Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в пайовому фонді КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області в розмірі 2,76 в умовних кадастрових гектарах вартістю 13624 грн., яка знаходиться в адміністративних межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області, як особі, яка має право на земельну частку (пай). Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 01 грудня 1990 року по 2002 рік працювала в колгоспі імені Леніна с. Ківшовата Таращанського району Київської області і була членом колгоспу. Дане підтверджується її трудовою книжкою, архівною довідкою та випискою з книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника. Згодом колгосп імені Леніна згідно рішення загальних зборів було реорганізовано у КСІІ «Ківшовата», а пізніше в СТОВ «Ківшовата АО». Відповідно до статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 р. № 2114-ХІІ, членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до колективу підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. На підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» в березні 1997 року в КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області проведено розпаювання земель. Згідно п. 2 згаданого Указу право власності на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. На момент розпаювання земель КСП «Ківшовата» вона з членів колгоспу не вибувала та продовжувала працювати там до 2002 року. Згідно інформації, яка надана 28.02.2007 року Таращанською районною державною адміністрацією Київської області правонаступники колгоспу ім.Леніна с. Ківшовата Таращанського району відсутні. Відповідно до ст.ст. 5, 6 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згодом були проведені збори пайщиків КСП «Ківшовата», якими був затверджений список працівників та пенсіонерів по розпаюванню землі. На момент складання цих списків вона мала право на земельну частку (пай). Розмір земельної частки (пай) по даному господарству складає 2,76 в умовних кадастрових гектара вартістю 13624,00 грн.. Після того як їй стало відомо, що її помилково не включили в списки осіб, які мають право на земельну часку (пай), вона зверталася до підприємства, де їй пообіцяли згодом включити її прізвище до додаткових списків. Проте з невідомих їй на те причин її прізвище так і не було включене до даного додаткового списку. Пізніше їй усно представником правонаступника підприємства було повідомлено, що вільних земель резерву по даному населеному пункту не має і тому при всьому бажанні їй допомогти виділити земельну частку (пай) не має можливості. Відповідно до п. 5 Указу Президента України по цьому питанню видача громадянам [PERSON] на право на земельну частку (пай) провадиться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок», Чапаєвська сільська рада Таращанського району Київської області є замовником виготовлення технічної документації із землеустрою по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), проводиться відповідною місцевою радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Весною 2016 року їй стало відомо, що відділом Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області було проведено інвентаризацію земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області. За результатами даної інвентаризації виявлено землі 19,8104 га (рілля), які відносяться до земель запасу. В звязку з цим в квітні 2016 року вона прийшла на консультацію до адвоката, який їй рекомендував письмово звернутися до Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області з вимогою про направлення запиту до районного відділу Держгеокадастру та отримати офіційну інформацію про наявність земель резерву по даному населеному пункту. 12.05.2016 року через Ківшоватську сільську раду їй було надано письмову відповідь за № 1064 з якої вбачається, що на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області рахується земельна ділянка загальною площею 19,8104га (рілля). Вона зверталася з заявою про вирішення свого питання до Таращанської районної Державної адміністрації Київської області. 21.12.2016 року листом Таращанської РДА за № 06-10/170 їй було рекомендовано для відновлення своїх прав на земельну частку (пай) звернутись до суду. Тобто, вона дізналася про порушення свого права лише після отримання інформації про наявність земель резерву та консультації з адвокатом, яка відбулась в 2016 році. Відповідач про наявність земель запасу офіційно до 2016 року не повідомляв і тому, вона вважає причину пропущення нею строку позовної давності поважною. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Земельна частка такій особі має бути надана згідно п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» із земель резервного фонду, створеного місцевою радою під час передачі земель у колективну власність. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належно, про причини неявки не повідомили, проте, представник позивача в позовній заяві просить розглядати справу без участі позивача. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області також в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений, надав до суду клопотання в якому просить розглядати справу без їхньої участі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст130 ЦПУ України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.ст.174, 175 цього кодексу. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, який розглядає справу, має право винести рішення, якщо при цьому не порушуються вимоги Закону чи чиїсь права, інтереси. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач, починаючи з 01 грудня 1990 року по 2002 рік працювала в колгоспі імені Леніна с. Ківшовата Таращанського району Київської області і була членом колгоспу, що підтверджується копією трудової книжки позивача, архівною довідкою та випискою з книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника. Згодом колгосп імені Леніна згідно рішення загальних зборів було реорганізовано у КСІІ «Ківшовата», а пізніше в СТОВ «Ківшовата АО». На підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 в березні 1997 року в КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області проведено розпаювання земель. Згідно п. 2 згаданого Указу право власності на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. На момент розпаювання земель КСП «Ківшовата» позивач з членів колгоспу не вибувала та продовжувала працювати там до 2002 року. Згідно інформації, яка надана 28.02.2007 року Таращанською районною державною адміністрацією Київської області правонаступники колгоспу ім.Леніна с. Ківшовата Таращанського району відсутні. Відповідно до ст.ст. 5, 6 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згодом були проведені збори пайщиків КСП «Ківшовата», якими був затверджений список працівників та пенсіонерів по розпаюванню землі. На момент складання цих списків позивач мала право на земельну частку (пай). Розмір земельної частки (пай) по даному господарству складає 2,76 в умовних кадастрових гектара вартістю 13624,00 грн.. Після того як позивачу стало відомо, що її помилково не включили в списки осіб, які мають право на земельну часку (пай), вона зверталася до підприємства, де їй пообіцяли згодом включити її прізвище до додаткових списків. Проте з невідомих їй на те причин її прізвище так і не було включене до даного додаткового списку. Пізніше позивачу усно представником правонаступника підприємства було повідомлено, що вільних земель резерву по даному населеному пункту не має і тому при всьому бажанні їй допомогти виділити земельну частку (пай) не має можливості. Весною 2016 року позивачу стало відомо, що відділом Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області було проведено інвентаризацію земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області. За результатами даної інвентаризації виявлено землі 19.8104 га. (рілля), які відносяться до земель запасу. В звязку з цим в квітні 2016 року позивач прийшла на консультацію до адвоката, який їй рекомендував письмово звернутися до Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області з вимогою про направлення запиту до районного відділу Держгеокадастру та отримати офіційну інформацію про наявність земель резерву по даному населеному пункту. 12.05.2016 року через Ківшоватську сільську раду позивачу було надано письмову відповідь за № 1064 з якої вбачається, що на території Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області рахується земельна ділянка загальною площею 19,8104 га (рілля). Позивач зверталася з заявою про вирішення свого питання до Таращанської районної Державної адміністрації Київської області. 21.12.2016 року листом Таращанської РДА за № 06-10/170 позивачу було рекомендовано для відновлення своїх прав на земельну частку (пай) звернутись до суду. Тобто, позивач дізналася про порушення свого права лише після отримання інформації про наявність земель резерву та консультації з адвокатом, яка відбулась в 2016 році. Відповідач про наявність земель запасу офіційно до 2016 року не повідомляв і тому, позивачем не пропущений строк звернення до суду за захистом порушеного права. Таким чином, позивач мала право на земельну частку (пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектара вартістю 13624 грн. Відповідно до п. 5 Указу Президента України по цьому питанню видачі громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться відповідною районною державною адміністрацією. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе задовольнити даний позов, оскільки як було встановлено в судовому засіданні позивач на момент розпаювання земель колективної власності членів КСП «Ківшовата» із членів вказаного підприємства не вибувала, а тому відповідно до п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» мала право на земельну частку (пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектара вартістю 13624 грн. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат по справі, а тому судові витрати суд залишає за нею.

Outcome: approved