Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Знамянської районної державної адміністрації, Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, площею 4,69 га, виділивши її в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], якому на підставі державного акту на право власності на земельну частку (пай) серії [NUMBER] належала земельна ділянка, загальною площею 4,69 га, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. Спадщину останнього прийняли вона та їх сини [PERSON], [PERSON], так як проживали та були зареєстрованими разом з ним за однією адресою. Проте, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку вона не має можливості, оскільки державний акт про право власності, що міг би підтвердити належність земельної ділянки спадкодавцю - втрачено. Позивач як і її представник - адвокат Ларіна В.Г. у судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять суд позов задовольнити, справу розглядати у їх відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких погодившись з позовними вимогами [PERSON] просять розглядати справу за їх відсутності. Від Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області також надійшла заява, в якій визнавши позовні вимоги, висловлено прохання розглядати справу без участі її представника. Представник відповідача Знамянської районної державної адміністрації Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року (а.с.13). Згідно з довідкою Мошоринської сільської ради на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований [ADDRESS], разом з дружиною [PERSON], синами [PERSON], [PERSON] Заповіт від імені померлого сільською радою не посвідчувався (а.с. 14). Довідка Управління Держемагенства у Знамянському районі Кіровоградської області свідчить про те, що відповідно до книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю членам колишнього КСП «Жовтень» Мошоринської сільської ради, [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER], загальною площею 4,69 га серії [NUMBER], реєстраційний номер 280 (а.с.15). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON] [INFO] року зареєстрована спадкова справа за №57077138 (номер у нотаріуса 26/15). З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку [NUMBER], площею 4,69 га, що розташована на території Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], нотаріусом позивачу відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що міг би підтвердити право власності та належності майна померлому. Нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки станом на 01 січня 2015 року, становить 122932 грн. (а.с. 16). Інформація стосовно обмежень, обтяжень, відчужень на земельні ділянки відсутня. Інші спадкоємці не встановлені. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, N 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що внаслідок відсутності оригіналу (дублікату) правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, обґрунтованої відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, позивач, яка прийняла спадщину відповідно до вимог закону, позбавлена можливості у позасудовому порядку визнати право на спадщину. А тому, позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню. Разом з тим суд відзначає, що вказана позовна вимога в даному випадку безпідставно заявлена до Знамянської районної державної адміністрації, Мошоринської сільської Знам'янського району Кіровоградської області, оскільки належним відповідачем у спорах щодо спадкування, є спадкоємці, які прийняли спадщину, і лише у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Районні державні адміністрації можуть бути залучені в якості третіх осіб у випадках, якщо спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення знаходяться за межами населених пунктів. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради. Позовна вимога про виділення спірної земельної ділянки в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Тобто визначення меж земельної ділянки в натурі (виділення в натурі) є одним із етапів в процесі набуття права власності і провадиться до одержання державного акту. З часу отримання державного акта на право приватної власності на землю особа набуває статусу власника конкретної земельної ділянки. Таким чином позовна вимога щодо виділення земельної ділянки в натурі є безпідставною. На підставі викладеного та

Outcome: partial