Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 04.12.2017 вона є власниками житлового будинку F 80 по вул. Сумській в с. Бобине Путивльського району Сумської області. У зазначеному будинку зареєстрований і відповідач у справі, рідний брат позивача, який не проживає за вказаною адресою з 2006 року, не оплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні будинку, тобто в силу ч. 2 ст. 405 ЦК України є таким, що втратив право на користування цим житлом. Відповідач був зареєстрований за вказаною адресою ще за життя батька сторін, після смерті якого позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, оформила зазначене майно, а реєстрація відповідача не дозволяє їй розпоряджатися будинком на власний розсуд, обмежує її права як власника, в тому числі є перешкодою для оформлення субсидії. Посилаючись на зазначене, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком F 80 по вул. Сумській в с. Бобине Путивльського району, а витрати по справі просила покласти на неї. У судове засідання позивач не зFявилася. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. У судовому засіданні відповідач позов не визнав повністю, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Як пояснив відповідач в судовому засіданні, він проживає без реєстрації місця проживання [INFO] сільської ради Путивльського району Сумської області з жінкою без реєстрації шлюбу. Проживає за вказаною адресою десять років, з 2009 року. При цьому, участі в утриманні будинку по вул. Сумській, 80 в с. Бобине Путивльського району не бере. З'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, дослідивши надані докази, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2017 позивач є власником житлового будинку F 80 по вул. Сумській в с. Бобине Путивльського району Сумської області (а.с. 6, 8). Право власності позивача на вказане майно 04.12.2017 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 7). В силу ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімFї та інших осіб. Довідками Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 05.11.2018 F 305 та від 30.01.2019 F 27 підтверджено те, що у вказаному будинку зареєстровані позивач, її дочка [PERSON], а також її брат [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає (а.с. 12, 17). Комісійним актом від 08.11.2018, засвідченим депутатом Бобинської сільської ради, зафіксовано той факт, що у будинку F 80 по вул. Сумській в с. Бобине Путивльського району Сумської області з 2006 року та по теперішній час відповідач не проживає (а.с. 13). При цьому, як вбачається із копії вище вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.2017, позивач стала власником житлового будинку F 80 по вул. Сумській в с. Бобине Путивльського району Сумської області у грудні 2017 року. З довідки Бобинської сільської ради від 01.12.2016 F 10-05-32 вбачається, що позивач провела поховання батька [PERSON] на власні кошти (а.с. 30). З довідки Бобинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 13.03.2019 вбачається, що позивач [PERSON] та [PERSON] проживали разом з померлим [PERSON], який помер 29.11.2016, по вул. Сумській, 80 в с. Бобине Путивльського району з серпня 2016 року. При цьому здійснювали догляд за [PERSON], за домогосподарством та городом померлого. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що працює на посаді Бобинського сільського голови з 2009 року. З 2009 року відповідач по вул. Сумській, 80 в с. Бобине Путивльського району Сумської області не проживає, хоча залишається зареєстрованим за вказаною адресою. Проживає відповідач разом зі співмешканкою в селищі Новослобідському. На протязі останнього року в будинку проживає позивач у справі, яка отримала вказаний будинок у спадщину. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що проживає по сусідству з позивачем, яка по вул. Сумській, 80 в с. Бобине разом з дочкою проживає останні 6-7 років. Весь цей час відповідач за вказаною адресою був відсутній, а проживає в селищі Новослобідському з жінкою у цивільному шлюбі. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімFї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімFї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. У постанові від 16.01.2012 у справі F 6-57цс11 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON], як член сімFї власника будинку понад один рік у згаданому будинку не проживає, що сам підтвердив в судовому засіданні, витрат на утримання будинку не несе, докази поважності причин його відсутності у справі відсутні, тому його слід визнати таким, що втратив право користування цим житлом. Судові витрати не розподіляються, враховуючи відповідне клопотання позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved