що підтверджується довідкою регіонального сервісного центру (а. с. 48 т. 1). Статтями 60,61, 63,65,68,70, 71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя , розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності , у разі поділу майна, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбаченим ЦК України. Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 368, 372 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі поділу майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Стаття 369 ЦК України вказує, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.п. 22,23,25,30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»- вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК України, ч. 3ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2,3ст. 325 ЦК Україниможуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч. 4,5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що задоволення позову повністю, автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску є об»єктом спільної власності [PERSON] та [PERSON], який придбано в період шлюбу в 2008 році . Сторони не заперечують проти виділення автомобіля відповідачу і визнання його права особистої власності на даний автомобіль з компенсацією 1/2 частини його вартості позивачу. При цьому , сторони мають спір щодо вартості спільного майна та розміру компенсації. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи середня ринкова ціна спірного транспортного засобу станом на день розірвання шлюбу 24.06.2014 року - 74325,39грн., станом на час проведення експертизи 19.02.18 року - 94468,11грн. ( а.с. 244-248). Враховуючи встановлені судом обставини , суд вважає , що позиція відповідача щодо визначення вартості автомобіля станом на день розірвання шлюбу є необгрунтованою, вартість автомобіля експертом визначена без врахування вартості встановленого відповідачем після розірвання шлюбу газового обладнання, доказів проведення ним інших ремонтних робіт внаслідок яких мала б збільшитись вартість транспортного засобу , чи збільшилась ,суду не надано. Збільшення вартості автомобіля відбулось внаслідок збільшення середньої ринкової ціни на транспортні засоби , що пов»язані не з діями позивача чи відповідача , а з кон»юктурою ринку , пропозиції та продажу ідентичних колісних транспортних засобів, тому виходячи з принципу справедливості має бути застосовано судом вартість автомобіля станом на час розгляду справи, в даному випадку на час проведення експертизи . З урахуванням сплати 5000грн. сплачених коштів про які зазначено сторонами сплаті підлягає сума компенсації - 42234грн. Суд вирішує , розділити майно, що є об»єктом спільної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску : Виділивши [PERSON] в натурі автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 42234 грн. компенсації за 1/2 частину вартості автомобіля [NUMBER], 2008 року випуску. Припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску . Визнати одноособово за [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску . Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] - 826,80 грн. судового збору та 1485, 60 грн. витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи .

Outcome: approved