Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини - [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований 03.09.2004, та від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 19.10.2007 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Дитина після розірвання шлюбу та по теперішній час фактично проживає з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Починаючи з дати розлучення і до сьогодення [PERSON] не зустрічався з донькою. Ще до розлучення, а саме з березня 2007 року відповідач почав жити окремо в своїй квартирі. Наразі донька взагалі не входить до кола інтересів відповідача: він має нову сім`ю, дітей. Порядок участі у вихованні дитини відносно [PERSON] було встановлено по неділям з 09:00 до 19:00, але відповідач скористався правом на спілкування з донькою лише один раз, а після цього не виявляв бажання приділити свою увагу і час власній дитині. У можливостях спілкування з донькою відповідача ніхто жодним чином не обмежує, однак останній участі у житті дитини не бере, не приїздить і не телефонує навіть на свята. Ані навчанням, ані станом здоров`я доньки [PERSON] не цікавиться, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не надає дозволу на виїзд дитини за кордон, участі у матеріальному забезпеченні доньки не приймає, призначені судом аліменти не сплачує. Зважаючи на викладене позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. 30.01.2018 ухвалою Подільського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.07.2019 роз`єднано кілька поєднаних в одному провадженні вимог, шляхом виділення в самостійне провадження позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Також, 16.07.2019 ухвалою суду передано справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав на розгляд до Київського районного суду м. Харкова. 16.10.2019 ухвалою Київського районного суду м. Харкова матеріали цивільної справи направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Жовтневого районного суду м. Харкова. Вказана справа відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2019 передана у провадження судді Гаврилюк С. М. (том 1 а.с. 77). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.11.2019 прийнято до свого провадження та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, призначено підготовче засідання (том 1 а.с. 78-80). 19.12.2019 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування (том 1 а.с. 100-101). На підставі заяви представника позивача [PERSON] від 19.12.2019 виключено з числа третіх осіб у даній справі Службу у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації (том 1 а.с. 108). 15.01.2020 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні у зв`язку із ненадходження до суду висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на виконання ухвали суду від 19.12.2019, відповідно до ч. 3 ст. 189 ЦПК України для належної підготовки справи для розгляду по суті, продовжено строк проведення підготовчого провадження (том 1 а.с. 125-127). При підготовці справи до судового розгляду проведені підготовчі дії, визначені ч. 2 ст. 197 ЦПК України, зокрема, долучено до матеріалів справи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (том 1 а.с. 137-138). 28.02.2020 ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду у судове засідання. Крім того, постановлено визнати явку представника органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації обов`язковою у судове засідання для розгляду справи по суті, надання пояснень (том 1 а.с. 143-144). Ухвалою суду від 26.03.2020 постановлено проводити судове засідання в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м. Харкова та Дніпровським районним судом м. Києва (том 1 а.с. 160-161). 07.07.2020 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні постановлено розглядати справу в заочному порядку за згодою позивача та представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України (том 1 а.с. 213-221). Окрім того, ухвалою суду від 07.07.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача щодо залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про збільшення розміру аліментів (том 1 а.с. 212). Також, у судовому засіданні 07.07.2020 вирішено питання щодо можливості надання власної думки та пояснень неповнолітньою дитиною [PERSON] у присутності її законного представника - позивача [PERSON] , згідно вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України (том 1 а.с. 213-221). Позивач, представник позивача [PERSON] , який діє на підставі ордеру, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити їх, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні 07.07.2020 підтримала позов. Після оголошення перерви у судовому засіданні представником третьої особи подано до суду клопотання про розгляд справи без присутності у судовому засіданні представника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому вони також просять прийняти рішення в найкращих інтересах дитини (том 1 а.с. 136). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди позивача та представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, пояснення неповнолітньої дитини [PERSON] , дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07 листопада 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 07.11.2007, актовий запис № 552. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачеві присвоєно прізвище « [PERSON] » (том 1 а.с. 14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.04.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 13). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.10.2007 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.08.2007 та до досягнення дитиною повноліття (том 1 а.с. 19-21). Частиною четвертою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 26 січня 2008 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 38 та видано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 2 Харківського міського управління юстиції 26.01.2008 відповідне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивачеві присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] » (том 1 а.с. 15). Дитина сторін - [PERSON] з 23.01.2009 проживає разом з позивачем [PERSON] в м. Києві, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (том 1 а.с. 114, 115). Як вбачається з довідки Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 234 м. Києва з поглибленим вивченням економіки і права від 17.11.2017 за № 189, [PERSON] на день видачі довідки навчалася в 6-в класі даного закладу (том 1 а.с. 16). Окрім того, 11.12.2017 даним закладом видано психолого-педагогічну характеристику за № 371 на [PERSON] , [INFO], ученицю 6-В класу, відповідно до якої батьківські збори відвідує мати дитини - [PERSON] , яка також індивідуально спілкується з класним керівником та цікавиться навчанням дитини (том 1 а.с. 17). Позивач [PERSON] з 07.11.2015 до теперішнього часу працює в Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України, що підтверджується довідкою з місця роботи № 19/111/3-36534, виданою 29.11.2017 (том 1 а.с. 18). Із психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] , [INFO], ученицю 8-В класу, видану 04.11.2019 Спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 234 м. Києва з поглибленим вивченням економіки і права, вбачається, що батько дитини - [PERSON] жодного разу не відвідував батьківські збори, навчанням дитини постійно цікавиться мати - [PERSON] , яка завжди відвідує батьківські збори та спілкується з класним керівником індивідуально (том 1 а.с. 116). 29.11.2019 завідувачем сектору служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в м. Києві проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі чого складено акт № 241, з якого вбачається, що дитина проживає разом з позивачем, її чоловіком [PERSON] та молодшою сестрою [PERSON] , [INFO] . Для виховання та розвитку дитини в квартирі створено всі необхідні умови. Стосунки в сім`ї теплі, існує взаєморозуміння та повага. За результатами проведеної бесіди встановлено, що мати дівчинки бажає позбавити батьківських прав відносно дитини, так як батько не займається її вихованням та утриманням (том 1 а.с. 113). Висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.01.2020 № 103/640/41/3, що міститься в матеріалах цивільної справи, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (том 1 а.с. 137-138). Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] належним чином свої обов`язки щодо утримання дитини та виконання судового рішення про стягнення аліментів не виконує, у зв`язку з чим у останнього утворилася заборгованість, яка станом на 30.09.2020 складає 103629,25 грн, про що зазначено у розрахунку заборгованості по аліментам від 29.10.2020, виданим старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2819/07. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 15, 16 його Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своє малолітньої доньки [PERSON] . Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, суд вважає, що існують усі правові підстави щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений останньою судовий збір в розмірі 640,00 грн за вимогу про позбавлення батьківських прав (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved