Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, де просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позов мотивує тим, що 26 липня 2003 року уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка постійно проживає з нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідками виконкому Ізмайлівської сільської ради Олександрійського району №872 та №873 від 21.08.2013 року. Починаючи з червня 2005 року припинили спільне проживання з відповідачем, він пішов з родини. Шлюб між ними розірвано за рішенням Олександрійського міськрайонного суду та 28.10.2005 року відділом РАЦС по Олександрійському району зроблено актовий запис №121. Зазначає, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Батьки повинні утримувати дитину до її повноліття, але відповідач з моменту припиненні їх спільного проживання не бере ніякої участі у вихованні доньки та забезпеченні її повноцінного фізичного та духовного розвитку, жодного разу не відвідував дитину, зовсім не цікавиться її життям і здоров'ям. За період з 01.01.2006 року по 31.07.2013 року заборгованість по сплаті аліментів складає 8355 грн. Відповідач створив нову сім'ю, від якої має двох неповнолітніх дітей. 25.10.2013 року служба у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації надала висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. У зв'язку з вищевказаними обставинами вона була змушена звернутись до суду з даним позовом. Посилаючись на ст., 165 СК України, ст., ст. 3, 15, ч.1 ст.109, ст., ст.118, 122 ЦПК України просить її вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позові, пояснивши, що з 2005 року вони припинили спільне життя з відповідачем та з червня 2005 року відповідач не спілкувався з дитиною, жодного разу до неї не приїхав, не сплачує аліменти, не цікавиться життям та здоров'ям дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, де просить розглянути справу у його відсутність, оскільки не бажає брати участь у розгляді справи, позов визнає в повному обсязі, погоджується на його задоволення. Суд ухвали провести розгляд справи у відсутність відповідача. Представник служби у справах дітей просить вимоги позивачки задовольнити, оскільки батько з дитиною не спілкується, не проявляє до неї батьківської турботи, про що свідчить і заява подана ним до суду. Прокурор зазначив, що позовні вимоги підтримує та вважає, що вони підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення позивачки, представника третьої особи, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 150 СК України встановлений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, є підставою позбавлення батьківських прав. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України ). Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину ( ч.2 ст.166 СК України). [PERSON], народилась [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Батьками дитини записані: мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.5). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.07.2003 року, в 2005 році шлюб між ни ми розірвано (а.с.6,7). Після розірвання шлюбу дочка залишився проживати з матір'ю. Також встановлено, що дійсно малолітня [PERSON] проживала разом із батьками. У 2005 році батьки припинили спільне проживання, відповідач проживає в іншому селі, не цікавився життям, здоров'ям та розвитком дитини, не піклувався про неї не надавав матеріальної допомоги, чого не спростовує відповідач, подавши заяву про те, що позов визнає в повному обсязі, погоджується на його задоволення. Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України - обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З довідки про склад сім'ї [PERSON] вбачається, що вона проживає зі своїми батьками та двома дочками: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.13). За місцем проживання позивач характеризується позитивно (а.с.14). Відповідач проживає в с.Леніно Друге Олександрійського району Кіровоградської області з співмешканкою - [PERSON], пасербицею - [PERSON], донькою [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.15). Таким чином, позивачка одна піклуються про дочку [PERSON], створює умови для її проживання та всебічного розвитку, забезпечує дитині утримання та навчання. З пояснень позивачки у судовому засіданні вбачається, що батько не спілкується з донькою, дитина його не знає. Зі сторони матері впливу на дитину, щоб вона не спілкувалась з батьком, не встановлено. Як встановлено в судовому засіданні, батько дитини, фактично з 2005 року не цікавиться питаннями матеріального утримання дитини, її розвитку, здоров'ям та поведінкою; перешкод в спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, не цікавиться її життям та здоров'ям. Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету Олександрійської РДА надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що батько тривалий час не виконує батьківські обов'язки, а саме: вихованням дитини не займається, не приділяє їй належної уваги, не цікавиться життям та здоров'ям, не надає ніякої матеріальної допомоги на її утримання, має заборгованість по аліментах (а.с. 11). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки вважає, що він є достатньо обґрунтованим та з матеріалів справи вбачаються достатні обставин, які підтверджують, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки, оскільки не достатньо забезпечує її матеріально, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, не цікавиться її життям та здоров'ям. Згідно п.16 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд дійшов висновку, що відповідач маючи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов'язку щодо належного виконання батьківських обов'язків, ухилився від їх виконання, свідомо нехтуючи ними, поважності підстав такої поведінки не встановлено; а крім того, не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, не спілкується з дитиною та не піклується про її фізичний та духовний розвиток. Тому, вищезазначені обставини являються підставою, передбаченою п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав.

Outcome: approved