Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про звільнення її від сплати аліментів та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. На обґрунтування вимог позивач в позовній заяві зазначила, що сторони перебували у шлюбі до 2008 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. За рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.06.2017 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки сторін. З 13.06.2018 року дочка сторін проживає разом з позивачем, але з позивача на користь відповідача продовжують стягуватись аліменти на утримання дочки. Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову та звільнення її від сплати аліментів на користь відповідача на утримання [PERSON] з 13.06.2018 року та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала звялені позовні вимоги, визнала, що дочка сторін не проживає з відповідачем та проживає з нею з 01.08.2018 року. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що позивач не виконує судове рішення про стягнення з неї на користь відповідача аліментів на утримання дитини, дочка сторін не перебуває на повному утриманні позивача, дочка часто відвідує житло відповідача для того, щоб використати доступ до мережі Інтернет для виконання домашнього завдання. Крім того, відповідач офіційно не працює, отримує нерегулярний мінливий дохід, одружений вдруге та його дружина вагітна, у звязку з чим є непрацездатною особою. Вважав, що є підстави для часткового задоволення позову та стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно або 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, також просив зобовязати позивача виконати рішення Баштанського районного суду від 12.06.2017 року №468/398/17-ц. Відповідач визнав, що дочка сторін не проживає з ним з 01.08.2018 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі матеріали (світлокопію свідоцтва про розірвання шлюбу; копію свідоцтва про народження [PERSON]; акт про встановлення факту від 13.09.2018 року №728; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.06.2017 року по справі № 468/398/17-ц; розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01.09.2018 року; копію свідоцтва про народження [PERSON]; копію свідоцтва про народження [PERSON]; копію відомостей ЛКК від 25.07.2016 року), суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано в 2009 році. Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.06.2017 року [PERSON] звільнено від сплати аліментів на користь [PERSON] та з останньої на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів її доходу щомісячно, починаючи з 31.03.2017 року й до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З 01.08.2018 року неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем, ця обставина та час її настання визнається сторонами, тому не підлягає доказуванню. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З аналізу положень ч.3 ст. 184 Сімейного кодексу України та п.5 ч.1 ст. 161 ЦПК України слідує, що визначення аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є також одним з варіантів визначення аліментів у твердій грошовій сумі. За такого, відповідно до положень ч.3 ст. 181 та ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України визначення судом аліментів у твердій грошовій сумі можливе виключно, якщо про це в позові просить позивач, з яким проживає дитина та який є одержувачем аліментів. Крім того, відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після\~набрання рішенням\~суду законної\~сили,\~яким з\~відповідача присуджені\~періодичні платежі,\~зміняться обставини,\~що впливають\~на визначені\~розміри платежів,\~їх тривалість\~чи припинення,\~кожна сторона\~має право\~шляхом предявлення\~нового позову\~вимагати зміни\~розміру,\~строків платежів\~або звільнення\~від них. Оскільки судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає з 01.08.2018 року разом з позивачем, а відповідач проживає окремо від дитини за іншою адресою, тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про звільнення позивача від сплати аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду, є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, а саме позивач підлягає звільненню від сплати аліментів з 01.08.2018 року. Оскільки дитина на теперішній час проживає з позивачем та окремо від відповідача, вказане є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що визначення аліментів у твердій грошовій сумі, як про те просить відповідач, відповідно до процитованих вище норм можливе виключно за заявою одержувача аліментів, за такого, з врахуванням вимог позову про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, - суд має вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу. Варто зауважити, що згідно з ч.5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Більш того, на теперішній час законодавець, закріпивши аналогічні положення в ст. 161 ЦПК України, визначив, що такі розміри в залежності від кількості утриманців взагалі можуть стягуватись в безспірному порядку. Можливість стягнення аліментів в іншому розмірі, аніж вказані в даних нормах потребує відповідних доказів та обґрунтування відповідно до ст. 81 ЦПК позивачем (якщо він просить стягувати більшу частку, ніж визначено законом для такої кількості утриманців) або відповідачем (якщо він просить стягувати меншу частку, ніж визначено законом для такої кількості утриманців), в протилежному випадку суд вправі визначити розмір аліментів, який визнається законодавцем безспірним, що в даному випадку на одного утриманця становить 1/4 частину доходів платника. Заперечення відповідача, що при визначенні розміру аліментів має бути враховано, що на його утриманні перебуває вагітна дружина, не підтверджені в супереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідними доказами, крім того, дана обставина та інші обставини щодо необхідності відповідачу допомагати матері, наявність у нього невиконаних кредитних зобовязань, не звільняє його від обовязку надавати матеріальну підтримку матері, з якою проживає їх спільна дитина та не є тими обставинами, які спростовують визначений ст. 183 Сімейного кодексу України безспірний розмір аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 частини. Зауваження відповідача про те, що позивачем не виконувалось судове рішення про стягнення аліментів на його користь не є тією обставиною, яка відповідно до закону впливає на судове рішення по даній справі та може бути вирішене самостійно від даної справи в порядку, передбаченому законом, повязаному з виконанням судових рішень. Якщо ж відповідач сумнівається в тому, що аліменти будуть використовуватись позивачем за призначенням, то відповідно до ст. 186 Сімейного кодексу України він, як платних аліментів може ініціювати відповідні інспекційні відвідування органом опіки та піклування одержувача аліментів для контролю цільового використання сплачених аліментів. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог і стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з 18.09.2018 року (дня звернення позивача до суду з позовом). Оскільки позивача за подібною категорією справ звільнено від сплати судових витрат з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягають стягненню 704,80 грн. судового збору. На підставі ст. 180, 181, 183, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial