Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 6.06.2016 і до досягнення дитиною повноліття, а в разі навчання дитини до закінчення навчання (23 років), та стягнути аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку до досягнення донькою трьох років. Вимоги обґрунтувала тим, що проживала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках з 2014 року. За час спільного проживання народилася донька. З липня 2016 року припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу. Сплачує аліменти на утримання двох дітей від інших шлюбів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку та аліментів на утримання позивачки в розмірі 1/6 частки від заробітку. Пояснив, що працює неофіційно водієм вантажівки, має мінливий дохід. Дійсно сплачує аліменти на утримання ще двох дітей, має незначну заборгованість. Вважає, що зможе забезпечити всіх дітей та позивачку матеріально. Визнання позову відповідачем, відповідно до ст.174 ЦПК України, суд не прийняв, оскільки його визнання може вплинути на права інших осіб, на користь яких з відповідача стягуються аліменти, та не відповідає положенням діючого законодавства, тому суд розглядав справу на загальних підставах із дослідженням поданих сторонами доказів. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках, мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, про що свідчить копія свідоцтва про народження та визнав відповідач. Дитина проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні, що визнали сторони. Відповідач працює неофіційно, має мінливий дохід. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 10.08.2011 з відповідача стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку (як стверджує відповідач), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 4.07.2011 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.08.2013 з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісяця з врахуванням індексації, починаючи з 20.06.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3-х років; право на утримання має дружина незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2 ст.84 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини та особисте утримання позивачки, пояснивши, що він зможе забезпечити їх виплату, розмір аліментів на утримання дитини не є більшим від розміру, що стягується на утримання інших дітей, проти стягнення аліментів на утримання позивачки відповідач теж не заперечив, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття та аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х років. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проте, дитина, на утримання якої позивач просить стягнути аліменти після досягнення повноліття, у разі її навчання до 23 років, ще не досягла повноліття та невідомо, чи буде вона навчатися та чи потребуватиме матеріальної допомоги, тому захист її права на майбутнє без зясування обставин щодо порушення прав, не відповідає вимогам законодавства та не підлягає до захисту. Тому, в цій частині вимоги не підлягають до задоволення. Згідно ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільняється від його сплати. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача. На підставі викладеного, ст..ст. 75, 84, 94, 174, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved