Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого 28.12.2003 року [PERSON], на житловий будинок № 20 по вул. Чкалова в с. Андріївка Синельниківського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона є спадкоємцем першої черги, незважаючи на те, що її право на спадкове майно, яке відкрилося після смерті чоловіка, ніхто не оспорює, вона позбавлена можливості отримати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок який складається з А-1 житлового будинку, Б-1 літньої кухні, б.-1 прибудови до літньої кухні, В-1 сараю, П-1 погребу, Е-1 вбиральні, №1 огорожі, який був за інвентаризований в встановленому законом порядку на імя померлого. Тому, вона звернулася до суду для визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Представник відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за відсутності його представника. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст.212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб згідно зі ст.1 ЦПК України, встановив наступне. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. В судовому засіданні встановлено, що 28 грудня 2003 року помер чоловік позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-КИ №530852 від 29.12.2003 року, зареєстроване виконкомом Варварівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис №34 (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 20 по вул. Чкалова в с. Андріївка Синельниківського району Дніпропетровської області, який складається з А-1 житлового будинку, Б-1 літньої кухні, б.-1 прибудови до літньої кухні, В-1 сараю, П-1 погребу, Е-1 вбиральні, №1 огорожі. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ №004562 який був укладений 27.04.1968 р.(а.с.7). Позивач, як спадкоємець першої черги, у встановлений законом строк, на підставі ст.1269,1270 ЦК України, звернулася до державного нотаріусу Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, державним нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернути до суду (а.с.4). Згідно ст. ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1ст. 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч. 1ст. 1221 ЦК України. У відповідності дост.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до п. 5 ч. 1ст. 19 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Згідно довідки Комунального підприємства «Синельниківського міжміського бюро технічної інвентаризації» №246 від 12.10.2016 року, право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Андріївка, вул. Чкалова, 20, який складається з А-1 житлового будинку, Б-1 літньої кухні, б.-1 прибудови до літньої кухні, В-1 сараю, П-1 погребу, Е-1 вбиральні, №1 огорожі,заінвентаризований за [PERSON]. Право власності на житловий будинок станом на 31.12.2012р. в «КП СМБТІ» не зареєстроване. Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений КП «Синельниківське МБТІ» 18.11.2014 року(а.с. 5,9-12). У відповідності до ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності никається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому 28.12.2003 року [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на майно, у зв'язку з чим позивач не має можливості скористатися належним їй правом на отримання спадщини. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 392 ЦК України\~передбачено, що власник майна може предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт наявності спадкових прав позивача на вищезазначене майно та неможливості його оформлення у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28 грудня 2003 року на житловий будинок № 20 по вул. Чкалова в с. Андріївка Синельниківського району Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved