Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аванс у розмірі 8000 грн. Вимоги обґрунтувала тим, що у березні 2020 року, після тривалих пошуків житлового будинку з метою придбання, домовилася з відповідачем про попередній огляд запропонованого ним до продажу житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] . 28 березня 2020 року вона приїхала за вказаною адресою щоб оглянути домоволодіння. Його територія на той час була захаращена чагарниками, серед яких стояв колодязь. Відповідач переконав її в тому, що територію домоволодіння можливо упорядкувати, колодязь є придатним до використання, а під час виконання робіт з його впорядкування вона зможе скористатися колодязем сусідів. При цьому, у самому житловому будинку водопостачання відсутнє. Виставлений на продаж будинок, за словами [PERSON] є його спадщиною і сам він у цьому дворі не проживає. Того ж дня між ними було обумовлено всі істотні умови договору і нею, з метою доведення реальних намірів на купівлю вказаного домоволодіння, [PERSON] передано аванс у розмірі 8000 грн. На підтвердження отримання вказаної суми [PERSON] власноруч складено відповідну розписку, в якій він зазначив, що отримав від неї грошові кошти в сумі 8000 грн. в якості передоплати за продаж будинку [ADDRESS] (загальна сума якого складає 55 тисяч гривень). Проте, через декілька днів після передання суми авансу, а саме після прибирання території подвір`я з`ясувалося, що колодязь вже давно не придатний до використання, про це того ж дня їй повідомили і сусіди. Наявність на території домоволодіння води, є для неї істотною умовою, так як до складу її сім`ї входять неповнолітні діти. Посилаючись на вказану причину, вона звернулася до відповідача з проханням повернути сплачену суму авансу, але він в усній формі повідомив, що повертати їй отримані грошові кошти наміру не має. З цього приводу, нею 31 березня 2020 року було зроблено повідомлення до Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Також з метою досудового врегулювання спору, за порадою та допомогою адвоката, 02 квітня 2020 року вона направила лист - вимогу [PERSON] , в якому просила повернути вказану суму авансу. Однак у відповідь на свою вимогу, від [PERSON] отримала листа, в якому він відмовився повернути їй отриманий аванс за продаж будинку та вказав, що в процесі оформлення правовстановлюючих документів для здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вже поніс витрати та втратив матеріальну вигоду, оскільки мав реальних покупців на цей будинок. І взагалі відповідач зазначив, що у зв`язку з поганим самопочуттям на момент досягнення істотних умов договору, не пам`ятає «про яку саме розписку та суму йде мова, та за що саме надавалася розписка». Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку з господарського-побутовими будівлями за [ADDRESS] , який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між ними укладений не був, а вона з відповідачем лише домовилися укладати такий договір в майбутньому (попередній договір), передана нею [PERSON] грошова сума є авансом, який підлягає поверненню, у зв`язку з чим вона звертається до суду з даною позовною заявою. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що дійсно будинок по [ADDRESS] на теперішній час продається, і позивач як і інші потенційні покупці має змогу його оглянути, в тому числі і земельну ділянку та господарсько-побутові споруди, а також можливість перевірити наявність та функціонування підведених та наявних комунікацій домоволодіння. Дійсно 28 березня 2020 року позивач оглядала запропонований до продажу будинок і попередньо дала згоду на його придбання, у зв`язку з чим він був змушений відмовити іншим покупцям, які мали намір його придбати. У зв`язку з поганим самопочуттям вказана розписка (текст розписки) писався не ним особисто, а іншою особою - його дружиною [PERSON] .. Текст вказаної розписки складено російською мовою, у тексті розписки грошова сума не містить визначення «аванс», а зазначена як предоплата, взагалі не зрозуміла правова природа грошових коштів про які йдеться в розписці. Вважає, що передана йому грошова сума є завдатком. Такі ж пояснення викладені відповідачем і в поданих ним до суду заяві та відзиві на позовну заяву від 01 червня 2020 року (а.с. 23,24-27). Зрештою відповідач не заперечує, що отримав від позивача 8000 грн. та що підписав текст розписки. Гроші віддавати позивачу відмовляється, вважає їх завдатком. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] домовилися про купівлю-продаж будинку, що по [ADDRESS] . На підтвердження чого, за підписом [PERSON] 28 березня 2020 року складено розписку, якою засвідчено, що він отримав гроші від [PERSON] в сумі 8000 грн. як передоплату за будинок в [ADDRESS] . Загальна вартість будинку 55 тисяч грн. У судовому засіданні відповідач вказав, що текст розписки писав не він, а його дружина, однак не заперчував факту підписання особисто складеної розписки та отримання ним грошових коштів у сумі 8000 грн., на його думку як завдатку. Після передання [PERSON] вказаної суми грошових коштів за будинок, позивач виявила суттєві недоліки в домоволодінні, а саме непридатність до використання колодязя з водою, який знаходиться на території домоволодіння, що для неї є істотною умовою, тож передумала купувати вказаний будинок та звернулася до відповідача з проханням повернути їй 8000 грн. (а.с. 8). Однак, [PERSON] у добровільному порядку відмовляється повертати їй отриману суму грошових коштів за будинок (а.с. 9), що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Отже, судом безперечно встановлено, що відповідач отримав від позивача 8000 грн. в рахунок вартості будинку, що по [ADDRESS] , який остання мала намір у нього купити. Договір-купівлі продажу вказаного нерухомого майна між сторонами не укладався. Вказана грошова сума на вимогу позивача наразі відповідачем не повернута. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Тобто, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. При цьому питання, з чиєї вини не було укладено договір купівлі-продажу, правового значення для повернення авансу не має. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19). З огляду на те, що договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладений не був, а вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень Закону Украхни «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, подана фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840 грн. 80 коп. та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто10510 грн. З урахуванням ціни позову - 8000 грн., за подання даного позову до суду позивачем повинно бути сплачено 840 грн. 80 коп., при цьому фактично сплачено 840 грн. 40 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею за подання даного позову до суду судовий збір у сумі 840 грн. 40 коп. А 0 грн. 40 коп. недоплаченої суми судового збору підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved