Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення порядку користування квартирою, просить встановити порядок користування квартирою, що розташована за адресою: 64600, Харківська область, м. Лозова, мікрорайон 5[ADDRESS], а саме виділити їй, [PERSON] у вищевказаній квартирі житлову кімнату №3, площею 14,8 метри квадратних, [PERSON] житлову кімнату №4, площею 11 метрів квадратних, [PERSON] житлову кімнату №6, площею 11,7 метрів квадратних, кімнату №1, площею 13,4 квадратних метри, кімнату №2, площею 9,1 квадратних метри, кімнату №5, площею 3,2 квадратних метри, та балкон залишити в спільному користуванні. Позивач у судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити (а.с. 93). Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить слухати справу без його участі. Проти позовних вимог заперечує і просить відмовити в їх задоволенні (а.с. 92). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, 23 жовтня 2009 року на підставі договору дарування квартири, розташованої за адресою: Харківська обл., м. Лозова, мікрорайон 5[ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] отримали у власність по 1/2 частині кожному, тобто у спільну часткову власність, що підтверджується договором дарування від 23.10.2009 року, засвідченого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №883 (а.с. 11). Спірна квартира має загальну площу 66,1 кв. м, житлову площу 38,7 кв.м. Площа нежитлової частини квартири відповідно дорівнює 27,4 кв.м. Квартира складається з трьох кімнат житловою площею 16,8 кв.м, 10,1 кв.м та 11,8 кв.м, кухні 9,3 кв.м, ванної кімнати 2,7 кв.м, вбиральні 1,4 кв.м, передпокою 11,№ кв.м, вбудованої шафи 0,50 кв.м та обладнана балконом 3,0 (0,9) кв.м., лоджією 2,6 (1,3) кв.м. Частинами 1, 2 ст. 358 ЦК України, яка регулює здійснення права спільної часткової власності, встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 вказаної статті, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частці позивача в праві власності на квартиру в розмірі 1/2 відповідає площа квартири 33,05 кв.м (66,1/2), в тому числі житлова 19,35 кв.м (38,7/2), нежитлова 13,7 кв.м (27,4/2). Якщо у відповідності до заявлених позовних вимог виділити позивачу у користування кімнату площею 14,8 кв.м та 11 кв.м, відповідачу кімнату площею 11,7 кв.м, залишивши інші приміщення, в тому числі лоджію, у спільному користуванні співвласників, то у користуванні позивача будуть приміщення загальною площею 14,8 + 11 + 13,7 = 39,5 кв.м. Таким чином, в разі задоволення позову площа кімнат, а також загальна площа квартири, якою користуватиметься позивач, буде більшою за площу, яка відповідає її частці у праві власності на квартиру, що суперечитиме приписам ч. 3 ст. 358 ЦК України та порушуватиме права відповідача. Згідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторонами клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи для визначення можливих варіантів встановлення порядку користування квартирою, заявлено не було. Таким чином, всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не доведено, шляхом надання суду належних та допустимих доказів, можливість встановлення порядку користування спірною квартирою та відповідність фактичної площі квартири, яка перебуватиме в користуванні сторін в разі встановлення порядку користування квартирою, їх часткам у праві спільної часткової власності на квартиру. Крім того, судом встановлено, що 23 вересня 2009 року, колишнім власником квартири, [PERSON], було укладено договір з будівельною компанією ТОВ «Баго». В результаті виконання умов вказаного договору, колишнім власником квартири, було проведено у спірній квартирі будівельні роботи. 23 вересня 2009 року у звязку з тим, що будівельна компанія ТОВ «Баго» провела вказані будівельні роботи з порушенням будівельних норм, колишній власник квартири, [PERSON], відмовилась підписувати акт виконаних робіт, оскільки будівельні роботи були проведені з порушенням умов укладеного договору, що призвело до того, що квартира, після проведення ремонтних робіт, будівельною компанією ТОВ «Баго», у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України, стала самочинно перепланованим обєктом власності. Таким чином встановлено факт того, що з 23 вересня 2009 року, квартира яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] стала самочинно перепланованим обєктом власності. Станом на день звернення до суду, [PERSON] з позовною заявою про встановлення порядку користування квартирою, самочинне перепланування у спірній квартирі так і не було оформлене у відповідності до вимог Закону. Вказане підтверджується технічним паспортом, на спірну квартиру, у якому міститься відмітка про самочинне перепланування. У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) раніше отримано право власності. Об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти, не є об'єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Виходячи з вище наведеного, встановити порядок користування квартирою, можливо тільки після отримання відповідних дозволів, та реєстрації самочинного перепланування, відповідно до вимог Закону, та внесення даних про реконструйовану квартиру до єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно. У іншому випадку за відсутності правовстановлюючих документів оформлених належним чином, не можливо буде встановити площу квартири, не можливо буде встановити площу кожної кімнати окремо, а отже не можливо визначити площу кімнат якою кожна зі сторін даної справи при виконанні рішення суду, буде мати право користуватись. У звязку з чим у такому випадку рішення суду не можливо буде виконати. А отже, з огляду на викладене суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у позові є необхідним скасувати заходи забезпечення позову.

Outcome: dismissed