Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зобовязати відповідачів привести приміщення тамбуру, розташованого на третьому поверсі будинку № 18 по пр. 50 років СРСР у м. Дніпродзержинську, у відповідності з проектом будівництва, шляхом знесення перегородки і дверей, які закривають доступ до тамбуру. У випадку відмови відповідачів здійснити вказані дії, зобовязати житловий орган ТОВ «Крона-Сервіс 3» здійснити ці дії за рахунок відповідачів. Стягнути з відповідачів на її користь дві тисячі гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, та стягнути понесені судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона мешкає в квартирі № 16 по пр. 50 років СРСР, є споживачем електричної енергії. Вказує, що її лічильник електричної енергії встановлений на її поверсі в тамбурі квартир № 17 і № 18, де проживають відповідачі, які самовільно встановили перегородку, поставили двері, та закрили тамбур на замок. З цих підстав вона не має можливості доступу до лічильника електроенергії і позбавлена можливості контролювати кількість споживання електричної енергії. На її прохання надати доступ до тамбуру, де розташований лічильник електроенергії, відповідачі відмовляються, житлово-комунальні служби не реагують. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача письмово просив суд розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, направили до суду заяву про розгляд справи без участі їх представників. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, про місце і час слухання справи був повідомлені належним чином. За таких обставин на підставі ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідачі вважаються повідомленими про день та час судового засідання і такими, що відсутні без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2\~ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON], [INFO], зареєстрована в квартирі за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. 50 років СРСР, 18-16, є абонентом ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго», що підтверджується копією паспорта позивача, договором про користування електричною енергією (а.с. 11-16, 21). Відповідачі по справі зареєстровані в квартирах № 17 і № 18 по пр. 50 років СРСР, що підтверджується відповідними довідками ЦАС (а.с. 35, 36). Як вбачається з наданих позивачем листів-відповідей на звернення до ТОВ «Крона-Сервіс 3», ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго», прокуратури Дніпровського району м. Дніпродзержинська (а.с. 6, 7, 10, 17, 19), лічильник обліку електричної енергії щодо квартири позивача, дійсно встановлений на її поверсі в коридорі перед квартирами № 17 і № 18, де проживають відповідачі, які самовільно встановили перегородку і тамбурні двері закривши їх на замок, і на теперішній час не надають позивачу доступу до її лічильника електроенергії встановленому в їх тамбурі. Відповідно до п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом № 76 від 17.05.2005 року Державного комітету України з питань Житлово-комунального господарства, переобладнання і перепланування жилих будинків, приміщень\~\~дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради відповідно до законодавства. Згідно до абз. 3 п. 4 Правил користування приміщень житлових будинків,затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45,встановлено, що переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Згідно ст. 100 ЖК України, наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобовязаний\~за свій рахунок привести приміщення в попередній стан. Згідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належить на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Судом встановлено, що коридор перед квартирами № 17 і № 18, в якому розташовані прилади обліку електроенергії (лічильники) квартир № 16, 17 і 18 будинку № 18 по пр. 50 років СРСР, є приміщенням загального користування, в якому відповідачами самовільно зведено перегородку з дверима, згоду на встановлення перегородки та дверей позивач не надавала, а тому має місце так зване самозахоплення площі, що знаходиться у спільній власності сусідів поверху. Прохання позивача про надання їй доступу до свого електричного лічильника, що знаходиться в тамбурі відповідачів, останніми ігноруються. На чисельні звернення позивача до житлово-комунальних органів і органів прокуратури щодо вирішення даного спору, останніми надано відповідь про те що, суперечки між сусідами мають цивільний характер і рекомендовано звернутися до суду. Отже, позовні вимоги позивача в частині зобовязання відповідачів вчинити певні дії, суд визнає обґрунтованими, що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині позову. При вирішенні спору про відшкодування\~\~моральної шкоди, судом\~\~зясовано наявність\~\~такої шкоди, протиправність діяння відповідачів, наявність\~\~причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідачів та вини останніх в її заподіянні. Частина 1\~ст. 23 ЦК України\~закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Згідно\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про\~\~судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~\~ під моральною\~\~шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок\~моральних\~\~чи фізичних\~страждань або інших негативних явищ, заподіяних\~фізичній\~чи\~юридичній\~особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов\~\~порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку\~\~між\~\~порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення\~\~наявності\~\~підстав для відшкодування\~\~моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту\~\~ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України. Як вбачається з позовної заяви, позивач стверджувала, що відповідачі на її вимогу відмовлялися\~\~надати доступ до тамбурного приміщення їх квартир, чим позбавили її можливості\~\~користуватися спільним будинковим приміщенням.\~\~Внаслідок їх неправомірних дій вона зазнала\~\~моральні страждання.\~\~Разом з тим, до суду позивачем не подано ніяких доказів на підтвердження\~\~цих обставин та не доведено факту заподіяння\~\~їй моральної\~\~шкоди\~\~від таких дій. За таких обставин покладання відповідальності на відповідачів за моральну шкоду відсутні. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивач не довів, що відповідачі завдали позивачу моральної шкоди, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 300 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідачів по справі на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial