Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даний позовом, який обґрунтовує наступним. Вона є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 13.09.2012 р. Позивачка зазначає, що в даній квартирі зареєстровані: вона, її мати [PERSON], її син - [PERSON] та відповідач по справі. Відповідач фактично не мешкає за цією адресою близько 2-х років. Позивач вказує, що внаслідок того, що відповідач зареєстрований, але фактично не мешкає, вона вимушена нести самостійно витрати на комунальні платежі, які нараховуються по кількості зареєстрованих осіб. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2018 р. відкрито провадження по даній справи та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам наданий строк для надання заяв по суті. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. В судове засідання відповідач по справі повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не надавав. Судом були направлені судові повістки на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, які повернулися на адресу суду з причин «за не запитом». З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що є всі умови для ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та інші докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, укладеного 13.09.2012 р. та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. зареєстрованого в реєстрі за №798 (а.с. 6-15). Місце проживання позивача зареєстроване за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту позивача (а.с. 16-19). Відповідач по справі є громадянином Азербайджанської республіки, що підтверджується копією його паспорту та посвідчення (а.с. 20 -25). Відповідно до довідки виданої ОБ'ЄДНАННЯМ СПІВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «МЕДИК-8» 12.11.2018 р., у вищевказаній квартирі фактично мешкають: позивач, її син [PERSON], 2014 р.н., мати - [PERSON], 1933 р.н. Громадянин Азербайджану [PERSON], за вказаною адресою зареєстрований, проте не проживає в даній квартирі вже понад 2 роки (а.с. 4). З Акту обстеження матеріально-побутових умов від 31.08.2018 р., складеного головою ОСББ «МЕДИК-8» від 31.08.2018 р. вбачається, що у вищевказаній квартирі зареєстровані: позивач, її син [PERSON], її мати - [PERSON], [PERSON], [INFO] Останній фактично не мешкає за цією адресою з червня 2016 р. Відповідно до інформації наданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 01.03.2019 р., [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 09.09.2018 р. по теперішній час (а.с. 49). Позивач посилається в позові, як на підстави своїх позовних вимог, на ст. 391, 405 ЦК України, ст. 71,72 ЖК УРСР. Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтями 71,72 ЖК УРСР не регулюються правовідносини щодо житла, яке є приватною власністю. Позивач посилається на ч. 2 ст. 405 ЦК України, при цьому доказів, що відповідач був членом її сім'ї, як власника житла, суду не надала. Зі складеного головою ОСББ «МЕДИК-8» Акту обстеження умов за місцем проживання позивача можна дійти висновку, що на момент його складання, відповідач у обстежуваній квартирі не мешкає. У вищевказаній довідці ОСББ «МЕДИК-8» зазначені аналогічні обставини. На підставі яких обставин, головою даного ОСББ зроблений висновок, що відповідач фактично мешкав в цій квартирі і не мешкає в ній з червня 2016 р., в даному Акті не зазначено. З наданих позивачем суду доказів, не можливо встановити, на яких підставах і коли у відповідача виникло право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], а також, які наразі існують перешкоди у користуванні, розпорядженні позивачем належною нею квартирою, враховуючи, що відповідач не зареєстрований на теперішній час в цій квартирі. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані позивачем належним чином, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed