Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на користь сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (прибутку), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян щомісяця до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2018 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час син є повнолітнім, продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі «Олександрійський політехнічний коледж» міста Олександрія Кіровоградської області, на денній формі навчання, за рахунок держбюджету. Термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року. Проживає син разом з нею і знаходиться на повному її утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоч має постійне місце роботи, тож і можливість надавати синові матеріальну допомогу. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у розумінні положень ч.6 ст.74 ЦПК України, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Шлюб між сторонами розірвано 14 грудня 2005 року (а.с.10). Відповідно до довідки виданої 27 січня 2016 року за №2105, [PERSON] навчається на денному відділенні Державного вищого навчального закладу «Олександрійський політехнічний коледж», навчання закінчує 30 червня 2018 року (а.с. 9). Проживає [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] та братами [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (ст.199 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання дітям матеріальної допомоги, якої вони потребують саме у зв'язку з навчанням. Згідно з ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Враховуючи вищевикладене, а також те, що повнолітній [PERSON], якому не виповнилося 23 років, продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі навчання, що позбавляє його можливості працевлаштування, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати і відповідно надає допомогу у певному розмірі (частці), а також ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання сина, матеріальне становище сторін, враховуючи інші обставини що мають істотне значення для вирішення справи, а саме витрати позивача, що пов'язані з навчанням, проживанням, погоджуючись зі способом визначення аліментів у частці, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши з відповідача на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, до закінчення ним навчання. Право на утримання аліментів невід'ємно, пов'язане з навчанням. Тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Суд відзначає, що глава 16 Сімейного кодексу України, яка регулює відносини між батьками і повнолітньою дочкою, сином щодо надання їм утримання, не містить вказівки на те, що розмір стягуваних аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання повинен бути не меншим ніж 30% встановленого Законом прожиткового мінімуму, як про це відзначає позивач. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved