Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якій зазначає, що 08 вересня 2001 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Водянською сільською радою Кам»янсько-Дніпровського району Запорізької області. В шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO]. 23.06.2009 року сторони розлучилися. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з позивачем, відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги не надає, ухиляється від сплати аліментів та від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO]. Представник позивача [PERSON], який має належні повноваження за довіреністю від 03 травня 2014 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, зазначивши, крім викладеного у позові, що [PERSON] є обдарованою дитиною, займається у вокальному гуртку, приймає участь у різноманітних співочих конкурсах, у родини хлопчика є можливість забезпечити його участь у міжнародних фестивалях, але відповідач навмисно чинить перешкоди, не надає дозволу на виїзд дитини за кордон, постійно вимагає зменшення суми заборгованості по сплаті аліментів. Крім того, сім»я позивача не може виїхати на відпочинок за кордон, відвідати родичів. Мати дитини не чинила ніяких перешкод у спілкуванні відповідача з сином. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. За згоди представника позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Мелітопольської районної державної адміністрації в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлений судом у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області у судове засідання не з'явився надавши до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника даного закладу, а також повідомляє, що 18.06.2014 року комісією у складі працівників служби у справах дітей Мелітопольської міської ради сім»я [PERSON] була відвідана за місцем проживання. Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов, створено всі умови для проживання, виховання та розвитку [PERSON]: дитина має окрему кімнату, необхідні меблі для сну, відпочинку, занять, одяг, взуття за сезоном, шкільне приладдя. Мати приділяє належну увагу вихованню та матеріальному утриманню сина. На особистому прийомі в службі у справах дітей Мелітопольської міської ради 01.07.2014 року із бесіди спеціалістів служби з малолітнім [PERSON] з'ясувалося, зі слів дитини, що з 2009 року батько не відвідує його ні вдома, ні в школі, останній раз привітав з Днем народження у телефонному режимі у лютому 2010 року, і, з цього часу не спілкується з сином, не цікавиться його життям. Представник третьої особи - служби у справах дітей Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області Трошина Тетяна Віталіївна, яка має належні повноваження за довіреністю від 16.06.2014 року, у судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити, в обґрунтування своїх доводів надала до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] Прокурор Макаренко А.Є. позовні вимоги [PERSON] підтримав, просить їх задовольнити, вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що вимоги, які викладені в позовній заяві, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей ; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти . Вимогами ст.150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Так, судом встановлено, що 08 вересня 2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Водянською сільською радою Кам»янсько-Дніпровського району Запорізької області. [INFO] в шлюбі у них народився син - [PERSON] (а.с.9). 23 червня 2009 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір»ю за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] не мешкає за данною адресою та ніколи там не з»являвся, з дитиною ніяких стосунків не підтримує (а.с.11). Дитина [PERSON] навчається у 6 класі Мирненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Мати приділяє належну увагу вихованню сина, батько жодного разу не відвідував школу, ніколи не цікавився досягненнями сина, вихованням дитини не займався (а.с.14). 15 жовтня 2009 року за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.04.2009 року і до досягнення сином повноліття (а.с.8). Станом на 22.05.2014 року заборгованість по аліментам становить 15066 грн. 05 коп. (а.с.10). Згідно висновку Великобілозерської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення [PERSON] батьківських прав, з урахуванням встановлених обставин орган опіки та піклування районної адміністрації дійшов висновку, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, і про доцільність позбавлення його батьківських прав. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не приймає будь-якої участі у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, а також взагалі не спілкується з дитиною, не бажає цього і не має наміру в подальшому житті будь-яким чином цікавитися життям і розвитком дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, злісно ухиляється від їх виконання та байдужий до подальшої долі сина, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved