Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем від 09.03.2021, зареєстрований в реєстрі за № 2779, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 2779 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості в сумі 39 177,03 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Пиць А.А. відкрито виконавче провадження на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 64982787 від 08.04.2021, звернуто стягнення на її заробітну плату. Вважає, виконавчий напис є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, оскільки вона не укладала жодного договору на підставі якого їй передавались кошти та при порушенні яких могла б виникнути заборгованість. Нотаріус також не повідомляв її про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли вона, як боржник не мала змоги ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно, нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора. Оскільки, жодних законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису у нотаріуса не існувало, просить позов задоволити. Ухвалою суду від 22.04.2021 2021 позов прийнято та відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. 26.05.2021 від позивача до суду поступили письмові пояснення по справі. 07.06.2021 від позивача до суду поступило клопотання про долучення підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 2 000 грн. 09.06.2021 до суду надійшов відзив від відповідача на позовну заяву, в якому зазначає, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Також відповідач категорично не погоджувався із сумою правничої допомоги, заявленої позивачем, вважаючи розмір такої завищеним і може бути обмежено самим судом «з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи». 25.06.2021 від відповідача до суду поступило клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Представник позивача подала до суду заяву за змістом якої позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданого представником позивача клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.03.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 2779 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості в сумі 39 177,03 грн. Приватним виконавцем Пиць А.А. відкрито виконавче провадження на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 64982787 від 08.04.2021 рокупо виконанню вищевказаного виконавчого напису та звернуто стягнення на доходи позивача, що підтверджується Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП № 64982787 від 08.04.2021 року. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Проте, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повідомляв позивача про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли вона, як боржник не мала змоги ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Наслідки такого не повідомлення зазначені в узагальненні ВСУ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», а саме в п. 10 вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат». Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. Неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус не перевірив додержання вимог, щодо документів, які надались із заявою про вчинення виконавчого напису, не надав цим обставинам відповідної оцінки. Боржник може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса, такий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18). Отже нотаріусом також допущено порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», якою визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» . Разом з тим, всі вище викладені обставини свідчать, що вчинення виконавчого напису за реєстраційним № 2779 від 09.03.2021 року про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості в сумі 39 177,03 грн., не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України. Доводи відповідача наведені у відзиві спростовуються фактичними обставинами справи та не відповідають чинному законодавству. З огляду на зазначені обставини, за наявності даних про спірність заборгованості позивача перед відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вчинення виконавчого напису, а відтак такий не підлягає виконанню . Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Встановлено, що правнича допомога позивачу [PERSON] надавалась Адвокатським об`єднанням «Лекс Вектор» відповідно до Договору про надання правової допомоги №8 від 29.01.2021. Разом із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представником позивача - адвокатом Цап О.Р. подано до суду: Договір про надання правової допомоги №8 від 29.01.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням «Лекс Вектор» та [PERSON] , акт про надання послуг №167 та рахунок №1/02/06/21-А від 02.06.2021 на суму 2 000 грн. за послуги правничої допомоги. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням недоведеності про витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн. та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2 000 грн., що підтверджені належними документами та, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, яка були змушені до залучення професійної допомоги адвоката. Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 1362 грн. На підставі ст.ст. 50, 87-88 Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: approved