Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про заміну неякісного товару, стягнення неустойки за затримку усунення недоліків та моральну шкоду. У своєму позові позивач вказала, що 25 червня 2013 року вона уклала договір № 2506/2 з приватним підприємцем «ПП Білий» на виконання робіт по виготовленню та встановленню вхідних дверей до її квартири за адресою: [ADDRESS]. Загальна вартість договору склала 3370 грн. Згідно п.3.1.1. Договору позивачу була надана розстрочка на оплату цих послуг. Окрім того, 25.06.2013 року вона уклала з відповідачем договір № 2506/1 по виготовленню та встановленню металопластикових вікон та дверей, які виробляються ТОВ «ВІКОНДА», а також розв'язку та комплексну обшивка балкону. Загальна вартість товару та робіт по цих договорах склала 25789 грн., із якої - 10789 грн. було внесено позивачем до каси відповідача в день укладання договору, що зафіксовано у п.3.1. п.п.3.1.1 договору № 2506/1, а на решту у розмірі 15000 грн. позивачу був наданий кредит банком «Русский стандарт», який вона повністю погасила 25.09.2013 р., що підтверджується квитанціями банку, тобто вона повністю оплатила послуги відповідача по виготовленню дверей, вікон та їх встановленню. Роботи по встановленню вхідних дверей були виконанні у липні 2013 року, про що сторони підписали акт приймання-передачі виконаних робіт. При цьому, в порушення п.9.6 договору № 2506/2 від 25.06.2013 р. відповідач ні акт приймання робіт, ні гарантійний талон на двері позивачу не надав. Згідно п.6.1 вищенаведеного договору відповідач гарантував термін експлуатації дверей на протязі 12 місяців із моменту підписання акту виконаних робіт за умови установки товару спеціалістами продавця і належної експлуатації, та у разі якщо причиною його несправності стало використання неякісних матеріалів при виготовленні товару чи порушення технології виробництва. Протягом встановленого гарантійного строку позивачем були виявлені недоліки придбаного товару, а саме: не щільне прилягання дверей при закритті їх лише на замок без використання фіксатора ручки, наслідком чого є виникнення піддування та протягу. Після її численних звернень в усній формі, в вересні 2014 року відповідачем були вжиті заходи по усуненню недоліків шляхом заміні ущільнювачів, але недоліки фактично усунуті не були. Направлений позивачем лист-вимога від 20.12.2014 р. про організацію проведення незалежної експертизи вхідних дверей на предмет визначення їх відповідальності вимогам нормативно-правових актів, укладеному договору, відповідач залишив без відповіді, а вимоги без задоволення, чим порушив її права як споживача, визначені у п.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів»: у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця(виконавця, виробника). Тому, такі експертні дослідження вхідних дверей позивач змушена була провести за власний кошт. Згідно з висновками спеціалістів № 008/11.02.2015 від 16.02.2015 р. ТОВ «Науково-дослідний центр незалежних споживчих експертиз «УКРТЕСТ» двері металеві вхідні, виготовлення та встановлення яких було предметом спірного договору, мають істотні виробничі недоліки, допущені в результаті порушення технології виготовлення та проектування дверей та не відповідають вимогам п.п.6.2.8, 6.2.14, 6.2.15, 6.2.17 ДСТУ Б В.2.6.-11:2011 «Блоки дверні металеві протиударні вхідні в квартири. Загальні технічні умови.» Відповідно ст.1 п.27 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція, виготовлена з порушенням технології або неправомірним використанням знака для товарів та послуг, чи копіюванням форми упаковки, зовнішнього оформлення, а також неправомірним відтворенням товару іншої особи - це фальсифікований товар. Враховуючи все вищевикладене, позивач вважає, що придбала у відповідача саме фальсифікований товар, у розумінні визначення наданого в п.27 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.708 ЦК України, ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» вона має право вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості. В березні 2015 року позивач направила відповідачу претензію з вимогою усунути виявлені недоліки вхідних дверей, але лист повернувся до неї у зв'язку зі спливом терміну його зберігання на почті. А тому, 20 квітня 2015 року вона особисто доставила претензію в офіс відповідача, що підтверджується розпискою працівника підприємства в її отриманні. Однак, відповідач ніякої відповіді на претензію позивача не надав, недоліки не усунув, а тому 28 травня 2015 року позивач знову особисто надала відповідачу претензію з вимогою провести заміну придбаних дверей на товар аналогічної марки, який би відповідав якості, а саме ДСТУ Б В.2.6.-11:2011 згідно Сертифікату відповідності, відшкодувати спричинені позивачу збитки: у розмірі 350 грн. за оплату проведення експертизи, за оплату послуг юриста у розмірі 100 грн. та неустойку в розмірі 808 грн.80 коп. за затримку усунення недоліків, але відповіді на претензію до цього часу позивач так від відповідача і не отримала. Тобто, відповідач знову порушив права позивача, адже відповідно до ст.8 ч.5 абз.1 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені ч.1 цієї статті), зобов'язаний прийняти товар неналежної якості у споживача та задовольнити його вимоги. Відповідно ч.10 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право пред'явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Ця вимога може бути пред'явлена--протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника. Якщо цю вимогу не задоволено у строки, передбачені частиною 9 цієї статті, споживач має право на свій вибір пред'явити виробникові (продавцеві) інші вимоги, відповідно до частини першої цієї статті. Враховуючи вищенаведене, позивач змушена звертатися до суду за захистом своїх прав споживача. У зв'язку з тим, що відповідач до цього часу не виконав вимоги позивача по усуненню недоліків придбаних дверей, позивач вважає, що має право на відшкодування неустойки за затримку усунення недоліків з такого розрахунку: 3370 грн.00 коп.(вартість товару згідно договору № 2506/2 від 25.06.2013 р.) : 100% = 33,70 грн. - 1% від вартості товару (вхідні двері). 20.04.2015 р. вона подала свою претензію відповідачу, а значить 04 травня 2015 року - останній день усунення недоліків товару (14 днів з моменту пред'явлення вимоги). з 05 травня по 28 травня 2015 р. = 24 дня - термін прострочення усунення недоліків у товарі: 24 дня х 33,70 грн. = 808 грн.80 коп. 28 травня 2015 р. позивач подала відповідачу другу претензію на заміну фальсифікованого товару на товар належної якості, останній день виконання вимог є 11.06.2015 р. (14 днів з моменту пред'явлення вимоги), З 12.06.2015 р. по 26.08.2015 р.(день подання позовної заяви до суду) = 74 днів прострочення виконання вимоги: 76 днів х 33,70 грн. = 2561грн.2О коп. Загальна сума неустойки на день подання позовної заяви до суду складає 3370 грн. (808, 80 грн. + 2561,20 грн.). Внаслідок придбання неякісного товару позивач витратила багато часу на звернення і поїздки до офісу відповідача. Під час зустріч з працівниками відповідача вона відчувала небажання вирішити проблему належним чином, що сприяло виникненню конфліктів та нервової напруги. Тривале та вперте невизнання відповідачем прав позивача як споживача привело її до тривалих душевних страждань. Через неможливість належним чином користуватись придбаним майном у неї погіршились стосунки з близькими, які почали докоряти їй, що вона купила не якісні двері. Крім цього, позивач мусила звертатися до експертних установ для проведення експертизи, юристів та адвокатів за правовою допомогою, що також позначилось на її майновому стані, витрачати свій вільний час не на спілкування з родиною, а на неодноразові телефоні розмови та поїздки до відповідача. Завдану їй як споживачу відповідачем моральну шкоду із врахуванням характеру та обсягу моральних страждань вона оцінює у 5000 грн., яку вимагає відшкодувати. У своєму позові позивач просить зобов'язати відповідача - приватного підприємця [PERSON] замінити вхідні металеві протиударні двері на товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації), який відповідає вимогам до якості, а саме ДСТУ Б В.2.6.-11:2011, протягом одного місяця з дня набрання законної сили рішення суду; стягнути з відповідача - приватного підприємця [PERSON] на користь її, [PERSON], неустойку за затримку усунення недоліків дверей , виходячи з її розміру на момент набрання законної сили рішення суду ; вартість проведення експертизи якості дверей у розмірі 350 грн.; 500 грн. за надання правової допомоги, та відшкодувати завдану їй, [PERSON], моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. У травні 2016р. позивач уточнила свої позовні вимоги і просить стягнути з відповідача 1000 грн. для відшкодування витрат на правову допомогу. У судове засідання позивач не зявилася, але надала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити у повному обсязі, розглянути справу без її участі і на заочний розгляд справи згодна. У судове засідання відповідач не зявився, але представник відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення, в яких він просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити та розглянути справ без його участі. Дослідивши докази по справі, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] повністю підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі виникли правовідносини з приводу надання послуг , направлених для задоволення споживчих потреб. Згідно договору № 2506/2 від 25 червня 2013 року встановлено, що [PERSON] уклала договір з приватним підприємцем «ПП Білий» на виконання робіт по виготовленню та встановленню вхідних дверей до її квартири за адресою: [ADDRESS]. Загальна вартість договору склала 3370 грн. Згідно п.3.1.1. договору позивачу була надана розстрочка на оплату цих послуг. Згідно договору № 2506/1 від 25.06.2013 року встановлено, що [PERSON] уклала договір з відповідачем по виготовленню та встановленню металопластикових вікон та дверей, які виробляються ТОВ «ВІКОНДА», а також розв'язку та комплексну обшивка балкону. Загальна вартість товару та робіт по цих договорах склала 25789 грн., із якої - 10789 грн. було внесено позивачем до каси відповідача в день укладання договору, що зафіксовано у п.3.1. п.п.3.1.1 договору № 2506/1, на решту у розмірі 15000 грн. позивачу був наданий кредит банком «Русский стандарт», який вона повністю погасила 25.09.2013 р., що підтверджується квитанціями банку, тобто вона повністю оплатила послуги відповідача по виготовленню дверей, вікон та їх встановленню. Із акту приймання-передачі виконаних робіт вбачається, що роботи по встановленню вхідних дверей були виконанні у липні 2013 року. Згідно з висновками спеціалістів № 008/11.02.2015 від 16.02.2015 р. ТОВ «Науково-дослідний центр незалежних споживчих експертиз «УКРТЕСТ» двері металеві вхідні, виготовлення та встановлення яких було предметом спірного договору, мають істотні виробничі недоліки, допущені в результаті порушення технології виготовлення та проектування дверей та не відповідають вимогам п.п.6.2.8, 6.2.14, 6.2.15, 6.2.17 ДСТУ Б В.2.6.-11:2011 «Блоки дверні металеві протиударні вхідні в квартири. Загальні технічні умови.» Із листа-вимоги до відповідача [PERSON], який направлений позивачем 20.12.2014 р. вбачається, що вона зверталась до відповідача з вимогою про організацію проведення незалежної експертизи вхідних дверей на предмет визначення їх відповідальності вимогам нормативно-правових актів, укладеному договору. Із претензії позивача від 28 травня 2015 року до відповідача вбачається, що позивач знову особисто надала відповідачу претензію з вимогою провести заміну придбаних дверей на товар аналогічної марки, який би відповідав якості, а саме ДСТУ Б В.2.6.-11:2011 згідно Сертифікату відповідності, відшкодувати спричинені позивачу збитки: у розмірі 350 грн. за оплату проведення експертизи, за оплату послуг юриста у розмірі 100 грн. та неустойку в розмірі 808 грн.80 коп. за затримку усунення недоліків. Як було встановлено із матеріалів справи, що відповідачем було залишено обидві претензії позивача без відповіді і недоліки не усунуто. Суд не узяв до уваги заперечення представника відповідача в частині визнання висновку експертизи №008/11.02.2015 від 16.02. 2015 року неналежним доказом, оскільки він проведений не в рамках судового розгляду. В матеріалах справи на а.с. 200-207 знаходиться висновок експерта № 1-0-366 від 31.03.2017 рок, який проведений на підставі ухвали суду від 01.03.2017 року. Згідно даного висновку виріб, яки реалізований згідно договору № 2506/2 від 25.06.2013 року має дефект: валевая клямка запоно-фіксуючого механізму повністю співпадає з відповідною частиною дверного отвору (лутки) лише за умови застосування зусилля при закритті дверей. Вказаний дефект не є істотним. Реалізація (експлуатація) товару за наявності виявлених дефектів можлива. Відповідно до ст.8 ч.5 абз.1 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені ч.1 цієї статті), зобов'язаний прийняти товар неналежної якості у споживача та задовольнити його вимоги. Відповідно ст.1 п.27 Закону України «Про захист прав споживачів» продукція, виготовлена з порушенням технології або неправомірним використанням знака для товарів та послуг, чи копіюванням форми упаковки, зовнішнього оформлення, а також неправомірним відтворенням товару іншої особи - це фальсифікований товар. Відповідно ч.10 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право пред'явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Ця вимога може бути пред'явлена--протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника. Якщо цю вимогу не задоволено у строки, передбачені частиною 9 цієї статті, споживач має право на свій вибір пред'явити виробникові (продавцеві) інші вимоги, відповідно до частини першої цієї статті. Згідно п.1 ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред'явленні споживачем вимоги на безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. Відповідно абз. 3 ч.9 ст.8 цього Закону за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Згідно з ч.1, 2 ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, а у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Право споживача на належну якість продукції гарантовано також і ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст.679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дії третіх осіб, випадку або непереборної сили. Згідно п.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів»: у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Відповідно п.п.3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд приходе до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення неустойки, вартості за проведення експертизи та за послуги на правову допомогу повністю знайшли своє обґрунтування і тому підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідачем порушено права [PERSON] як споживача: надав позивачу фальсифікований товар, що підтверджується висновком експертизи та недоліки не усунув, а також відповіді на претензії [PERSON] не надав; своїх обовязків за договором №№ 2506/1 та 25506/2 від 25.06.2013 року не виконав, в той час як [PERSON] свої обовязки за вищевказаними договорами виконала у повному обсязі. В частині стягнення моральної шкоди суд вважає, що ця вимога обґрунтована і підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки протягом понад 2 роки позивач не може поновити своїх порушених прав як споживач. Таким чином, позов [PERSON] повністю знайшов свої докази у судовому засіданні і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved