Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] (далі - Відповідач). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, сім`ю та шлюб. З березня 2018 року шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства сторони не ведуть. Просила шлюб розірвати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.06.2013 р. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 351. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що сім`я сторін розпалася. З березня 2018 року подружні стосунки не підтримують, не ведеться спільне господарство. Шлюб носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Наданий судом термін для примирення в цілях збереження сім`ї та в інтересах неповнолітньої дитини позитивного результату не дав. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження серія [NUMBER] та іншими матеріалами справи. Статтею 111 СК України передбачає, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства Судом приймалися всі міри для збереження сім`ї та інтересів неповнолітньої динити. Позивач з березня 2018 року разом з неповнолітньою дитииною проживає окремо, тобто тривалий час (більше року), сторони мешкають окремо, окремо ведуть господарство і мають окремий бюджет. Цю обставину не заперечує і відповідач. Майнового спору, спору про місце проживання дитини та щодо утримання дитини не заявлено. Статтею 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, то суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Оскільки судом встановлено, що сторони остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, приймаючи до уваги, що сім`я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, фактично припинила своє існування і формальне збереження шлюбу сторін буде суперечить правам та інтересам подружжя, термін на примирення позитивного результату не дає, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст.ст. 105, 110-112 СК України, ст.ст. 4,12,81,247,263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved