Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , ТОВ «Редакція газети «Новий день», третя особа журналіст ТОВ «Редакція газети «Новий день» [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач - [PERSON] розповсюджує недостовірну інформацію щодо неї, зокрема, у своїх зверненнях до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів України, Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України), Офісу Президента України, Херсонської обласної державної адміністрації із зверненнями, які є аналогічними за змістом та формою, з недостовірною інформацією, яка ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача, а також честь та гідність її чоловіка в очах мешканців будинку, очах її керівництва та всіх колег, про те, що начебто позивач встановила металеву конструкцію - гараж на прибудинковій території будинку [ADDRESS] , демонструє зневажливе та зверхнє ставлення до оточуючих, вседозволеність та безкарність. Відповідач - [PERSON] у зверненнях також зазначає, що чоловіком позивача - [PERSON] знищено металеве приладдя для вибивання килимів, про начебто здійснення не правових дій з боку позивача, про погрози фізичною розправою щодо активних мешканців, які начебто лунають від чоловіка останньої, та про поведінку, яка компрометує звання прокурора та інше. Крім того, позивач зазначає, що [INFO] на Інтернет сайті періодичного видання «Новий день» - [INFO] в розділі «[INFO]» опубліковано статтю під назвою: «[INFO]», в якій зазначено: «Добре пам`ятаю цей день. Вигулюючи собаку, побачив у дворі евакуатор з металевим гаражем і підйомний кран. Поряд стояла прокурор [PERSON]. Тоді вона мені сказала, що конструкція тут тимчасово, що буквально через тиждень її перенесуть на майданчик, який вже бетонується. Ну ми й повірили - це ж прокурор пообіцяла! Але гараж так і не прибрали. Обмануті, ми почали клеїти на ньому листівки про те, що конструкція незаконна. «А незабаром мені зателефонувала прокурор, зі словами: «Чого ти туди лізеш, чим заважає гараж?», - розповів мешканець будинку [PERSON] .»; «відеоконтроль здійснюється просто з прокурорського помешкання. Саме до квартири на другому поверсі ведуть кабелі з відеокамер. Аби можна було стежити за тим, що відбувається поряд із гаражем і в його периметрі, кабель довелося тягнути метрів на 50...»; «цей гараж встановила саме співробітниця прокуратури. По-перше, саме [PERSON] обіцяла сусідам, що ненадовго залишає тут конструкцію, і саме вона зривала немилі листівки сусідів з гаража.». Зазначена стаття є публічно доступною для всіх користувачів мережі Інтернет ([INFO]. Позивач зазначає, що звернення відповідача, [PERSON] та стаття викладена в Інтернет виданні, журналістом газети «Новий день», [PERSON] є начебто встановленим фактом, носять обвинувальний нахил і сприймається оточуючими, як звинувачення, незважаючи на те, що жодного підґрунтя не містять. Інформацію яку поширили відповідачі створює викривлене уявлення про її поведінку, моральні якості, про діяльність, формує її негативний морально-етичний портрет та її сім`ї в цілому, в очах колег та громадськості, що беззаперечно порушує її честь, гідність та ділову репутацію. Такими діями відповідачі завдають непоправної шкоди її діловій репутації, оскільки професія прокурора є важливою, передбачає безперервний процес здійснення повноважень на публічній службі. Посилаючись на те, що поширення вказаної інформації суттєво посилило моральні страждання позивача. Порушено її душевну рівновагу у зв`язку з тим, що інформація викладена [PERSON] у зверненнях та публікація у виданні «Новий день» журналістом [PERSON] є образливою та носить обвинувальний характер. Переживання та занепокоєння з приводу такої несправедливості призвели до втрат немайнового характеру, оскільки звичний уклад її життя було порушено, змінилося ставлення оточуючих до неї та її сім`ї, я стала об`єктом обговорення на роботі, між знайомими, їй доводиться надавати пояснення і відповіді на принизливі запитання керівництва та колег; погіршилися стосунки з колегами, що негативно відзначилось на моїй роботі та працездатності, в цілому. Зазначені наслідки я беззаперечно пов`язую із тим, що діями відповідача завдано шкоди моєму авторитету, як прокурора, принижено мою честь, гідність та ділову репутацію. За викладених обставин, позивач просить суд визнати недостовірною розповсюджену відповідачем інформацію; зобов`язати відповідачів вибачитися та спростувати поширену ними відносно позивача та її сім`ї інформацію; стягнути з відповідача моральну шкоду та судові витрати. Ухвалою судді від 06.03.2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 09.11.2020 року від представника відповідача - ТОВ «Редакція газети «Новий день» надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого вважала позовні такими що не підлягають задоволенню, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки межа допустимої критики на адресу публічних осіб може бути ширшою, оскаржувана прокурором Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області [PERSON] стаття в Інтернет - виданні «Новий день» не виходить за межі журналістської свободи та допустимої критики, і є повністю обґрунтованою і містить як беззаперечні факти, так і оціночні судження, щодо незаконного розміщення позивачем гаражу в громадському місці, що має суспільне значення та було всебічно й повно досліджено в ході журналістського розслідування. 10.12.2020 року - від відповідача - [PERSON] , надійшли заперечення на позовну заяву в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, в обґрунтування яких зазначив, що викладена ним інформація у своїх зверненнях до державних органів та надане ним інтерв`ю третій особі - журналісту ТОВ «Редакція газети «Новий день» [PERSON] є достовірними фактами, оскільки позивачем та її близькими родичами дійсно встановлено металевий гараж на прибудинковій території будинку [ADDRESS] . Крім того, зазначила, що редакція газети «Новий день» не може бути притягнена до відповідальності з причин звільнення від такої в силу ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні), оскільки інформація, яку просить спростувати позивач є дослівними цитатами (прямою мовою), отримані в ході інтерв`ю з відповідачем - [PERSON] . Також вважала недоведеним факт спричинення позивачу моральної та матеріальної шкоди, оскільки не навела жодного доводу та не надала відповідних доказів на підтвердження власних «моральних страждань» внаслідок публікації від 27.02.2020р., а також наявності причинного зв`язку між цими стражданнями, погіршенням ставлення до неї з боку оточуючих та, власне, публікацією. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті з одночасним викликом свідків. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у своїх запереченнях на позовну заяву. Представник відповідача - ТОВ «Редакція газети «Новий день», в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа в судовому засіданні вважала, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки справа є резонансною, за зверненням до редакції відповідача - [PERSON] , було проведено журналістське розслідування на підставі наданих документів та опитування осіб, при цьому зазначила, що з позивачем не спілкувалася взагалі. Заслухавши думку учасників справи, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Суд встановив, що в [INFO] на Інтернет сайті періодичного видання «Новий день» за посиланням - [INFO], в розділі «[INFO]» опубліковано статтю під назвою: «[INFO]», в якій зазначено: «Добре пам`ятаю цей день. Вигулюючи собаку, побачив у дворі евакуатор з металевим гаражем і підйомний кран. Поряд стояла прокурор [PERSON]. Тоді вона мені сказала, що конструкція тут тимчасово, що буквально через тиждень її перенесуть на майданчик, який вже бетонується. Ну ми й повірили - це ж прокурор пообіцяла! Але гараж так і не прибрали. Обмануті, ми почали клеїти на ньому листівки про те, що конструкція незаконна. А незабаром мені зателефонувала прокурор, зі словами: «Чого ти туди лізеш, чим заважає гараж?», - розповів мешканець будинку [PERSON] .»; «відеоконтроль здійснюється просто з прокурорського помешкання. Саме до квартири на другому поверсі ведуть кабелі з відеокамер. Аби можна було стежити за тим, що відбувається поряд із гаражем і в його периметрі, кабель довелося тягнути метрів на 50...»; «цей гараж встановила саме співробітниця прокуратури. По-перше, саме [PERSON] обіцяла сусідам, що ненадовго залишає тут конструкцію, і саме вона зривала немилі листівки сусідів з гаража.». З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] були спрямовані листи до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів України, Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України), Офісу Президента України, Херсонської обласної державної адміністрації із зверненнями, в яких останній зазначає, дослівно: «в проведенні монтажних та інших робіт постійно приймає участь чоловік [PERSON] , [PERSON] та інші родичі. Як тільки [PERSON] перебуває в Херсоні ( часто відсутній на довгий час) зразу починаються дії пов`язані з гаражем»; «....знищення [PERSON] у червні 2019 року металевого приладдя для вибивання мешканцями двору килимів та палаців»; « отримують погрози з боку чоловіка [PERSON] , [PERSON] та їх родичів щодо фізичної розправи, побиття скла у вікнах домівок, найбільш активних учасників процесу, розібратись з ними по одинці, в неприпустимій формі ображають людей похилого віку, псують двірні замки у найбільш активних мешканців...»; «... 10 липня поточного року чоловік [PERSON] застосовуючи ненормативну лексику погрожував жителям нашого будинку фізичною розправою за їх громадську позицію»; «... прокурор Херсонської місцевої прокуратури, [PERSON] не є взірцем законослухнянності та добропорядності, не додержується загальновизнаних норм моралі, толерантності по відношенню до оточуючих. На нашу думку п поведінка та поведінка її родичів викликає негативний суспільний резонанс, компрометує звання прокурора, підриває авторитет правоохоронних органів». Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з ч.1 ст.201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство, свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. За нормами ч.3 ст.297 та ч.2 ст.299 ЦК України фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі та про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У пункті 4 постанови Пленуму від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Верховний Суд України роз`яснив, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Як роз`яснено в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи» (далі - Постанова № 1), позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідно до положень статті 39 Цивільного процесуального кодексу України (1618-15) при поширенні такої недостовірної інформації стосовно малолітніх, неповнолітніх чи недієздатних осіб з відповідним позовом до суду вправі звернутися їх законні представники. Якщо поширено недостовірну інформацію про особу, яка померла, з відповідним позовом вправі звернутися члени її сім`ї, близькі родичі та інші заінтересовані особи, навівши у заяві такі обставини: характер свого зв`язку з особою, щодо якої поширено недостовірну інформацію; у який спосіб це порушило особисті немайнові права особи, яка звертається до суду. Пунктом 12 цієї Постанови, якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації. Відповідно до ч.4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Як вбачається зі змісту спірної статті, викладена в ній інформація отримана в «ексклюзивній розмові» з відповідачем [PERSON] . Стаття містить як розповідь кореспондента, так і цитати висловлювань відповідача. Судом встановлено, що ТОВ «Редакція газети «Новий день», зареєстровано в установленому законом порядку як засіб масової інформації, а тому на його діяльність поширюється норми Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні». Відповідно до ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо, зокрема вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього. Поширена в статті інформація, з огляду на зазначені в ній ім`я, прізвище, місце проживання, стосується позивача та члена її сім`ї - чоловіка. Судом також встановлено, що вказані висловлювання містять фактичні дані і не є оціночними судженнями, а є твердженнями про особу позивача та її чоловіка. За положеннями ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В порушення вказаних вимог відповідач - [PERSON] не надав суду доказів, що поширена ним щодо позивача та її чоловіка інформація відповідає дійсності, зокрема, що саме позивач та її чоловік встановили та є власниками гаражу, який знаходиться на території будинку [ADDRESS] . Поширена відповідачем - [PERSON] недостовірна інформація має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення позивачем норм чинного законодавства, принципів моралі, вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як неетична поведінка в суспільному житті, з огляду на наявний на момент поширення інформації статус позивача як прокурора. За таких обставин, суд вважає інформацію недостовірною і такою, що порушує особисті немайнові права позивача, оскільки порочить її честь, гідність та ділову репутацію. Враховуючи положення ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», відповідач - ТОВ «Редакція газети «Новий день» звільняється від обов`язку щодо відшкодування збитків та моральної шкоди. Однак, оскільки спростування поширеної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не має компенсаційного та майнового характеру, то на засоби масової інформації може бути покладено обов`язок опублікувати спростування. Крім того, за умовами абз. 1 п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Згідно з ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Оскільки недостовірна інформація була поширена [PERSON] в своїх листах до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів України, Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України), Офісу Президента України, Херсонської обласної державної адміністрації із зверненнями, тому слід зобов`язати останнього спростувати у спосіб, в який вона була поширена. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки у діях відповідача - [PERSON] наявні усі обов`язкові ознаки правопорушення юридичного складу. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Частина перга статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов`язувати відповідачів вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст.16, 277 ЦК (п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року). Таким чином, позовна вимога про зобов`язання відповідачів офіційно вибачитися у строк не пізніше п`яти днів з дня набрання рішенням суду законної сили задоволенню не підлягає. За положеннями ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодування. Відповідно до п.27 постанови пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі та ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Згідно з ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивачем не надано доказів причинно-наслідкового зв`язку між поширенням недостовірної інформації та погіршенням стану її здоров`я, необхідністю нової організації життєвого процесу, водночас, суд враховує душевні страждання позивача, завдані їй розповсюдженням недостовірної інформації, приниженні її честі та гідності, як посадової особи прокуратури, які є підставою для відшкодування моральної шкоди, що повністю узгоджується з приписами ст.23, 280 ЦК України. Враховуючи, що зазначені позивачем підстави для відшкодування моральної шкоди знайшли своє підтвердження лише частково, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. Посилання відповідача - [PERSON] на покази свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як на докази по справі в обґрунтування своїх заперечень на позов, не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими в судовому засіданні обставинами. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача - [PERSON] на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial