Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 29.04.2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, у звязку з чим у них постійно виникали суперечки. Від постійних суперечок та скандалів у позивача погіршилося самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. Через деякий час вони зовсім втратили повагу один до одного, подальше спільне життя виявилося нестерпним для обох, зникло почуття любові та взаєморозуміння. Такі взаємовідносини між ними привели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач перестав приймати участь у веденні домашнього господарства. З листопада 2015 року, вона та відповідач повністю припинили шлюбні стосунки, припинили всети спільне господарство та проживають окремо. Позивач вважає, що їх подальше спільне життя і збереження життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Крім того, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 03.03.2016 року сторонам було надано строк на примирення терміном два місяці, однак це позитивних результатів не дало. У звязку з цим, просить розірвати з відповідачем шлюб, судові витрати покласти на неї. Крім того, після розірвання шлюбу просила повернути їй дошлюбне прізвище : «Муц». До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задольнити. До початку судового засідання відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд, згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи відсутність примирення сторін, а також обставини життя подружжя, відсутність неповнолітніх дітей, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи : копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ № 309968, згідно якого 29.04.2015 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу : «Шамрай»; копією паспорта [PERSON], серія АО № 298318. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам дітей або одного з подружжя. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги встановленою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені документально та визнані відповідачем. На підставі викладеного та ст.ст.110-112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved