Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що вона починаючи з 2004 року безперервно, тривало, відкрито та добросовісно, володіє земельною ділянкою площею 6,6 га. в умовних кадастрових одиницях без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області. Власником якої є [PERSON] , яка у 2004 році дозволила користуватися земельною ділянкою, з метою забезпечення її, як її онуки, коштами та виїхала на постійне місце проживання до Донецької області в м. Донецьк, після окупації вказаної території терористичними організаціями Російської Федерації залишилась жити в окупованому м. Донецьк. Право власності на земельну ділянку належало [PERSON] на підставі, сертифікату серії ХС №0107200 зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №134 від 17.04.1997. [PERSON] є її рідною бабусею по батьківській лінії, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] є її батьком та довідкою Рубанівської сільської ради, про те, що [PERSON] є її бабусею. 25.07.2008 нею змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . З метою оформлення права власності на земельну ділянку [PERSON] неодноразово звертався до Рубанівської сільської ради. Однак, їй було відмовлено у наданні такого дозволу, що підтверджується листом Рубанівської сільської ради, а тому просить суд визнати за нею - [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) в порядку набувальної давності право власності на земельну частку (пай) розміром 6,6 умовних кадастрових гектар, без визначення меж в натурі, яка належала [PERSON] , на підставі сертифікату серії ХС №0107200 зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №134 від 17.04.1997. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але у позові просила суд розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача - Рубанівської сільської ради - Куратов О.В. у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву у якій зазначив, що позов визнає повністю та просить суд розглянути справу у його відсутність. Прийнявши відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. З 2004 року позивач по теперішній час, безперервно, тривало, відкрито та добросовісно, володіє земельною ділянкою площею 6,6 га. в умовних кадастрових одиницях без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, тобто фактично стала її власником. Згідно сертифікату серії ХС №0107200 на право на земельну частку (пай) за №134 від 17.04.1997 року виданого Великолепетиською районною державною адміністрацією зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів право власності на земельну ділянку належало [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 13.04.1990 року виданого Рубанівською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 25.07.2008 року виданого відділом РАЦС Великолепетиського РУЮ в Херсонській області [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області [PERSON] є бабусею ( [PERSON] є батьком, а матір`ю є [PERSON] ) [PERSON] . Згідно довідки виконавчого комітету Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, про те, що [PERSON] відкрито безперешкодно користується земельною ділянкою на підставі сертифікату серія ХС №0107200 (виданий [PERSON] ) зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №134 від 17.04.1997 року площею 6,6 у.к.г. з 2004 року (з 2004 року по 2015 рік земельна ділянка перебувала в оренді ТОВ «Жовтневе» та сплачувався земельний податок, з 2015 року користується самостійно). Згідно довідки ТОВ «Жовтневе», [PERSON] відкрито безперешкодно користується земельною ділянкою на підставі сертифікату серія ХС №0107200 (виданий [PERSON] ) зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №134 від 17.04.1997 року площею 6,6 к.к.г. з 2004 року (з 2004 року по 2015 рвік земельна ділянка перебувала в оренді ТОВ «Жовтневе» та сплачувався земельний податок, з 2015 року користується самостійно). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Інститут набувальної давності захищає права справжнього володільця проти попереднього. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. З ст. 344 ЦК України). У поставові від 14 травня 2019 року (справа № 910/17274/17, провадження № 12-291 ге 18) Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків: «43. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 729/608/17 (провадження № 14-648цс18) вказано, що «умовами набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю є: 1) добросовісність користування земельною ділянкою, яке полягає у невчиненні особою перешкод власнику земельної ділянки у реалізації ним свого права власності на це майно протягом 15 років; 2) відкритість користування, яке має бути очевидним для усіх інших осіб; 3) безперервність користування протягом 15 років; 4) відсутність документів, які б свідчили про наявність у громадянина прав на цю земельну ділянку. Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю. Порядок набуття громадянами права власності на земельну ділянку встановлений у ЗК України. Відповідно до статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування». Отже, враховуючи, той факт, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і більше 15 років продовжує відкрито, безперервно володіти земельною ділянкою, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) в порядку набувальної давності право власності на земельну частку (пай) розміром 6,6 умовних кадастрових гектар, без визначення меж в натурі, яка належала [PERSON] , на підставі сертифікату серії ХС №0107200 зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №134 від 17.04.1997 року за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, крім того представник відповідача позов визнав, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, ст. 328, 344 ЦК України, суд

Outcome: approved