Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, де просить розірвати шлюб, зареєстрований 06 лютого 1993 року в Андріївському сільському РАЦС Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №1 та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке нею було обрано під час укладення шлюбу, тобто - [PERSON]. Позов мотивує тим, що 06 лютого 1993 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають повнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що одруження виявилось невдалим по причині психологічної несумісності та неможливості створення нормальних сімейних стосунків, відсутності взаємоповаги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинили у листопаді 2011 року та з того часу відповідач не бере участі у веденні спільного господарства та фактично ними ведеться господарство окремо один від одного. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Через те, що відповідач ухиляється від звернення з питанням про розірвання шлюбу до органів РАЦСу, вона змушена звернутись до суду з вищевказаною позовною заявою. Позивачка до суду не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що наполягає на позовних вимогах, спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя немає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач повторно не явився в судове засідання, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України з врахуванням того, що позивач не заперечує проти цього. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.02.1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Згідно позовної заяви, вони припинили шлюбні відносини з листопада 2011 року через психологічну несумісність та неможливість створення нормальних сімейних стосунків, відсутня взаємоповага один до одного. З того часу відповідач не бере участі у веденні спільного господарства. Позивач примирення вважає неможливим. Відповідач на розгляд справи не явився, вищезазначені обставини не спростовує. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, сторони не мають. Суд не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, оскільки сторони спільного господарства не ведуть, припинили шлюбні відносини з листопада 2011 року. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.5), позивач змінила своє прізвище при державній реєстрації шлюбу на «[PERSON]». Таким чином, суд вважає за доцільне, вимоги позивачки задовольнити та після розірвання шлюбу надалі їй іменуватися цим прізвищем «[PERSON]». Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивачки.

Outcome: approved