Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 12 лютого 2020 року о 18-46 годин водій [PERSON] , керуючи автомобілем «FORD TRANZIT» реєстраційний номер: [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі вул.Центральній у м.Синельникове Дніпропетровської області при виїзді перехрестя з вул.Каштанова, не надав переваги в русі автомобілю «CHERY TYGGO» реєстраційний номер: [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та здійснив з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року водія [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належному позивачу автомобілю були завдані механічні пошкодження і згідно висновку №7345 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 04 березня 2020 року вартість завданого позивачу матеріального збитку становить 129630,96 грн. Автомобіль «FORD TRANZIT», яким керував [PERSON] , належить Приватному підприємству «Росинка». Також вказаний транспортний засіб був застрахований у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.191160427 від 25 вересня 2019 року. Обовязок страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 130000,00 грн., франшиза складає 2600,00 грн. Отже, розмір спричиненої позивачеві шкоди покривається лімітом страхового відшкодування, у зв`язку з чим відшкодування такої шкоди необхідно покласти на страхову компанію, а франшизу в розмірі 2600,00 грн. на ПП «Росинка». 10 березня 2020 року позивач звернулася до страхової компанії з заявою про виплату їй грошових коштів у розмірі завданої матеріальної шкоди, але 11 березня 2020 року від ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було отримано листа про виплату страхового відшкодування в розмірі 54292,01 грн. без зазначення причин. Отже, оскільки страхова виплата була здійснена не в повному розмірі, позивач просить суд стягнути з ПрАТ СК «Україна» на її користь шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 72738,95 грн., а з ПП «Росинка» стягнути франшизу в розмірі 2600,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з ПП «Росинка» понесені нею витрати на оплату експертного дослідження в розмірі 4000,00 грн., а судові витрати по справі покласти на відповідачів в солідарному розмірі. Представник відповідача ПрАТ СК «Україна» надав суду відзив на позов, де зазначив, що Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №09-D/70/7 пинкова вартість належного позивачу транспортного засобу становить 103029,07 грн., вартість відновлювального ремонту становить 114469,56 грн., а вартість транспортного засобу в пошкодженому стані складає 46137,06 грн. Отже, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим вказаний транспортний засіб вважається фізично знищеним і його власнику відповідно до вимог діючого законодавства було відшкодовано різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що складає 54292,01 грн. Також посилається на невідповідність наданого позивачем висновку експертного дослідження автотоварознавця від 04 березня 2020 року вимогам п.32 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оскільки вказаний висновок не містить розрахунків вартості залишків фізично знищеного транспортного засобу. Просить суд у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача ПП «Росинка» надав суду відзив на позов, де зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення франшизи визнає у повному обсязі. Також відповідач згоден відшкодувати половину понесених позивачем витрат на сплату судового збору. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вартості експертного дослідження 4000,00 грн. не визнає, оскільки 25 лютого 2020 року належний позивачеві транспортний засіб був оглянутий представником ПрАТ СК «Україна» і складено протокол технічного огляду, тоді як понесені потерпілим витрати на проведення експертизи відшкодовуються останньому страховиком у разі, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк для огляду транспортного засобу. У цій частині просить у задоволенні позову відмовити. У відкритому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ СК «Україна» в судове засідання не з`явився по невідомим суду обставинам. Представники відповідача ПП «Росинка» у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, підтримали відзив на позов. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази у справі. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача до ПрАТ СК «Україна» підлягають задоволенню, а позовні вимоги до ПП «Росинка» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 лютого 2020 року о 18-46 годин водій [PERSON] , керуючи автомобілем «FORD TRANZIT» реєстраційний номер: [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі вул.Центральній у м.Синельникове Дніпропетровської області при виїзді перехрестя з вул.Каштанова, не надав переваги в русі автомобілю «CHERY TYGGO» реєстраційний номер: [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та здійснив з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року водія [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що підтверджується копією постанови. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, постановою судді у справі про адміністративне правопорушення вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, встановлена, постанова набрала законної сили і не оскаржувалася відповідачем, тому ця постанова є обов`язковою для суду при вирішенні даної цивільної справи і факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди саме з вини відповідача [PERSON] доведений. Автомобіль «FORD TRANZIT», яким керував [PERSON] , належить Приватному підприємству «Росинка» і вказаний транспортний засіб був застрахований у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.191160427 від 25 вересня 2019 року, що доводиться копією поліса №ЕР.191160427 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Обов`язок страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну становить 130000,00 грн., франшиза складає 2600,00 грн. Як було встановлено у судовому засіданні і не заперечувалося сторонами позивач отримала від ПрАТ СК «Україна» страхове відшкодування в розмірі 54292,01 грн. Згідно висновку №7345 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 04 березня 2020 року вартість завданого позивачу матеріального збитку становить 129630,96 грн. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фіктичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У п.30.1 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.30.2 ст.30 Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. За змістом зазначених норм закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Отже, оскільки страхова виплата була здійснена не в повному розмірі, позовні вимоги про стягнення з ПрАТ СК «Україна» на користь позивача шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 72738,95 грн., підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з ПП «Росинка» на користь позивача франшизи в розмірі 2600,00 грн., оскільки відповідно до п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Позовні вимоги щодо стягнення з ПП «Росинка» витрат, понесених на оплату вартості експертного дослідження підлягають частковому задоволенню. Так, відповідно до п.2 ч.2 ст.133 ЦПК України витрати, пов`язані із залученням експертів та проведення експертизи, відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Отже, понесені позивачем витрати на підготовку експертного висновку відносяться до судових витрат, які відповідно до вимог ст.141 ЦПК України покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Наданий відповідачем ПрАТ СК «Україна» в якості доказу висновок експертного авто товарознавчого дослідження від 26 травня 2020 року суд не вважає належним і допустимим доказом. Так, виплата позивачу страхового відшкодування в розмірі 54292,01 грн. відбулося 12 березня 2020 року, а вказаний висновок був виготовлений 26 травня 2020 року, тобто вже після сплати страхового відшкодування, що викликає сумніви стосовно достовірності викладених у висновку обставин і розміру спричиненої шкоди. Крім того, згідно картки атестованого судового експерта експерт Яремчук В.В., який виготовив вищезазначений висновок, був неодноразово притягнутий до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх службових обов`язків і 03 липня 2020 року дія його свідоцтва була призупинена, що також викликає сумніви стосовно достовірності складеного ним висновку у вказаній справі. Необгрунтованими суд вважає і посилання відповідача на невідповідність наданого позивачем висновку експертного дослідження автотоварознавця від 04 березня 2020 року вимогам п.32 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оскільки вказаний висновок містить дані щодо вартості транспортного засобу до пошкодження, який дорівнює розміру понесеного матеріального збитку 129630,96 грн., а право на залишки транспортного засобу отримує страховик, який у даному випадку жодних вимог щодо отримання залишків транспортного засобу не заявляв. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою частково. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial