Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який її представник підтримав в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що вона [PERSON] з 24.05.1984 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] У 2008 році чоловіком за рахунок спільних сімейних заощаджень було розпочато будівництво житлового будинку по вул. Білопільська, 11/5, в м. Суми. У 2010 році вказаний будинок введено в експлуатацію, його площа складає 398,8 кв.м. Після закінчення будівництва, [PERSON] разом з чоловіком переїхали жити у вказаний будинок, доньки залишилися проживати у квартирі за адресою: м. Суми, вул. Рибалка, 8. У 2013 році донька [PERSON] вийшла заміж, змінила своє прізвище на [PERSON] та залишилась проживати у вказаній квартирі, а донька [PERSON] переїхала проживати до будинку по вул. Білопільська, 11/5, в м. Суми. 27.06.2015 року [PERSON] помер, після чого позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, який повідомив, що збудований за час шлюбу будинок на праві власності належить доньці [PERSON] Будівництво спірного житлового будинку здійснювалося в період з 2008 по 2010 роки, тобто за час навчання дітей, які ніде не працювали та перебували на утриманні батьків, тому [PERSON]С, не мала достатніх коштів для проведення будівництва. Зазначає, що житловий будинок по вул. Білопільська, 11/5, в м. Суми, будувався за рахунок спільних коштів [PERSON] та [PERSON], а тому є обєктом спільної сумісної власності, який належить їм у рівних частках по 1/2 кожному. Крім того, [PERSON] не надавала згоди чоловіку на вчинення будь-яких дій з оформлення права власності відносно спірного житлового будинку на доньку [PERSON]. Тому просить суд визнати протиправним та скасувати п. 15 рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради №169 від 06.04.2010 року; визнати протиправним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08.04.2010 року, видане Виконавчим комітетом Сумської міської ради на підставі рішення №169 від 06.04.2010 року; припинити право приватної власності [PERSON] на житловий будинок, загальною площею 398,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Білопільська, 11/5, в м. Суми; визнати за [PERSON] право спільної власності на 5/8 частину вказаного житлового будинку; визнати за [PERSON], [PERSON], та [PERSON] право спільної власності кожного на 1/8 частину житлового будинку за адресою: м. Суми, вул. Білопільська, буд. 11/5. Ухвалою суду від 07.07.2016 року задоволено клопотання [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 398,8 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Суми, вул. Білопільська, 11/5, до вирішення судового спору по суті. Ухвалою суду від 14.07.2016 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та справу призначено до попереднього судового розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 10.08.2016 року скасовано ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.07.2016 року про забезпечення позову та передано вирішення питання про забезпечення позову на новий розгляд до того ж суду. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.08.2016 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 398,8 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Суми, вул. Білопільська, 11/5, до вирішення судового спору по суті. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14.09.2016 року ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.08.2016 року залишено без змін. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.08.2016 року призначено судовий розгляд по вказаній цивільній справі. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.08.2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], Виконавчого комітету СМР, КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» СМР, треті особи: [PERSON], [PERSON], Управління ЦНАП СМР, про визнання протиправним та скасування рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на частину житлового будинку залишено без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 19.09.2017 року скасовано ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.08.2017 року про залишення позовної заяви без розгляду та справу направлено до Ковпаківського районного суду м. Суми для продовження її розгляду. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.10.2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], Виконавчого комітету СМР, КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» СМР, треті особи: [PERSON], [PERSON], Управління ЦНАП СМР, про визнання протиправним та скасування рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на частину житлового будинку призначено до судового розгляду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову та в обґрунтування своїх заперечень зазначила, що спірний житловий будинок будувався на земельній ділянці за адресою: м. Суми, вул. Білопільська, 15/1, яка на праві власності належить відповідачу [PERSON], батьком [PERSON] [PERSON] для доньки [PERSON] та її сімї. Крім того, надала суду заяву про застосування строків позовної давності, яка мотивована тим, що позивач ще в 2011 році достеменно знала, що право власності на спірний житловий будинок належить [PERSON], оскільки 11.10.2011 року [PERSON] була зареєстрована в житловому будинку за адресою: м. Суми, вул. Білопільська, 11/5, саме на підставі отримання дозволу власника будинку [PERSON] До того ж, 30.11.2012 року вказаний житловий будинок було пограбовано, за фактом чого відкрито кримінальне провадження №12012200420000207, де [PERSON] було допитано як свідка і остання зазначила, що потерпілим є донька [PERSON], якій на праві власності належить будинок. Таким чином, позовну заяву подано після спливу трирічного строку позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Виконавчого комітету Сумської міської ради, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, до якої додав копію рішення виконкому Сумської міської ради №169 від 06.04.2010 року, довідку КП «Сумське міське БТІ» надану [PERSON] та заяву [PERSON] щодо оформлення права власності. Представник КП «Сумське міське БТІ» Сумської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та повідомив, що 30.01.2013 року Сумською міською радою прийнято рішення № 2098-МР про передачу архіву інвентаризаційних (реєстраційних) справ КП «Сумське міське БТІ» Сумської міської ради на оперативний облік та баланс управління майна та комунальної власності Сумської міської ради. Представник Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON], надала суду письмові пояснення 17.05.2017 р., де зазначила, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а також вказала, що житловий будинок №11/5 по вул. Білопільська в м. Суми будувався на земельній ділянці, яка належала на прав власності її онуці [PERSON], виключно для неї та її сімї; будь-яких домовленостей, що будинок після завершення будівництва буде реєструватися на її сина [PERSON] чи його дружину [PERSON] не було та не могло бути; позивач по справі достовірно знала, що всі документи на спірний будинок оформлюються на [PERSON] та право власності на нього належить останній, ніколи проти цього не заперечувала (т.2. а.с.17). Третя особа [PERSON], повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи, про що в матеріалах цивільної справи є повідомлення про виклик - смс-повідомленням (т.2 а.с.193), в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, заслухавши думку представників сторін, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 24.05.1985 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БП №422431 від 24.05.1985 року (а.с.199, т.1). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають повнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії ІІІ-БП №251278 від 03.09.1987 року та Свідоцтва про народження серії ІІ-БП №474317 від 11.01.1986 року (а.с.211,232, т.1). Відповідно до Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №418380 від 08.09.2008 року, [PERSON] на підставі рішення Сумської міської ради №1707-МР від 04.07.2008 року є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, що розташована за адресою: м. Суми, вул. Білопільська, 11/5, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарським будівель і споруд (а.с.198, т.1). Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №960083 від 08.04.2010 року, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Білопільська, буд. 11/5, на праві приватної власності належить [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №169 від 06.04.2010 року (а.с.6); даний факт також підтверджується копією Технічного паспорту на житловий будинок за адресою: м. Суми, вул. Білопільська, буд. 11/5 (а.с.92-94, т.1). Відповідно до п. 15 рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради «Про оформлення права власності юридичних та фізичних осіб на нежитлові та житлові приміщення і будівлі» №169 від 06.04.2010 року, на підставі заяви [PERSON] встановлено право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Білопільській, 11/5, в м. Суми з видачою свідоцтва про право власності [PERSON] (а.с.9-14,16). 29.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб; прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу «Маркіна», що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії І-БП №080026 (а.с.212). Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності та Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.07.2015 року по справі №6-612цс15, для правильного застосування ст. 60 СК та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 16.12.2015 року по справі №6-2710цс15, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується письмовими поясненнями [PERSON], яка є матірю [PERSON], спірний житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Білопільська, 11/5, був побудований на земельній ділянці, яка на праві власності належить [PERSON], виключно для останньої, за рахунок коштів членів її сімї, переважно батька [PERSON] та бабусі [PERSON], що додатково підтверджується повідомленням щодо відомостей вказаних у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік (а.с.9). Крім того, згідно ст. 15 ЗУ «Про державну реєстрацію речовин прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній на момент прийняття спірного рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради №169 від 06.04.2010 року та видачі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Білопільська, 11/5, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно з п. 1.2. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за №7/5, державна реєстрація прав це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об'єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. За вимогами п. 3.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об'єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи для проведення державної реєстрації прав, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав; відповідність відомостей про об'єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації, наявним у Реєстрі прав та поданим документам; відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають проведенню державної реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно. Як вбачається з документів, наявних в інвентаризаційній справі №147263 на будинок №11/5 по вул. Білопільська в м. Суми, [PERSON] разом з заявою щодо оформлення права власності на вказаний житловий будинок надала необхідний перелік документів, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: державний акт про право власності на земельну ділянку; дозвіл на виконання будівельних робіт; акт готовності обєкта до експлуатації; сертифікат відповідності та технічний паспорт. Враховуючи викладене, рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради №169 від 06.04.2010 року, в частині оформлення права власності на житловий будинок по вул. Білопільська, 11/5, в м. Суми за [PERSON], на підставі якого було видано Свідоцтва про право власності, прийнято в межах повноважень та з дотримання вимог відносно встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу наданого позивачем окремо, а також в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається [PERSON] як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. До того ж, в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] було заявлено вимогу про застосування позовної давності до позовних вимог позивача, оскільки [PERSON] ще в 2011 році була достеменно обізнана про те, що право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за [PERSON], а тому перебіг строку позовної давності почався саме з цього часу з 2011 року. Відповідно до ст. 256 та ст. 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до положень ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з Будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають в [INFO], [PERSON] є власником будинку з 08.04.2010 року, однак місце проживання позивача [PERSON] за вказаною адресою було зареєстровано 11.10.2011 року. Відповідно до вимог Наказу МВС №571 від 26.05.2004 року «Про організацію реєстрації і зняття з місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні», [PERSON], з метою здійснення реєстрації місця проживання, необхідно було отримати дозвіл на реєстрацію від [PERSON], як власника будинку, оскільки інші документи на право проживання в будинку у неї були відсутні. Таким чином, [PERSON] заздалегідь знала чи повинна була дізнатись про порушення її прав саме з моменту реєстрації місця проживання в будинку за адресою: м. Суми, вул. Білопільська, 11/5, тобто з 11.10.2011 року. Також суд звертає увагу на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №12012200420000207 за фактом пограбування будинку №11/5 по вул. Білопільська в м. Суми, в якості свідка було допитано [PERSON], яка зазначила (дослівно, згідно протоколу допиту свідка від 19.12.2012 року), що потерпілою по справі є її донька [PERSON], якій саме і належить будинок, з якого було вчинено крадіжку. Тобто позивачу було заздалегідь відомо про реєстрацію права власності на спірний будинок за [PERSON] Тобто є очевидним, що позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав з пропуском трирічного строку позовної давності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю. З урахуванням вимог ст. 158 ЦПК України суд вважає необхідним скасувати забезпечення позову у вигляді накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 398,8 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою м. Суми вул. Білопільська, 11/5 в м. Суми, накладений по ухвалі Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.07.2016 року.

Outcome: dismissed