Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що в 1965 році на земельній ділянці по [ADDRESS] було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В подальшому позивач звернувся до відповідача з метою отримання свідоцтва про право власності на даний будинок, проте позивачу було відмовлено, оскільки у останнього відсутній документ, що підтверджує виникнення такого права. Такі дії позивач вважає неправомірними, в зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду з метою захисту свого порушеного права. Позивач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи в її відсутність, в якій позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою представника позивача. Представники третіх осіб, в засідання не з'явилися, про розгляд справи судом повідомлялися, причини неявки суду не повідомляли та не просили розглянути справу у їх відсутність, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до архівного витягу Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 05.01.2015 року № 101-101/Д-2660-6, будинок побудований в 1965 році на земельній ділянці [ADDRESS], що знаходиться в особистому користуванні /а.с. 6/. Відповідно до довідки № 623 від 06.04.2016 року, в 1988 році с. Бортничі Бориспільського району приєднано до території м. Києва, та в зв'язку з чим було змінено нумерацію будинку по [ADDRESS] /а.с.7/. Відповідно до копії технічного паспорту Київського міського бюро інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, виданого 06.04.2016 року, будинок побудований в 1965 році, а надвірні споруди та будівлі в 1983 році /а.с. 8-12/. Згідно відповіді наданої Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 25.04.2016 року ПБ-2016 № 576, право власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано /а.с. 16/. З метою реєстрації свого речового права на нерухоме майно, яким є житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 82,1 кв.м., який був побудований у 1965 році, та надвірні споруди та будівлі, позивач звернулася до департаменту реєстрації виконавчого органу Київської міської ради. Проте, позивачу було відмовлено в проведенні реєстрації оскільки, не надано документів про введення будинку в експлуатацію /а.с. 5/. Проте з таким висновком суд не погоджується виходячи з наступного, у відповідності до п. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. У відповідності до ст. 41 Постанови Кабінету міністрів від 25 грудня 2015 року за №1127, для державної реєстрації права власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (крім випадків державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 p.); 2) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадків надання відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинки); 4) письмова заява співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об'єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що перебуває у спільній частковій власності); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Згідно з п. 2 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації є необов'язковим. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦКУ право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди; право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що будинок побудований в 1965 році, і вимоги які ставить відповідач перед позивачем для реєстрації права власності не повинні застосовуватися до позивача, оскільки відповідно до Постанови КМУ ці вимоги діють для будівель побудованих після 1992 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved