Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] ,\~треті особи:\~територіальна громада\~Лозівської міської\~ради Харківської\~області, [PERSON] ,\~ [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є головним квартиронаймачем квартир [ADDRESS] , розташованих за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області № 84 від 22.02.1994 року. На даний час квартири мають статус комунальних. Крім неї в квартирах зареєстровані: дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , онуки [PERSON] та [PERSON] , а також її син [PERSON] - відповідач по справі. Відповідач хоча і зареєстрований, але в квартирі не проживає тривалий час, його особистих речей в квартирах не має. Її усні вимоги знятися з реєстрації відповідач ігнорує. В зв`язку з реєстрацією відповідача вона несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, не має можливості оформити субсидію, це перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню майном, тому просить визнати відповідача по справі таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирами, розташованими за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Також просила в разі неявки відповідача по справі ухвалити по справі заочне рішення, наслідки ухвалення заочного рішення їй відомі та зрозумілі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить оголошення на офіційному сайті Судової влади про виклик до суду, причину неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи, територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області, Курасова О.К. в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника та просила вирішити справу на власний розсуд. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81\~ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 1, 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Судом встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, що позивач [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Лозівської міської Ради народних депутатів Харківської області № 84 від 22 лютого 1994 року, є головним квартиронаймачем квартир [ADDRESS] , розташованих за адресою: [ADDRESS] . На даний час квартири мають статус комунальних. За даною адресою зареєстровані: позивач [PERSON] , її доньки [PERSON] , [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] та син [PERSON] - відповідач по справі. З 2017 року відповідач в спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться та фактично мешкає за іншою адресою. Вибуваючи з постійного місця проживання, відповідач ніяких претензій на житло не мав. Відповідач в квартирі не з`являється. Всі обов`язки, пов`язані з договором найму житлового майна, виконує позивач по справі. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням відповідачу не чинила, за захистом порушеного права на проживання відповідач не звертався, особистих речей, майна, яке належить відповідачу в квартирі не має. Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно ч. 2 ст.\~167\~ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункту договір найму житлового приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст.\~71\~ЖК України у випадку вибуття наймача жилого приміщення та членів його сім`ї без поважних причин понад шість місяців, договір найму житлового приміщення вважається розірваним. Факт не проживання відповідача по справі в квартирах № [ADDRESS] 94-95 [ADDRESS] [ADDRESS] тривалий час вбачається з актів, складених сусідами від 29 квітня 2019 року та від 17 жовтня 2019 року, в яких зазначено, що відповідач [PERSON] більше ніж шість місяців, за вище вказаною адресою не проживає. В п.\~10\~Пленуму Верховного\~Суду України\~№ 2\~від 12.04.1985 від 12.04.1985 року зі змінами та доповненнями «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу\~України» роз`яснено, що по справам про визнання наймача чи членів його сім`ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК) необхідно встановити причини відсутності відповідача вище встановленого строку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач по справі звільнив житлове приміщення з власної волі, але знятися з реєстрації не бажає, ніяких претензій до позивача щодо спірної квартири не має, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідач вибув на інше місце проживання, не проживає в будинку більш ніж два роки, отже з цього моменту він втратив право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved