Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 76 в будинку № 67 по вул. Героїв України в м. Мелітополі Запорізької області, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який є двоюрідним братом позивача. Позивач зазначає, що відповідач в квартирі ніколи не проживав, речей його там немає. Тому вона просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позивач в судове засідання не зявилася, але від неї до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 29.10.2018 року позивач є власником квартири [ADDRESS]. \\а.с. 5\\ Згідно довідки голови Житлово-будівельного кооперативу № 48 від 19.11.2018 року, [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO], але ніколи не мешкав за вказаною адресою та не сплачував за комунальні послуги. \\а.с. 7\\ Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [INFO], але ніколи не мешкав. У звязку з реєстрацією відповідача у належній позивачу квартирі, остання не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідач є членом сімї позивачки, а саме - її двоюрідним братом, тому, згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно яких член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідача у вказаній квартирі судом не встановлено. Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов позивача до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved