Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], зазначивши, що відповідачі були зареєстровані у вказаній квартирі на підставі талону до ордеру № 1929 від 15 січня 1979 року, який був виданий на імя її бабусі [PERSON] 23 червня 2018 року її бабусю [PERSON] було знято з реєстрації у вказаній квартирі та на теперішній час вона проживає та зареєстрована у вказаній квартирі, несе витрати по її утриманню. При цьому, відповідачі з 2005 року в квартирі не проживають, їх речей в квартирі не має, претензій щодо проживання в квартирі не предявляють, а тому можуть бути визнані такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявилася, від неї надійшла заява по розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, не повідомили суд про причини неявки, про час і дату судового засідання були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за їх відсутності, а також відзиви на позов від них не надходили, тому суд визнає їх неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до талону до ордеру, виданого 15 січня 1979 року на імя [PERSON], а також довідки старшого по будинку, посвідченої КП «Житломасив» від 13 грудня 2018 року за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь-7 (вул. Гвардійська)[ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] /а.с.8,12/. Вказана обставина також підтверджується відомостями наданими відділом реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 122 від 10 січня 2019 року /а.с.27,28/. Згідно копії паспорту громадянина України, виданої на імя [PERSON], вбачається, що вона 23 червня 2018 року була знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] /а.с.7/. При цьому, позивач зареєстрована за адресою: [INFO], та несе витрати по утриманні квартири, що підтверджується копіями паспорту громадянина України, відповідними договорами та квитанціями /а.с.5,8-11, 14-23/ Згідно довідки старшого по будинку, посвідченої КП «Житломасив» від 13 грудня 2018 року, за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [PERSON] з 2005 року не проживають /а.с.12/. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що з 2005 року та по теперішній час, відповідачі в квартирі [ADDRESS] не проживають, їх речей та іншого майна в квартирі немає, вимог щодо проживання у вказаній квартирі відповідачі не предявляли, в квартирі не зявлялися. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає можливим визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved