Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 13.10.2006 між [PERSON] і [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що у 2006 її онучка [PERSON] запропонувала їй укласти договір довічного утримання, обгрунтовуючи свою позицію тим, що вона людина похилого віку і за нею треба догляд та матеріальна допомога. Вона погодилася, розраховуючи на факт родинності та добропорядності, і 13.10.2006 договір підготовлено в Олександрівській державній нотаріальній конторі та підписано сторонами. З 2007 онучку жодного разу не бачила навіть біля свого помешкання. У зв`язку з тим, що вона часто хворіє та за станом здоров`я повністю не може себе обходити, звернулася до соціальної служби та їй призначено соціального працівника, яка приходила до неї два рази на тиждень, приносила ліки та продукти харчування, допомагала прибирати та прати. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язалася довічно утримувати її, забезпечувати харчуванням і одягом, доглядати за нею, надавати їй необхідну грошову та іншу допомогу, підтримувати її житлове приміщення у належному стані. Замість цього вона передала їй у власність житловий будинок [ADDRESS] . Зазначені обставини згідно з п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України можуть бути підставою для розірвання укладеного ними договору довічного утримання. В останні роки вона тяжко хворіє і майже всю свою пенсію витрачає на придбання ліків, харчування та іноді нічого не залишається. За нею здійснюють догляд сторонні люди, а онучка з 2007 навіть не телефонує дізнатися про її існування. Тому, вирішити питання щодо скасування договору з відповідачем за спільною згодою не представляється можливим, і вона вимушена звертатися до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 71). Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, проте у судові засідання, призначені на 09.10.2019 та 08.11.2019, не з?явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала (а.с. 60, 74). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить\~заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності\~та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.\~ Судом встановлено, що 13.10.2006 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), який посвідчено державним нотаріусом Олександрівської державної нотаріальної контори Костенко Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1102, що підтверджується також Витягом з Державного реєстру правочинів та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 7-9). За умовами п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.2, 2.3 вищевказаного договору [PERSON] передала належний їй, а [PERSON] отримала у власність житловий будинок з господарсько-побутовими приміщеннями під [ADDRESS] та зобов`язалася довічно повністю утримувати [PERSON] Матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватися [PERSON] , оцінено сторонами у розмірі мінімальної пенсії за віком щомісячно. Утримання (догляд) визначено сторонами у вигляді: забезпечення [PERSON] житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваному будинку, у обох сторін є право користування допоміжними приміщеннями будинку; забезпечення щоденним триразовим харчуванням, у разі спорів з приводу достатнього харчування раціон для відчужувача складає дієтолог чи лікар; надання необхідних побутових послуг; забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. За умовами п. 3.1.2 вищевказаного договору [PERSON] має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем ( [PERSON] ) своїх обов`язків за цим договором. За умовами п. 4.2 вищевказаного договору, цей договір може бути розірвано у судовому порядку. Згідно довідки Олександрівської селищної ради № 1929 від 07.05.2019, [PERSON] має наступний склад сім`ї: онучка [PERSON] , 1984 року народження, та правнук [PERSON] , 2005 року народження (а.с. 10). Згідно довідки Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Олександрівського району № 04/108 від 18.06.2019, [PERSON] дійсно перебувала на обслуговуванні даного центру у відділенні соціальної допомоги вдома з 10.12.2009 по 02.05.2019 (а.с. 33). У відповідності до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Згідно з вимогами ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що фактично відповідач не виконувала зобов`язання за умовами договору, так як з 2007 відповідач жодного разу не з`являлася до позивача, не телефонувала дізнатися про її існування, не забезпечувала її щомісячне матеріальне утримання (догляд), не забезпечувала харчуванням, не надавала необхідних побутових послуг, не забезпечувала належними лікувальними засобами позивача, яка протягом останніх років хворіє та витрачає свою пенсію на придбання ліків. За станом здоров`я позивачу надавалося обслуговування соціальним працівником Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Олександрівського району з 10.12.2009 по 02.05.2019, який проходив до неї двічі на тиждень, приносив ліки та продукти харчування, допомагав прибирати та прати. Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання слід задовольнити, оскільки вбачається істотне порушення його умов. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України, понесені позивачем судові витрати за оплату судового збору необхідно стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved