Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, посилаючись на те, що вона перебувала з підприємством - відповідачем у трудових відносинах та з травня 2013 року звільнилася, після чого з нею не було проведено повний розрахунок як того вимагає діюче законодавство, просила суд стягнути з відповідача на її користь нараховану але не виплачену заробітну плату, та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні. В подальшому позивач звернулась до суду з заявою про зменшення позовних вимог, та виключила з їх переліку вимогу про стягнення з відповідача на її користь суми середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач звернулась з заявою, у якій просить суд розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності такого представника до суду не надходило. За таких обставин суд, відповідно до положень ст.ст. 189, 224 ухвалив заочне рішення. З'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач працював на ТДВ «Миколаївський ДІПРОМІСТ» за трудовим договором, що випливає з копії трудової книжки позивача, що наявна в матеріалах справи. 13 травня 2013 року позивача було звільнено з підприємства на підставі п.6 ст.38 КЗпП України. При звільненні позивач повного розрахунку в частині виплати їй нарахованої заробітної плати не отримала та до теперішнього часу у відповідача існує перед позивачем заборгованість, що випливає з наданих суду пояснень позивача, на які від належним чином повідомленого про час, місце та суть справи відповідача заперечень не надійшло, та підтверджується довідкою ТДВ «Миколаївський ДІПРОМІСТ» № 393/02 від 25.11.2013 року Відповідно до положень ст.ст.116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, проводиться у день звільнення; Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність їх задоволення шляхом стягнення з відповідача суми нарахованої позивачу заробітної плати в розмірі 5947,45 грн. За викладених обставин, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved