Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні рухомим майном та зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вересня 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 28.04.2015 між сторонами розірвано. За час перебування в шлюбі подружжям було придбано автомобіль [NUMBER], 2013 року випуску, який зареєстрований на відповідача. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.10.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.02.2017, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя вказаний автомобіль визнано спільною частковою власністю сторін та визнано за кожним з них право власності на 1/2 частину спірного автомобіля. Однак, відповідач ухиляється від виконання рішення суду, в добровільному порядку домовитися з ним про порядок володіння та користування транспортним засобом не вдалося. Неодноразові звернення до органів поліції з приводу здійснення відповідачем перешкод в користуванні автомобілем також позитивного результату не дали. З цих підстав просила суд усунути перешкоди зі сторони відповідача у користуванні їй спільним рухомим майном - автомобілем [NUMBER], 2013 року випуску, шляхом визначення порядку його користування, а саме: користування ним почергово з передачею транспортного засобу першого числа кожного місяця; зобов'язати відповідача передати їй технічний паспорт та ключі від автомобіля для можливості внесення змін про склад власників в реєстраційні документи та технічний паспорт; та вирішити питання про розподіл судових витрат. До початку розгляду справи по суті позивач звернулася з заявою про зміну предмету позову, згідно з якою просить суд стягнути з відповідача на її користь вартість 1/2 частки автомобіля [NUMBER], 2013 року випуску, у розмірі 154795,00 грн.; право спільної часткової власності на даний автомобіль припинити, залишивши його у одноосібній власності відповідача. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації. Відзиву, як і будь-яких інших заяв, клопотань щодо предмету спору, відповідач не надав, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність по наявним в справі доказам. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. З вересня 2013 року по квітень 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.10.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.02.2017, частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнано спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] автомобіль [NUMBER], 2013 року випуску, визнано за кожним з них право власності на 1/2 частину автомобіля та вирішено питання про розподіл судових витрат. У зв'язку із укладенням шлюбу з [PERSON] у серпні 2017 року позивач [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Згідно висновку про вартість об'єкту оцінки від 21.05.2018, здійсненого на замовлення позивача ТОВ «Консалт-С» в особі оцінювача [PERSON], ринкова вартість транспортного засобу «Ssang Yong Korando», д.н.з. [NUMBER], 2013 року випуску, на дату оцінки складає 309590,00 грн. За приписами статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. За правилами ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. При розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, судам належить з'ясовувати: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Судом вставлено, що сторонам на праві спільної часткової власності в рівних частках кожному належить транспортний засіб Ssang Yong Korando», д.н.з. [NUMBER], 2013 року випуску. Транспортний засіб є неподільною річчю, зазначений автомобіль перебуває у одноособовому користуванні відповідача, що фактично унеможливлює його використання позивачем та свідчить про обгрунтованість вимог про припинення її права на частку у спільному майні з виплатою їй грошової компенсації. Крім того, суд враховує той факт, що під час розгляду спору між сторонами про поділ майна подружжя відповідач просив стягнути з нього на користь позивача грошову компенсацію в рахунок її частки у спірному автомобілі. Такі обставини встановлені рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.10.2016 та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.02.2017. А отже, відповідач спроможний виплати позивачу таку компенсацію, будь-яких обставин, що це становитиме для нього надмірний тягар, судом не встановлено. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав від інших співвласників грошову або іншу матеріальну компенсації вартості його частки, припиняється з дня її отримання. Тобто, у випадку надання співвласником згоди на припинення його права на частку у спільній частковій власності з одержанням від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, ризик невиплати такої грошової компенсації несе саме співвласник, який заявив вимогу про припинення його права на частку у майні. За таких обставин, враховуючи, що автомобіль є неподільним і його спільне використання сторонами неможливе, одноособове користування зазначеним транспортним засобом лише відповідачем істотно порушує право власності позивача, суд вважає вимоги позивача про припинення її права власності на частку у праві спільної часткової власності на автомобіль [NUMBER], з виплатою їй грошової компенсації у розмірі 154765,00 грн., обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 1547,65 грн. З викладеного,

Outcome: approved