Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем перебуває з 26.10.2013 року. Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №132. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між ними припинені з листопада 2019 року через різні погляди на сімейне життя, спільне господарство не ведеться. Після припинення сімейних відносин їх неповнолітній син залишився проживати з нею. Спір про розподіл майна, визначення місця проживання дитини та її виховання між ними відсутній. Просила шлюб між ними розірвати, визначити місце проживання дитини з нею та судові витрати у справі покласти на неї. Ухвалою суду від 23.01.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про визначення місцем проживання дитини в частині вимог про визначення місцем проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , місце проживання його матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , повернуто позивачеві на підставі п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Справу просила розглянути за її відсутності (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення і справу просив розглянути за його відсутності (а.с. 23). Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №132 (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Подружні стосунки між сторонами припинені з листопада 2019 року, спільне господарство не ведеться. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна та визначення місця проживання дитини між сторонами немає, неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , після припинення шлюбних відносин між подружжям залишився проживати з матір`ю [PERSON] . За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім`ї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved