Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - квартирою №60 за адресою: Кіровоградська область, м.Олександрія, вул.Садова, 58. Позов обґрунтовує тим, що вона являється власником квартира №58 в будинку по вул. Садовій, 60 в м. Олександрії Кіровоградської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Олександрійської міської ради народних депутатів 05.01.1994 року на підставі розпорядження виконкому №5837 від 05.01.1994р. та свідоцтва про право на спадщину. З 08.12.1988 року у квартирі зареєстрований її син [PERSON], який з 2014 року в квартирі не проживає. В звязку з тим, що відповідач зареєстрований у її квартирі, вона не може повноцінно користуватись та розпоряджатись нею і оформити субсидію на комунальні послуги. Позивач в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, зазначив, що на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує, клопотання про виклик свідків просив залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, до суду повернувся конверт з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обовязок, щодо пересилання поштового відправлення», враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] являється власником квартири №60 в будинку по вул. Садовій, 58 в м. Олександрії Кіровоградської області, на підставі свідоцтва про право власності від 05.01.1994 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2015 року. Згідно з довідкою КП «Житлогосп» №375 від 27.07.2018 року [PERSON] зареєстрований в квартирі №60 будинку по вул. Садовій, 5/8 в м. Олександрії Кіровоградської області, що також підтверджується адресною довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 14.09.2018 року №16237/18-Вх. З акту-розпорядження №414 від 26.07.2018 року, складеного майстром дільниці у присутності сусідів [PERSON], [PERSON], затвердженого директором КП «Житлогосп», вбачається, що [PERSON] в квартирі №60 не проживає з 2014 року, в квартирі був відсутній, особистих речей немає. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає в спірній квартирі, власних речей не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що реєстрація відповідача в житловому приміщенні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved