Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 грудня 2007 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області та складено відповідний актовий запис №182. В період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що подружнє життя з відповідачем останнім часом не складається, вони втратили почуття кохання та взаємоповаги, кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач перестав цікавитися життям спільної дитини, не приймає участі у веденні спільного господарства. Примирення між нею та відповідачем не можливе, оскільки вона не може проживати з людиною, яка її не розуміє. Сім`єю вони практично не проживаю, спільне господарство не ведуть з травня 2020 року. Позивачка вважає, що їх сім`я з відповідачем розпалася і зберегти її неможливо, подальше перебування у шлюбі суперечить їхнім інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна, місце проживання та утримання дитини - відсутній. Позивачка [PERSON] у судове засідання 25 травня 2021 року не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності. Позов підтримала, просила розірвати шлюб (а.с.17). Відповідач [PERSON] у судове засідання 25 травня 2021 року не з`явився. Надав до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності, (а.с.19). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 грудня 2007 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №182 (а.с.3). В період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з травня 2020 року. Спір про поділ майна, місце проживання та утримання дитини - відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з травня 2020 року та до цього часу не поновили їх, а також подали до суду заяви, в яких просили розірвати шлюб (а.с.17,19). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача так і відповідача, а тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 454 гривні 00 копійок, сплачений нею під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 454 гривні 00 копійок слід повернути позивачці з державного бюджету (а.с. 2а). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved