Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі)\~гривень щомісячно,\~починаючи з\~29.03.2019\~року до\~досягнення повноліття\~дитини,\~тобто до [INFO] . В позовній заяві посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено, сторони мешкають окремо. Суперечок про поділ майна\~\~та місце проживання спільної дитини позивач та відповідач не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливі.\~ Позивач в судове засідання з`явилася, наполягала за задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 113 СК України зазначила, що бажає скористатись наданим їй вказаною статтею правом та відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав частково. Погодився на розірвання шлюбу. Пояснив, що має не постійний дохід, тому не може визначити суму аліментів яку зможе сплачувати, та вказав, що готовий на сплату аліментів в мінімальному розмірі визначеному законом. Суд,\~\~дослідивши\~\~та\~\~проаналізувавши матеріали справи вважає, що\~\~позов\~\~підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. ст.\~110,\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 31.05.2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 523 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Однією сім`єю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться, фактичні шлюбні відносини припинені. Дитина після розірвання шлюбу залишається на вихованні у матері. Згідно свідоцтва про народження [INFO] народилась [PERSON] , про що 23.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 12932. На\~\~час\~\~ розгляду\~\~ справи\~\~ майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено\~ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.\~\~ Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу у повному обсязі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів на дитину, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що від спільного шлюбу подружжя має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , про що 23.12.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 12932. Позивач у своєму позові зазначає, що самостійно не може забезпечити належний матеріальний рівень життя дитини.Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст. 182 Сімейного кодексу України,\~\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01.01.2019 року прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить 1626 гривень. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи, що\~\~ст. 180 СК України\~\~покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги матеріальне становище платника аліментів, вікову категорію дитини, її потреби, враховуючи також те, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності,\~\~суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. що є достатньою сумою для нормального фізичного, розумового та творчого розвитку дитини, щомісячно з дня подачі позовної заяви, тобто з 29.03.2019 року і до повноліття дитини, а саме до [INFO] включно. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: partial