Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є рідною бабусею [PERSON], [INFO], батьками якого є: [PERSON], донька позивача, яка померла [INFO], та [PERSON], яки в даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі на території Російської Федерації. Рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 07.11.2017 року № 654 позивача призначено опікуном [PERSON], якого в свою чергу визнано дитиною позбавленою батьківського піклування. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, матеріальної допомоги не надає, контакту з сином не підтримує, станом його здоров'я не цікавиться. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судове засіданні відповідач не з'явився, згідно протоколу судового засідання від 12.07.2018 року, яке проводилося Ленінським районним судом м. Чебоксари Чувашської республіки за дорученням Рубіжанського міського суду Луганської області, відповідач не заперечував проти розгляду справи за його відсутності, а позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 75). Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Суд, заслухавши думку учасників справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приймає визнання ним позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження, виданого 15.01.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області, [INFO] народився [PERSON], батьками якого є: [PERSON] та [PERSON], та який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 26.01.2018 року, наданої Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради за № 8216 (а. с. 7, 20, 45). Рішенням Рубіжанського суду Луганської області від 10.03.2005 року, яке набрало законної сили 11.04.2005 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 07.12.2017 року Рубіжанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 560 (а.с.10, 46). [PERSON] відбуває покарання на території Російській Федерації, а саме у Федеральній казенній установі виправної колонії № 1 Управління федеральної служби виконання покарання по Чувашскій Республіці - Чувашиї за адресою: 428903, ЧР, м. Чебоксари, сел. Лапсари. Період відбування покарання з 20 січня 2016 року по 19 січня 2019 року, що підтверджується довідкою від 29.09.2017 року № 21/70/1/7-320 (а.с.11, 47) Відповідно до довідки, виданої 14.11.2017 року Рубіжанським міським судом Луганської області за № 129, [PERSON] до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], не зверталась (а.с.15). Згідно акту первинного обстеження житлово-побутових умов від 31.10.2017 року, складеного службою у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] створено відповідні умови для проживання та належного розвитку [PERSON] (а.с.51). Рішенням виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 07.11.2017 року № 654, малолітньому [PERSON] , [INFO], надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та призначено його опікуном [PERSON], [INFO] (а.с.6, 48). [PERSON] навчається Рубіжанській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 2 з першого класу, на даний час є учнем 8 класу, характеризується позитивно, його вихованням займається бабуся - [PERSON], батько - [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, що підтверджується інформацією від 15.12.2017 року № 427, педагогічною характеристикою та довідкою від 24.10.2017 року № 355, наданими Рубіжанською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 2 (а.с.16, 17, 54). Відповідно до довідки, наданої Комунальною установою охорони здоров'я «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Рубіжанської міської ради Луганської області від 15.12.2017 року за № 01-26-193, [PERSON], [INFO], перебуває на обліку лікаря педіатра, дитина мешкає разом з бабусею - [PERSON] (а.с.18). Висновком органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради від 05.12.2018 року за № 742 про позбавлення батьківських прав визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його сина - [PERSON], [INFO] (а.с.21, 41). На виконання ухвали Рубіжанського міського суду Луганської області від 12.03.2018 року від Ленінського районного суду м. Чебоксари Чувашської республіки Російської федерації надійшли відповідні документи (протокол судового засідання від 12.07.2018 року, розпискою від 10.07.2018 року, надана [PERSON] про отримання позовної заяви про позбавлення батьківських прав та доданих до неї документів, підтвердження про вручення документів), згідно яких [PERSON], який відбуває покарання у Федеральній казенній установі виправної колонії № 1 Управління федеральної служби виконання покарання по Чувашскій Республіці - Чувашиї,отримав особисто позовну заяву від 29.01.2018 року про позбавлення його батьківських прав відносно сина - [PERSON], а також додані до неї копії документів, відповідач в судовому засіданні, проведеному Ленінським районним судом м. Чебоксари Чувашської республіки в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглянути справу в Рубіжанському міському суді Луганської області за його відсутності (а.с.57-58, 75-81). Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В положеннях ч. ч. 3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом роз'яснень, викладених у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування Рубіжанської міської ради про позбавлення батьківських прав, визнання відповідачем позову, а також докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. На підставі ч. 1 ст. 141 та п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 704,80 грн. у зв'язку з їх документальним підтвердженням (а.с.1).

Outcome: approved